Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі по 1/6 частці від доходу кожного відповідача, щомісячно. І. Позиція сторін у справі. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що в 2014 році він тяжко захворів, потрапив до лікарні з відмороженими кінцівками, також з 07.05.2015 року по 10.06.2015 року, він перебував на лікуванні, має ряд захворювань, та з 04.05.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, довічно. Позивач зазначає, що не має можливості працювати, так як у нього видалені пальці обох ніг, його повнолітні діти працюють, отримують достатній заробіток, але допомоги батьку не надають, а тому позивач просив суд стягнути з обох відповідачів на своє утримання аліменти в розмірі по 1/6 частці від доходу кожного сина, щомісячно. Відповідач [PERSON] , заперечуючи позовні вимоги, зазначив, що під час перебування його батьків в шлюбі, позивач зловживав спиртними напоями, створював нестерпні умови для спільного проживання, внаслідок чого мати змушена була розірвати з ним шлюб, вона самостійно займалась їхнім з братом вихованням та утриманням, вимушена була працювати в три зміни, шукати підробітки, обробляти земельні ділянки, щоб прогодувати дітей. В 2010 році батьки відповідача поділили спільне майно та продали належну їм квартиру, придбали для позивача частину будинку, але внаслідок зловживання спиртним та постійним перебуванням в неадекватному стані, позивач позбавився свого житла, отримав будинок в селі Чапаївка Таращанського району. Відповідач зазначив, що має на утриманні двох малолітніх дітей та його дохід становить 11382,42 грн., що для утримання своєї сім`ї є незначною сумою. Згідно законодавства право на аліменти мають непрацездатні батьки, а його батько має житло, має пенсійне забезпечення в зв`язку з інвалідністю та може працювати. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів в підтвердження витрат на лікування, оренду житла. Відповідач [PERSON] , заперечуючи позов, суду пояснив, що позивач не надав жодного доказу своїх витрат на лікування, оренду житла, не довів неможливість проживати за місцем своєї реєстрації. Відповідач зазначив, що пенсія позивача відповідає прожитковому мінімуму, встановленому законодавством України, та позивач може працювати в спеціально створених умовах, але роботи не шукає, втретє позивається до суду з позовом про стягнення аліментів з синів. [PERSON] зазначив, що його батько зловживав спиртним, створював своїм дітям в дитинстві нестерпні умови для проживання однією сім`єю, що стало підставою для продажу спільної квартири. Із-за зловживання алкогольними напоями, позивач отримав травму, обморозив кінцівки та тепер маніпулює своїм захворюванням. Також, відповідач зазначив, що позивач має родичів, матір, сестру, житло для проживання,може працювати, але безпідставно вимагає аліменти від дітей, яких сам ніколи не утримував, не цікавився їх життям, вихованням, навчанням. Хоча [PERSON] неодноразово в дитинстві терпів сором за свого батька, і при цьому він не відмовлявся від допомоги своєму батьку, приїздив до нього в село Чапаївка, подарував телефон для зв`язку з ріднею, але позивач сам не бажав спілкуватися. Відповідач [PERSON] повідомив, що наразі тимчасово проживає в США, не має роботи, і можливості отримати в США роботу в силу законодавства цієї держави, сам є утриманцем. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 06.07.2021 року ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі (а.с.31). 30.07.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов з додатками (а.с.31-49). 09.08.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.59). 25.08.2021 року на електронну адресу суду надійшли від відповідача [PERSON] письмові пояснення по справі,з додатками, клопотання про виключення з числа відповідачів, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, заперечення на відповідь на відзив (а.с.64-66, 72-73,80-86. 112-118). 27.09.2021 року представником відповідача [PERSON] подано клопотання про закриття провадження у справі (а.с.179). 27.09.2021 року, 12.10.2021 р., 08.11.2021 р. були постановлені ухвали про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» (а.с. 187-188, 214-215,223-224). В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Закаблук Л.О. позов не визнали, надали відзив на позов. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5). Встановлено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 3,13). З матеріалів справи вбачається, що, в грудні 2014 року [PERSON] потрапив до хірургічного відділення Білоцерківської міської лікарні №2 з діагнозом: відмороження пальців ІVст. обох ступній, кардіоміопатія, ішемічна хвороба серця, а/кардіосклероз, проходив довготривале стаціонарне лікування, що стверджується виписками з історій хвороби позивача (а.с. 6-8). Встановлено, що при повторному огляді, [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 28.04.2016 року, довічно, по причині загального захворювання з ураженням ОРА. За висновком Білоцерківської МСЕК, [PERSON] може працювати в створених умовах. Наведене підтверджено довідкою МСЕК (а.с.4). Встановлено, що позивач має пенсійне забезпечення, станом на травень 2021 року його пенсія становить 1769 грн., а сукупний розмір пенсійного забезпечення за період з 01.12.2020 року по 31.05.2021 р., становить 10614 грн. (а.с.10). Встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні двох малолітніх доньок (а.с.41,42). Встановленим є те, що 18.06.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом було встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] та [PERSON] з синами було виділено в користування 2 кімнати, а [PERSON] виділено в користування одну окрему кімнату (а.с.44). Встановлено, що колишнє подружжя [PERSON] та їхні діти продали квартиру [ADDRESS] (а.с.45). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду у справі №357/10171/15-ц від 18.09.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с.181-183). Оскільки в справі (№357/10171/15-ц, №357/14927/15-ц) були заявлені позовні вимоги [PERSON] з інших підстав, з іншими обставинами, то суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , заявленого в даній справі про закриття провадження у справі (а.с.180,181-183). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначене зобов`язання, що належить до аліментних зобов`язань, - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких юридичних фактів: родинний зв`язок батьків і дітей або усиновлення; непрацездатність батьків; потреба батьків у матеріальній допомозі. Ця сукупність утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов`язання, пов`язаного з утриманням повнолітніми дочкою, сином своїх батьків. За відсутності хоча б одного з наведених фактів зазначене аліментне зобов`язання не виникає. Як вказано вище, відповідачі є синами позивача [PERSON] . Щодо критеріїв визначення непрацездатності позивача та його потреби у матеріальній допомозі, то суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК України. Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи. Тобто, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за медичними критеріями /він має бути визнаний у встановленому законом порядку інвалідом 1,2 чи 3 групи/ або за віковими ознаками /він має досягти пенсійного віку, встановленого законом/. Позивач не досяг пенсійного віку, але є інвалідом 2 групи. Однак, як слідує з довідки МСЕК, позивач може працювати в створених умовах. Доказів, що позивач звертався чи перебував на обліку в Центрі зайнятості УСЗН БМР не надано. В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що з 2009 року він не працює, мав житло, яке із-за шахрайських дій третіх осіб, втратив. Чергуючи на базарі, в нічний час заснув та обморозив кінцівки ніг, внаслідок чого переніс операцію по видаленню пальців ніг. Встановленим є те, що на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний, [PERSON] не перебував . Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК України, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність : з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Як було встановлено судом, позивач отримує пенсійне забезпечення в зв`язку з інвалідністю у встановленому Законом розмірі. В судовому засіданні встановлено, що позивач не працює, має зареєстроване місце проживання в селі Щербаках Білоцерківського району, має будинок в селі Чапаївка Таращанського району де може проживати, але не оформив право власності на це майно. Як вказано вище в рішенні, аліментний обов`язок дітей наступає не тільки в зв`язку з непрацездатністю батьків, але й обов`язковою умовою є потреба батьків у матеріальній допомозі . Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі посилаються на те, що їхній батько ухилявся від виконання батьківських обов`язків, та, окрім власних пояснень, в підтвердження зазначеного, послалися на покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, допитана судом в якості свідка [PERSON] , суду показала, що вона постійно працює на базарі, протягом багатьох років, майже щодня зустрічала позивача, який був в нетверезому стані, корпався в смітниках, ніде не працював, п`яним заснув в холодну пору року та обморозив собі ноги. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1980-х років добре знала сім`ю [PERSON] , разом працювали на одному заводі, товаришували сім`ями, часто спілкувалися, разом проводили свята. З середини 1990-х років позивач почав зловживати спиртним, із-за цього втратив роботу, не цікавився своїми дітьми. Його дружина сама утримувала та доглядала дітей, вимушена була тяжко працювати. Позивач жив своїм життям, виглядав, як безхатченко, корпався по смітниках, взагалі не цікавився дітьми, ставив під сумнів чи сини його діти. Із-за скрутного матеріального становища, бувша дружина позивача розділила особові рахунки на квартиру, в судовому порядку визначила порядок користування спільним житлом, але позивач не утримував своєї частини квартири, зносив до своєї кімнати сміття, влаштував пожежу. Така поведінка позивача призвела до поділу і продажу їхньої квартири. Позивач забрав собі всі речі, які бажав та придбав житловий будинок в центрі міста Біла Церква, а потім обміняв цей будинок на будинок в селі Чапаївка Таращанського району. Свідок [PERSON] , яка приходиться троюрідною сестрою відповідачам, суду показала, що позивач неналежно виконував свої батьківські обов`язки, не підтримував жодних відносин із своїми синами, не цікавився їх навчанням, вихованням, утриманням. Повністю опікувалася своїми дітьми їхня мати. Після продажу спільної квартири, позивач придбав собі частину будинку в м. Біла Церква. Чоловік свідка був в тому домоволодінні, повідомляв про гарні житлові умови, наявність гаражу, невеличкої земельної ділянки. Невідомо з яких підстав позивач обміняв своє житло на будинок в селі Чапаївка Таращанського району. Відповідачі приїздили до батька в село, намагалися підтримувати з ним відносини, але позивач зловживає спиртним. В липні 2021 року свідок зустрічала позивача в нетверезому стані. Отже, проаналізувавши всі докази по справі, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання їхнього батька, оскільки позивач, хоч і є непрацездатним, але може працювати, не надав суду доказів понесених витрат на лікування, оренду житла, необхідності в оренді собі житла. Позивач пояснив, що за місцем реєстрації в с. Щербаках він не може проживати, бо там непридатний для проживання будинок, але зазначеному не надано доказів. Також, позивач підтвердив, що має будинок для проживання в [ADDRESS] , але не бажає там проживати, бо не має правоустановчих документів на будинок і земельну ділянку, також не бажає проживати з сестрою та матір`ю в м. Кагарлику, бо відмовився від своєї частки на спадщину, не бажає обтяжувати родину сестри. Позивач бажає мешкати в м. Біла Церква, де не зареєстрований, не має житла, не намагається влаштоватися на роботу, не став на облік в Центр зайнятості УСЗН і, при цьому стверджує, що потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей. Виходячи з аналізу норм ст. 204 СК України, звільнення дітей від аліментного обов`язку - це санкція за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Застосування норм ст. 204 СК України пов`язано із винною поведінкою батьків, чи одного з них, тобто коли вони усвідомлювали свої батьківські обов`язки, мали можливість їх виконувати, але не вчиняли щодо цього необхідних дій. Позивач, заперечуючи доводи відповідачів вказує на те, що після народження дітей він забезпечив родину квартирою, отриманою від заводу де працював, та був членом садівничого товариства, мав дачний будинок, придбав погріб. При цьому, позивач не надав жодного доказу і заперечення з приводу того, що він не цікавився життям своїх синів, їх навчанням, роботою, не спростував фактів зловживання спиртним, обставин отримання своєї травми, не спростував показів свідків, і лише, в судовому засіданні дізнався, що його бувша дружина з дітьми декілька років самостійно обробляли земельну ділянку, вирощували городину, щоб забезпечити належне собі прожиття. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, позивачем не надано доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень на докази відповідачів, а за ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed