Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № ML-710/029/08 від 26.09.2008 року в розмірі 264809,79 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 43358,07 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 13590,27 грн., та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 207861,44 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначає наступне. 26.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір №ML-710/029/08. 30 червня 2009 р. державним реєстратором Голосіївської районної державної адміністрації у м. Київ було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких змінена назва банку із Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». 18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель на зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги до відповідача з виконання зобов'язання за договором, а отже, саме на користь позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у відповідача на момент звернення до суду з цим позовом. Пунктом 1.1. частини №2 договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором, банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 договору за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно із пунктом 1.5 частини №2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором. У відповідності до п. 3 ч. 1 кредитного договору сторони кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR+4,99% відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку може змінюватись) розміщується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях банку на інформаційних стендах. Як встановлено пунктом 1.7.2. договору, банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором. На виконання умов договору банк перерахував відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 51000,00 гривень. Таким чином, за вказаним договором відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 51000,00 гривень на строк до 23.09.2013 року, а отже, банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором. 24 грудня 2009 року між банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] був укладений додатковий договір до кредитного договору № ML-710/029/08, за умовами якого сторони погодили наступне: - в період з 24 грудня 2009 року до 23 травня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 16,33 % річних (п. 3.2. додаткового договору № 1 до кредитного договору). - в період з 24 травня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватися процентна ставка у розмірі 23,11 % річних + FIDR (п. 3.3. додаткового договору № 1 до кредитного договору). Надання позичальнику (відповідачу) траншу у розмірі 1708,07 гривень з метою погашення прострочених процентів. Проте, відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за договором, що станом на 22.05.2014 року становить 264809,79 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 43358,07 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 13590, 27 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 207861,44 грн. Внаслідок тривалого та систематичного невиконання відповідачем його зобов'язань за кредитним договором, банк направив відповідачу вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в порядку, передбаченому п. 1.9 кредитного договору, однак відповідач жодної відповіді на вимогу не надав, заборгованість, що утворилася за договором до цього часу не сплатив. Згідно з п. 1.4 ч. 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 3 ч. 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується відсоткова ставка у розмірі 4,99 % річних + FIDR, а згідно умов додаткового договору № 1 до кредитного договору, для розрахунку відсотків буде використовуватись процентна ставка у розмірі 16,33% річних у період з 24 травня 2009 року по 23 травня 2010 року та в період з 24 травня 2010 року до 23 листопада 2010 року у розмірі 23,31 % річних, а в період з 24 листопада 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань у розмірі 7,31 % річних + FIDR. У відповідності до п. 3.1.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно кредитного договору. Відповідно до наданого розрахунку, розмір нарахованої пені складає 207861,45 грн. З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» станом на 22.05.2014 року становить 264809,79 грн. та складається із суми заборгованості за кредитом у розмірі 43358,07 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 13590,27 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 207861,44 грн. Оскільки врегулювати питання виплати заборгованості у позасудовому порядку не передбачається можливим, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У випадку неявки відповідача у судове засідання, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі кредитної заявки [PERSON], (а.с. 28, 29) 26.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір №ML-710/029/08, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 51000,00 грн., а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі (а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27). Інформаційний листок передбачає умови кредитування по програмі «Кредит на відновлення капіталу (споживчі цілі)» від 18.08.2008 року, а також додатком №1 до інформаційного листка вказаний розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту (іпотечні кредити). (а.с. 7, 8, 9, 10) Крім того, 24.12.2009 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-710/029/08 від 26.09.2008 року (а.с. 38, 39, 40, 41). З даним кредитним договором та додатковим договором відповідач був ознайомлений та цей договір був підписаний ним власноруч. Між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 18 березня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель на зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. (а.с. 42-83) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з наданих доказів - з ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16.05.2012 року, у червні 2011 року позивач вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором і заочним рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17.11.2011 року позов був задоволений, а ухвалою суду від 06 лютого 2012 р. заява [PERSON] про скасування заочного рішення задоволена, заочне рішення скасовано і справа призначена до розгляду на 28 лютого. Ухвалою суду від 20 березня 2012 р. позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишена без розгляду, яку ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16.05.2012 року скасовано та направлено справу першої інстанції для продовження її розгляду. (а.с. 108, 109) Так, ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25.09.2012 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором - залишено без розгляду. Також рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 24.05.2012 р. апеляційну скаргу на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2012 р. за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ «ОТП Факторинг Україна», 3-я особа: КП «Куп'янськ БТІ», приватний нотаріус Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку поділу спільного сумісного майна та визнання договору іпотеки недійсним - задоволено частково, рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2012 року - скасовано, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. (а.с. 110, 112, 113, 114, 115) Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2012 р. (а.с. 116, 117, 118) рішення апеляційного суду Харківської області від 24.05.2012 року залишено без змін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На порушення умов договору відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання, допустивши виникнення за ним заборгованості. В результаті невиконання [PERSON] належним чином взятих на себе зобов'язань, за кредитним договором № ML-710/029/08 від 26.09.2008 року станом на 22.05.2014 року утворилася заборгованість, яка становить 264809,79 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 43358,07 грн., заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 13590,27 грн. та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 207861,44 грн. (а.с. 4, 102, 103, 104, 105, 106) Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, позивачем були виконані прийняті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором у повному обсязі, але, не зважаючи на це, відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни, суттєво порушивши графік повернення кредитних коштів. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд аналізуючи докази у їх сукупності, вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 43358,07 грн. та заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 13590,27 грн.. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми пені у розмірі 207861,44 грн. слід зазначити наступне. Згідно вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Отже, неустойка є забезпеченням виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення. За положеннями вказаної норми, суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. В даному випадку, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. За таких обстави, суд вважає можливим розмір пені зменшити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 15000 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial