Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Обгрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що він є споживачем послуг водопостачання за адресою м.Добропілля вул.Івана Франка 24/7. В 2008 році він за власні кошти в квартирі встановив засіб обліку води (лічильник), остання повірка якого відбулась 05.02.2011 року. В січні 2016 року він отримав повідомлення відповідача про необхідність проведення чергової повірки лічильника. Але, вказані форма та зміст вказаного повідомлення не відповідають діючому законодавству, а саме вимогам Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, який затверджено постановою КМУ № 474 від 08.07.2015 року, так як в ньому не було вказано строку допуску представника відповідача до засобу обліку (відповідач не вказав дату коли його представника слід допустити до засобу обліку) та було вказана вартість повірки, що є порушенням закону, так як повірка засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок відповідача. Його неодноразові письмові звернення до відповідача про повідомлення про строк відвідування його, як споживача працівниками відповідача, з метою демонтажу лічильника та подальшої повірки, залишились без уваги. Також вказує на те, що законодавством, періодична повірка засобів вимірювальної техніки, здійснюється за рахунок виконавців, тому він не повинен сплачувати вказані витрати як споживач. До теперішнього часу будь-яких належних повідомлень від відповідача щодо повірки його засобу обліку води не надходило. Після спливу строку повірки лічильника він продовжував здійснювати розрахунки з відповідачем, виходячи з показань лічильника. У зв»язку з тим, що строк повірки лічильника сплив, відповідач необґрунтовано нарахував йому заборгованість за послуги водопостачання за період з 06.01.2016 року по 01.09.2017 року в розмірі 2460,96 грн., виходячи з установлених нормам споживання води на одну особу. Враховуючи, що лічильник в його квартирі не містить будь-яких пошкоджень, цілісність пломб на ньому непорушена, вважає, що розрахунок боргу за водопостачання за вказаний період є незаконним, так як його вини в тому, що до теперішнього часу лічильник не пройшов повірку не має. На підставі викладеного просить: зобов»язати відповідача здійснити повірку прибору обліку води за рахунок останнього на підставі постанови КМУ № 474 від 08.07.2015 року; скасувати незаконно нараховану відповідачем суму боргу за споживання води в розмірі 2460,96 грн, а також суму, яка буде нарахована на момент винесення судового рішення; зобов»язати Добропільську міську раду\~ прийняти рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради субсидії за період з травня 2017 року по теперішній час. В судовому засіданні позивача вимоги підтримав і, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві доводами, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, обгрунтовуючи свої заперечення посилалася на ст..17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», якою передбачено,\~що періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо-, водопостачання. Для КП «Компанія «Вода Донбасу» затверджений тариф на централізоване водопостачання та водовідведення у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення, затвердженим ПКМУ № 869 від 01.06.2011 р., який включає в себе тільки витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування і ремонт (включаючи демонтаж, транспортування, монтаж) засобів вимірювальної техніки, які є власністю Ліцензіата, тобто Компанії. Зазначала, що засіб обліку води в квартирі позивача є власністю останнього. До тарифів КП «Компанія «Вода Донбасу» на централізоване водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення, які затверджені НКРЕКП, витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку води(які є власністю споживачів), в тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж, не включено, тому вважає, що підстав вважати, що витрати за повірку лічильника повинен нести відповідач не має. Просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши доводи сторін та дослідивши надані суду докази, судом встановлено таке. Позивач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: м.Добропілля Донецької області, вул.Івана Франка, 24/7, що визнається та не заперечується сторонами. Згідно з актом вводу в експлуатацію вузла обліку холодної води № 04-1337 від 27.12.2011 року, за адресою м.Добропілля Донецької області, вул.Івана Франка 24/7 встановлено засіб обліку води тип ЛК-13Х, заводський № 7281335 з послідуючою датою повірки не пізніше 05.12.2015 року (а.с.25). З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що вказаний лічильник є його власністю, так як він його купував особисто і його повірку здійснив за власний кошт. Як засвідчили сторони в судовому засіданні, повірка лічильника до теперішнього часу не здійснена. 14.03.2016 року позивач отримав від відповідача лист (повідомлення про переведення на нормативне водопоспоживання), в якому позивачу повідомлялось про те, що у зв»язку із закінченням міжповірочного інтервалу засобу обліку води, з 06.01.2016 року нарахування послуг водопостачання та водовідведення за адресою вул.Фрунзе 24/7 (особовий рахунок № 1/1337) проводиться за затвердженими нормами водоспоживання. Також, споживачу [PERSON], вказаним листом повідомлялось про необхідність в місячний термін з дати закінчення міжповірочного інтервалу провести повірку прибору обліку води і зазначена адреса, за якою слід звертатися з даного приводу, а також вказана вартість повірки в розмірі 67,07 грн. та вартість встановлення нових вузлів обліку води 76,13 грн.(а.с.27). Факт отримання вказаного повідомлення позивач в судовому засіданні не оспорював. В судовому засіданні позивач не оспорював факту того, що йому було відомо, завчасно, про строк закінчення повірочного інтервалу засобу обліку води, який встановлений у нього в квартирі, але зазначав, що будь-яких повідомлень від позивача, в яких би йому повідомлявся строк, в який він повинен надати доступ представнику відповідача до його засобу вимірювальної техніки, він не отримував. При цьому позивач вказував на те, що ним неодноразово, в письмовій формі, зверталася увага відповідача на те, що останній повинен повідомити споживача про строк, в який останній повинен надати доступ представнику виконавця до засобу вимірювальної техніки. Вказані факти підтверджується актом інвентаризації від 05.10.2015 року (а.с.26), в якому зазначені відомості про засіб обліку, дата його наступної повірки, міститься підпис [PERSON] та листи позивача на ім.»я керівника відповідача (а.с.3,7,12). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним Кодексом,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність»,\~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005року № 630.\~\~ Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами щодо порядку повірки лічильника води виникли 05.12.2015 року (момент закінчення строку повірки приладу обліку). Відповідно до ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на повірку засобів обліку. Згідно п.9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630\~, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Відповідно до п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. Згідно п.29 вказаних Правил, позивач мав право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, а виконавець, згідно п.32 - зобов»язаний був контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Стаття 28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»(далі ЗУ № 113/98-ВР), що діяла в редакції з 01.01.2015 року до 01.01.2016 року (на момент виникнення правовідносин), передбачала, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання. Крім того суд зазначає, що відповідно частиною 4 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»(далі ЗУ 1314-VII), яка діяла в період з 01.01.2016 по 02.08.2017 року було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що\~в період з 05.12.2015 року по 02.08.2017 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) мав здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з\~постачання холодної води та водовідведення\~та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (далі Порядок № 474). Вказана постанова набрала чинності 01.01.2016 року. Пунктом 6 Порядку № 474 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців. Пунктами 7, 8 Порядку № 474 передбачено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. У разі неможливості споживача у зазначений строк забезпечити доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки для проведення його періодичної повірки споживач не пізніше ніж за 10 календарних днів до настання такого строку інформує про це виконавця шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання виконавцем відповідної інформації. Інший строк доступу до засобу вимірювальної техніки споживач та виконавець узгоджують, зокрема шляхом обміну листами. Судом встановлено, що відповідачем, з моменту закінчення строку повірки приладу обліку позивача, тобто з 05.12.2015 року і до часу розгляду справи у суді, повідомлень, передбачених п.7 Порядку № 474 (щодо узгодження строку доступу до засобу вимірювальної техніки) позивачу надіслано не було. Повідомлення про переведення на нормативне водовідведення, яке позивач отримав 14.03.2016 року (а.с.27) та яким йому запропоновано у місячний строк з дня закінчення міжповірочного інтервалу провести повірку прибору обліку, на думку суду, не є повідомленням за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 474. До доводів представника відповідача про те, що відповідач намагався вручити позивачу повідомлення, в якому вказувався строк надання доступу представнику виконавця до засобу вимірювальної техніки позивача, суд відноситься критично, так як вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання. Надані відповідачем акти від 11.12.2015 року, 15.02.2016 року, 02.03.2016 року (а.с.28-30) свідчать лише про те, що працівники відповідача не мали змоги вручити позивачу повідомлення про переведення останнього на нормативне водопостачання, яке, як було встановлено в судовому засіданні, позивачу було вручено 14.03.2016 року. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань визначених Порядком № 474 щодо проведення робіт з періодичної повірки водолічильника позивача і ситуація, яка склалася є наслідком саме бездіяльності відповідача. З приводу доводів представника відповідача про те, що в тариф на централізоване водопостачання та водовідведення не включені витрати на проведення планових повірок, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку води суд зазначає таке. Відповідно до \~Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), яка затверджена постановою Національної комісії,\~що здійснює державне\~регулювання у сферах енергетики\~та комунальних послуг\~15.01.2015\~ № 13, дана процедура застосовується НКРЕКП при встановленні тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та поширюється на субєктів господарювання, які є виконавцями послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - виконавці послуг) та державне регулювання діяльності яких здійснює НКРЕКП. Пунктом 3 вказаної Процедури передбачено, що розрахунки тарифів виконуються заявником відповідно до\~Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532. Відповідно до положень п. 2 розділу ІІ Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем),\~\~затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулю-вання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), від 15 січня 2015 року № 13, для встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення \~(з використанням внутрішньобудинкових систем) заявник подає до НКРЕКП у паперовій та електронній формах заяву про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за формою, наведеною в\~додатку 2 \~до цієї Процедури, а також розрахунки, підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків, у тому числі\~натуральні показники витрат виконавця послуг, безпосередньо повязані зі збутом послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем. Відповідно до п.16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення \~(з використанням внутрішньо-будинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532,\~до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо повязані із збутом послуг споживачам, а саме:\~витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води. Наведені акти свідчать про те, що виконавець послуг із постачання холодної води та водовідведення зобовязаний був самостійно розраховувати витрати на збут послуг та подавати їх до\~НКРЕКП разом із заявою про встановлення тарифів на послуги або разом із заявою про зміну тарифів, враховуючи діючи норми законодавства, які зобов»язували останнього проводити періодичні повірки засобів обліку води за рахунок виконавця. Враховуючи наведене, доводи представника відповідача про те, що у період, у який виникли правовідносини між сторонами, КП Компанія «Вода Донбасу» був затверджений тариф на централізоване водопостачання та водовідведення, який включав у себе витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування і ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) лише засобів вимірювальної техніки, які є власністю ліцензіата, тобто компанії та не включав відповідних витрат щодо квартирних засобів обліку, суд вважає неспроможними. Крім того, на підтвердження вказаних доводів відповідачем належних доказів суду надано не було. Зокрема, із долучених до справи за клопотанням представника відповідача додатку №1 до постанови НКРЕКП від 26.11.2015 року № 2869 «Структура тарифу на централізоване водопостачання Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та додатку 105 до постанови НКРЕКП від 16 червня 2016 року № 1141 «Структура тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»» вбачається, що в структуру вказаних тарифів входять витрати на збут, серед яких «інші витрати» становлять 8 491, 367 тисяч гривень на рік чи 0,0294 гривень на метр кубічний та 5236,299 грн на рік чи 0,0192 грн. на м?. Про те, що це витрати саме на повірку засобів обліку, що є власністю компанії у вказаному додатку не зазначено та відповідачем не надано належних доказів щодо такого його посилання. Приймаючи до уваги вищевикладені приписи законодавства, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухилявся від виконання своїх зобов»язань визначених Законами України та підзаконними нормативними актами щодо проведення робіт з періодичної повірки водолічильника позивача, тому відповідача слід зобовязати за власний рахунок провести періодичну повірку засобу вимірювальної техніки у квартирі [PERSON] за адресою: м.Добропілля Донецької області, вул.Івана Франка, 24/7. Що стосується позовної вимоги про скасування незаконно нарахованої відповідачем суми боргу за споживання води в розмірі 2460,96 грн, а також суми, яка буде нарахована на момент винесення судового рішення, то суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11 і 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. В статті 16 ЦК України наведений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Тобто, особа, яка вважає, що її право порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. З матеріалів справи також встановлено, що відповідачем в переписці з позивачем, останньому повідомлялось про існування у нього заборгованості за послуги водопостачання по особистому рахунку 4/1337, яка станом на 01.09.207 року складала 2460,96 грн і пропонувалось прийняти заходу по погашенню цієї заборгованості(а.с.13-14). В той же час, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не звертався з позовом до суду про стягнення з позивача вищевказаної заборгованості по водопостачанню в розмірі 2460,96 грн.. Тому, суд вважає, що сам факт нарахування відповідачем сум за послуги водопостачання позивачу, не встановлюють для остатнього будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. На підставі викладено, суд вважає, що вимога позивача про скасування незаконно нарахованої відповідачем суми боргу за споживання води в розмірі 2460,96 грн, а також суми, яка буде нарахована на момент винесення судового рішення задоволенню не підлягає. Що стосується вимог позивача щодо зобов»язання Добропільської міської ради\~ прийняти рішення про призначення Управлінням праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради субсидії за період з травня 2017 року по теперішній час, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, так як заявлені до неналежного відповідача. При цьому суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні позивачу роз»яснювались вимоги ЦПК України щодо залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, але позивач вказаним правом не скористався і будь-яких відповідних клопотань в судовому засіданні не заявляв. Відповідно до ст..141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом і відповідно до ст..22 ЗУ «Про захист прав споживача» є таким, що звільнений від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Вимоги, з якими позивач звернувся до суду є вимогами немайнового характеру. Станом на день звернення позивача до суду з вказаними вимогами, він, якщо б не мав пільг щодо сплати судового збору, мав би сплатити судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial