Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати аліментів, мотивуючи вимоги до суду тим, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.09.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2016 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що 09.12.2016 року він отримав тяжку черепно-мозкову травму, внаслідок якої перебував в комі майже пять місяців, на даний час його стан є стабільно тяжкий, він потребує сторонньої допомоги та повинен продовжувати лікування, позивач просив звільнити його від сплати аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, відізвати виконавчий лист та зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність з проханням відмовити в позові. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Так, згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено,\~що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.09.2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2016 року і до досягнення дитиною трьох років (а.с. 4, 5). Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). З виписок із медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що позивач 09.12.2016 року отримав тяжку черепно-мозкову травму забій головного мозку тяжкого ступеню, дифузне аксональне пошкодження з контузійним ушкодженням заднього відділу (валика) мозолистого тіла, травматичного субарахноідального крововиливу. Внаслідок отриманої травми перебував в комі майже пять місяців. 16 травня 2017 року виписаний з Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги та направлений на реабілітацію в нейрореабілітаційний центр Швейцарії а.с. 6-13). Згідно виписного епікризу [PERSON] перебував в Швейцарії в реабілітаційній клініці Цильшлахт АГ з 17.05.2017 року по 03.08.2017 року (а.с. 14-16). З 28.11.2017 року по 19.12.2017 року, з 02.03.2018 року по 06.04.2018 року та з 13.04.2018 року по 27.04.2018 року перебував у Польському Центрі реабілітації «Dobry Brat» (а.с. 19-22). Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених ст. 197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обовязок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що позивач отримав тяжку черепно-мозкову травму, внаслідок якої перебував в комі майже пять місяців, на даний час його стан є стабільно тяжкий, він потребує сторонньої допомоги та повинен продовжувати лікування, що є обставиною, яка має істотне значення, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів на утримання дружини. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини підлягають задоволенню у повному обсязі, так як доведені та обґрунтовані. Стосовно позовної вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням наведених норм законодавства, безумовного обовязку батьків, зокрема батька, утримувати свою дитину, законодавчого визначення мінімального розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимога позивача про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 352,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави, а судовий збір в розмірі 352,40 грн. суд стягує з відповідача.

Outcome: partial