Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.06.2015 року між ними та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-15-00564, предметом якого є страхування транспортного засобу «Кіа», державний номер [NUMBER]. 29.06.2016 року у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Кіа», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва винним у ДТП було визнано [PERSON] Потерпіла особа звернулася до них із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. 12.07.2016 року на підставі рахунку № КР00004216 від 30.06.2016 року, складено страховий акт № ДККА-51370 та розрахунок до нього. На підставі вищевказаних документів страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 34 775,07 грн., які просили стягнути з відповідача, як винної у ДТП особи. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 09.11.2017 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 23.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 02.04.2018 року в якості третьої особи залучено ПАТ «СК «Скайд». В суді встановлено, що 11.06.2015 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-15-00564, предметом якого є страхування транспортного засобу «КІА», державний номер [NUMBER]. 29.06.2016 року у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу «Toyota», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2016 року винним у ДТП було визнано водія [PERSON] 30.06.2016 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 30.06.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. Згідно Рахунку-фактури № КР000004216 ФОП [PERSON] від 30.06.2016 року ремонт автомобіля «КІА», державний номер [NUMBER], склав 34 775,07 грн. з ПДВ. 12.07.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» склала Розрахунок суми страхового відшкодування та Страховий Акт № ДККА-51370 про перерахування страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 34 775,07 грн. 12.07.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахувала ФОП [PERSON] страхове відшкодування на ремонт пошкодженого транспортного засобу водія [PERSON] Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. По даній справі відповідач просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що на момент ДТП його цивільна-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «СК «Скайд» згідно Полісу обов'язкового страхового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7872729, у зв'язку з чим саме страхова компанія має сплатити кошти в межах ліміту відповідальності. Крім того, вважав, що позивачем не було визначено розмір матеріального збитку відповідно до Методики, та порядком визначеним Законом № 1961-ІV, що потягло за собою унеможливлення визначення дійсного розміру страхового відшкодування, та різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) для подальшого регресу ним до ПАТ «СК «Скайд». Згідно відповіді Моторно (транспортного) страхового бюро України, наданої на запит суду, здійсненого за клопотанням представника позивача, за результатами даних Єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків-членів МТСБУ, отримано інформацію про відсутність Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, що був діючим станом на 29.06.2016 року, укладеного щодо транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номер [NUMBER]. Також, в ЦБД МТСБУ відсутні інформація щодо договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу № АЕ/7872729. Бланк страхового полісу № АЕ/7872729 був виданий ПАТ «СК «Скайд», обліковується в ЦБД МТСБУ як невикористаний, та не був повернутий до МТСБУ після позбавлення ПАТ «СК «Скайд» членства в МТСБУ з 31.05.2016 року. Отже, враховуючи норми діючого законодавства України та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач свої заперечення не довів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 600,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved