Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Однак спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Зазначає, що відповідач пред`являє йому необґрунтовані претензії, ображає його і ганьбить, тому подружні відносини вони припинили з червня 2020 р. Спроби збереження сім`ї не дали результатів, тому позивач вважає їх шлюб формальним, просить його розірвати. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що за час спільного проживання сторін в шлюбі, чоловік відповідача зловживав алкогольними напоями, у зв`язку з чим проходив відповідне лікування. В стані сп`яніння він застосовував до [PERSON] психологічне та фізичне насилля, у зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Саме вказані обставини стали підставою того, що [PERSON] була змушена на початку червня 2020 р. піти від чоловіка, залишивши все нажите разом майно, яке той відчужив на користь інших осіб без її згоди. Крім того, зазначає, що категорично не погоджується, що між сторонами немає спору про поділ спільного майна подружжя, оскільки в провадженні суду перебуває справа про поділ майна подружжя. Відтак, відповідач по суті не заперечує проти розірвання шлюбу, проте заперечує зазначені позивачем підстави розірвання шлюбу і просить суд взяти до уваги викладені в відзиві обставини. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 08.12.2015 р. між\~сторонами укладено \~шлюб,\~ який зареєстровано\~у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 519. Як зазначає в позові позивач, і вбачається із відзиву відповідача, подружжя припинило спільне проживання в червні 2020 р. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/7614/19 від 26.12.2019 р., [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема за вчинення домашнього насильства в сім`ї по відношенню до дружин [PERSON] , та був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення з накладенням штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, зважаючи на зібрані у справі докази, суд вважає, що перебування сторін у шлюбі за вказаних обставин є неможливим, примушування до збереження шлюбу є порушенням прав сторін, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved