Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 01.11.2011 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. Згідно договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 31.01.2015 року відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 8360 гривень 64 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 3912 гривень 30 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом 3074 гривні 02 копійки; заборгованості по комісії за користуванням кредитом 500 гривень; штрафу (фіксована частина) 500 гривень; штрафу (процентна ставка) 374 гривні 32 копійки. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 01.11.2011 року в сумі 8360 гривень 64 копійки та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи, просив стягнути з відповідача додатково понесені витрати на виклик відповідача через оголошення в пресі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України, а саме на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу його місця проживання були направлені судові повістки разом із розписками. Також в газетах «Урядовий курєр» і «Житомирщина» було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду де вказано дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2011 року Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. Як вбачається з анкети-заяви клієнта на отримання кредиту [PERSON] заповнив дану анкету на отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачені всі умови користування платіжною карткою та строки погашення кредиту. Згода відповідача на отримання кредиту та на умови кредитного договору підтверджується його підписом у вказаних вище документах. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, [PERSON] було змінено кредитний ліміт до 4000,00 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.11.2011 року, [PERSON] станом на 31.01.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 8360 гривень 64 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 3912 гривень 30 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом 3074 гривні 02 копійки;заборгованості по комісії за користуванням кредитом 500 гривень;штрафу (фіксована частина) 500 гривень;штрафу (процентна ставка) 374 гривні 32 копійки. Довідкою АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 054809 та Статутом ПАТ КБ «Приват Банк» передбачено, що вищевказаний банк є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Відповідно до оголошень в газетах «Урядовий курєр» № 72 (5446) від 21.04.2015 року і «Житомирщина» № 39-40 (20405) від 21.04.2015 року, [PERSON] повідомлявся про розгляд даної справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, ч. 3 ст. 549 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору. За несвоєчасне виконання зобовязання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Статтею 79 ч.3 п.6 ЦПК України, передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, сплачених судових витрат та витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved