Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 14.02.2014 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м. Буринь, вул. Степова,7. Спадщину він прийняв, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки в правовстановлюючому документ на нього свідоцтві про право на спадщину за законом , що було видано матері, помилково не вказано адресу будинку. Просив визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами. В судовому засданні позивач заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, вважав що право позивача порушено, а тому підлягає захисту. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2014 року померла мати позивача [PERSON], яка проживала в [INFO], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняв позивач, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується показами сторін, свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження спадкоємця, довідкою Буринської міської ради, витягу про реєстрацію в Спадкового реєстру (а.с.6-9). До складу спадкового майна ввійшов житловий будинок, з господарськими будівлями розташований по вулиці Степова,7 в м. Буринь, Сумської області, який на праві приватної власності належав спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.12.1985 року державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1217 (а.с.10). Факт належності будинковолодіння спадкодавцю підтверджується також і технічним паспортом на житловий будинок, звітом про оцінку майна та будинковою книгою (а.с.11-15,17-32,44-46). Крім того, з довідки ТОВ «Буринське БТІ» вбачається, що у них обліковується інвентаризаційна справа №1455 на житловий будинок з господарськими будівлями розташований по вулиці Степова,7 в місті Буринь, право власності на який зареєстровано по реєстровій книзі №5 за №1455 за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину виданого 17.12.1985 року вищевказаною нотаріальною конторою. Однак, як вбачається з листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Сумської області, дане свідоцтво не містить зазначення адреси знаходження житлового будинку, у звязку з чим він не може ідентифікувати його і видати свідоцтво про право на спадщину(а.с.16). Разом з тим, суд вважає, що позивач довів належність саме зазначеного будиноковолодіння спадкодавцю, що підтверджено перевіреними судом доказами і ці обставини жодних сумнівів не викликають. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved