Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м.Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою м.Запоріжжя, просп..Радянський, 31/49 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.10.2012р. по 31.03.2015р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 8033,66грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 3490,03грн., заборгованість за спірний період становить 4543,63грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Відповідно до ч.2 ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Квартира №49 будинку №31 по просп..Радянський м.Запоріжжя підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказана квартира належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.12.2008р. Хортицькою районною адміністрацією Запорізькою міської ради, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно виписки з особового рахунку №62804048, заведеного на вказану квартиру, за період 01.10.2012р. по 31.03.2015р., нараховано плату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 8033,66грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 3490,03грн. Заборгованість за спірний період становить 4543,63грн. 15.12.2014р. [PERSON] «МТМ» в особі філії [PERSON] «МТМ» по Хортицькому району звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2012р. по 30.09.2014р. в сумі 2393,82грн. 18.12.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ 2н/337/2954/2014р. про стягнення вказаної суми з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON] 12.01.2015р. до суду надійшла заява [PERSON], [PERSON] про скасування вищевказаного судового наказу з посиланням на те, що вони не є власниками спірного помешкання. Ухвалою Хортицького районного суду від 23.01.2015р. вказаний судовий наказ скасовано. 22.04.2015р. позивач звернувся до суду з цим позовом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач [PERSON] як власниця вказаного помешкання в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобовязання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2012р. по 31.03.2015р. в сумі 4543,63грн., яка, беручи до уваги, що заявлена в межах 3-річного строку позовної давності, підлягає стягненню з нею в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що вказана квартира була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались і споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач [PERSON] до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг нею не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач [PERSON] здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за цей період солідарно з відповідачів суд вважає безпідставними, оскільки згідно з ст. 322 ЦК України саме власник майна несе тягар утримання цього майна. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не є власниками помешкання, доказів про те, що між ними та власником [PERSON] досягнуто згоди щодо їх участі у витратах на сплату житлово-комунальних послуг і вони зобовязані нести тягар утримання цього майна, суду не надано, тому в задоволенні позову до них суд вважає необхідним відмовити. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити частково. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: partial