Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,401 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, яка залишилася після смерті 01.12.2011 р. [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON], який є його батьком, відкрилась спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак, нотаріус відмовив йому, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку на імя померлого. За життя [PERSON] не встиг виготовити та зареєструвати у передбаченому законом порядку державний акт на земельну ділянку, яку успадкував після смерті матері. Сторони до суду не зявилися. Позивач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідача до суду не зявився, надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представники третіх осіб до суду не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заперечень щодо позову не надіслали. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (що діяв на момент винекнення права спадкодавця на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як роз'яснено п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30.05.2008 р., «Про судову практику у справах про спадкування»\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом достовірно встановлено, що 01.12.2011 р. помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 19, що підтверджує свідоцтво про смерть серії I-ОК № 234846, видане 07.12.2011\~р. відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР № 1473494, виданого 03.04.1965\~р. [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 9). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Однак позивачу постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори у Київській області [PERSON] № 331/02-31 від 24.03.2017 р. у видачі\~\~свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено.\~\~Неможливість видачі мотивована тим, що право власності спадкодавця на вкзане нерухоме майно не виникло, Державний акт про право власності на земельну ділянку останнім не отримано і належним чином не зареєстровано (а.с. 5). Разом з тим, як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії Р1\~921 за №230468 [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,401 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом за № 706890 спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 01.12.2002 р. є її син [PERSON] Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved