Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами в розмірі 17984,29 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №2203982579 згідно якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит за програмою кредитування «Автомобіль в кредит» у сумі 14726,59 доларів США зі сплатою 13,8% відсотків річних за користування кредитом, комісії до 09.06.2014 року, однак із свого боку умови договору не виконує. 29.04.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 про збільшення строку кредиту, а саме до 09.03.2017 року. Позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ «[PERSON] Аваль» не зявився, в поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не подав. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №2203982579 згідно якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит за програмою кредитування «Автомобіль в кредит» у сумі 14726,59 доларів США зі сплатою 13,8% відсотків річних за користування кредитом, комісії до 09.06.2014 року. 29.04.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 про збільшення строку кредиту, а саме до 09.03.2017 року. Вказаний кредитний договір та додаткова угода укладені в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунком заборгованості підтверджується отримання коштів відповідачем [PERSON] від позивача та наявність боргу за кредитним договором від 09.06.2008 року, який станом на 30.11.2016 року складає\~17984,29 доларів США з яких заборгованість за кредитом 9688,43 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 248017 грн. 74 коп. та заборгованість за відсотками 8295,86 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 212368 грн. 82 коп. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] заборгованості заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат є правомірним, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: approved