Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 139239,65 грн., а також судовий збір. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного кредитного договору № R53100268597B від 31.05.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34 % на рік з кінцевим терміном повернення не пізніше 31.05.2015 року. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом з урахуванням 3 % річних та інфляційних нарахувань становить 139239,65 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач та його представник у судові засідання не зявлялися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Відповідно до договору № R53100268597B від 31.05.2012 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (надалі ПАТ «ВТБ Банк») надало [PERSON] кредит у сумі 50000 грн. з кінцевим терміном повернення 31.05.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34 % на рік. Згідно з п. 7.1 договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором не виконала, суму кредиту в зазначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплачувала. Враховуючи викладене, відповідач порушила істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У звязку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить загальну суму у розмірі 139239,65 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 50000 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 26674,37 грн. прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; - 61012,66 грн. сума пені у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту; - 410,07 грн. сума 3%, нараховані у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; - 590,14 грн. сума 3%, нараховані у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення процентів; - 231,64 грн. інфляційні втрати через несвоєчасне повернення кредиту; - 320,77 грн. інфляційні втрати через несвоєчасне повернення процентів; Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання. на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ВТБ БАНК» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved