Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 квітня 1993 року. Зазначений шлюб у них перший. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаєморозуміння. За час їхнього спільного проживання вони не змогли стати один одному близькими і їх нічого на даний час не поєднує. Проживають окремо вже більше п'яти років, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. За таких обставин, відновлення шлюбних відносин вважає неможливим, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору відносно спільно нажитого майна, що є їхньою сумісною власністю, позивач сподівається у них з відповідачем не виникне, але якщо вони у майбутньому не досягнуть компромісу з цього питання, зазначений спір також будуть вирішувати у судовому порядку. З урахуванням того, що неповнолітніх дітей у них з відповідачем немає і також, начебто, немає і спору відносно спільно нажитого майна, що є їхньою сумісною власністю з відповідачем, позивач запропонувала останньому розірвати шлюб через органи РАГСу, проте від зазначених дій відповідач ухиляється. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON]. Не стягувати з [PERSON] на її користь судові витрати, понесені нею при зверненні до суду. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її присутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою своєчасно та належним чином (а.с. 15, 21), причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 22 березня 1994 року відділом РАГС м. Лозова Харківської області, актовий запис № 191 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, проживають окремо вже більше п'яти років, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору відносно спільного майна у сторін немає. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved