Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.07.2019 року мотивуючи тим, що він є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Квартира відповідає 46/100 частині приватного житлового будинку та отримана ним 07.04.2000 року до шлюбу з відповідачем у спадщину від своєї матері, [PERSON] . У даній квартирі зареєстровані він та його колишня дружина [PERSON] . Відповідач на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично, з жовтня місяця 2012 року і по даний час в зазначеній квартирі не проживала та не з`являлася. Вони зареєстрували шлюб 18.09.2001 року в відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, в шлюбі спільних дітей не мають. З 2011 року дружина захворіла і він її доглядав, так як вона була непрацездатна і потребувала допомоги. У вересні 2012 року в нього стався інсульт і він став лежачим хворим. Тоді, в жовтні 2012 року, його забрав до себе син, [PERSON] , а дружину забрала її дочка. Дружина ніколи не знайомила його з дочкою, в них були неприязні відносини, тому він інформацією про її дочку не володіє. На початку 2013 року її дочка забрала з квартири всі речі дружини і всі її документи та повідомила, що дружина не повернеться до нього. 10.04.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, по справі №357/1609/13-ц, шлюб між ними було розірвано. В 2014році він спробував розшукати дружину, але її дочка проживала на захопленій території, а тому ніякої інформації не можливо було отримати. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, не сплачує комунальні послуги, тощо, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за неї, чим об`єктивно порушуються його права, як власника будинку, щодо утримання та розпорядження майном. Тому, просив в судовому порядку визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.08.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник позивача, адвокат Козак Петро Володимирович, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Заслухавши покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №2-1426, є власником 46/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] , з 18.09.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та 10.04.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, по справі №357/1609/13-ц, шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 4-7, 32-34). З довідки №2315/08 від 29.03.2019 року, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с. 8), вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] з 26.11.1997 року, [PERSON] , колишня дружина позивача, з 27.11.1998 року, що також підтверджується копією будинкової книги (а.с. 35-44). Згідно акту №53/ц від 11.10.2019 року (а.с.46), відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак не проживає у вказаному житловому приміщенні, що узгоджується з показами свідків, які ствердили факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, відсутність у будинку її особистих речей та факт невиконання зобов`язання щодо утримання житла. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , як член сім`ї власника квартири - [PERSON] . Також, встановлено, що відповідач більше року не проживає у квартирі, її особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в утриманні житла та у зобов`язаннях перед третіми особами вона не приймає, належних та безспірних доказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням до суду не подано. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач відзив із запереченнями проти позову та спростуванням доводів позивача з належними та допустимими доказами до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1) та заявив клопотання про залишення даних витрат за ним.

Outcome: approved