Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права приватної власності на гараж в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на гараж з погрібом, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] склав заповіт, в якому розподілив належне йому майно між дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Заповіт складений 24 липня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О. А, зареєстрованим в реєстрі за № 360. У встановлений законом шестимісячний строк вона, [PERSON] та [PERSON] , згідно зі ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину. Спадкоємець за заповітом [PERSON] , нотаріально відмовився від своєї частки у спадщині на її користь. У встановлений законом термін вона звернулась до приватного нотаріуса Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого чоловіка, в тому числі на гараж з погрібом б/н, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А від 12.09.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж з погрібом б/н у зв`язку з тим, що не було надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на гараж. Відповідно до довідки № 1185, виданої 04.09.2019 року КП «Синельниківське МБТІ» гараж розташований в [ADDRESS] заінвентаризований за [PERSON] . Загальна площа гаражу складає 22.9 м.кв. За вищевказаною адресою знаходиться: Г-гараж цегляний 1989 року, П-погріб цегляний 1989 року, №1 оглядова яма цегляна. Право власності в Синельниківському МБТІ не зареєстровано. У зв`язку з відмовою [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом згідно зі ст.1274 ЦК України на її користь, до неї переходить право на спадкування гаража з погрібом б/ [ADDRESS] [ADDRESS] після смерті чоловіка за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Вважає, що за нею може бути визнано право приватної власності на вищезазначений гараж, так як будівництво цього гаражу закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов`язковість його державної реєстрації не була передбачена. Просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на гараж цегляний - Г 1989 року з погрібом цегляним- П 1989 року, оглядовою ямою цегляною №1, загальною площею 22,9 [ADDRESS] кв.,розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачі до початку відкритого судового засідання надали суду заяви якими просить суд розглянути справу без їй участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2019 року [PERSON] помер [INFO] . Згідно заповіту від 24 липня 2018 року серії ННВ № 951724, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 360, [PERSON] на випадок своєї смерті 1/3 частку квартири [ADDRESS] номеру по [ADDRESS] ; [PERSON] земельну ділянку площею 13,4457 га, що розташована на території Мар`ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року №1185, гараж, що розташований в [ADDRESS] , заінвентарізований за [PERSON] , загальна площа гаражу складає 22.9 кв.м. та складається з: Г - гараж цегляний, П погріб цегляний 1989 року, №1 оглядова яма цегляна. Право власності в КП «Синельниківське МБТІ» не зареєстровано. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 вересня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на гараж з погрібом б/н, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що подані не всі відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючі документи на гараж. [PERSON] відмовився від своєї частки на спадщину на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже,право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку,передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків,коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1,2 ст.3 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається,що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків,садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.25,30,346 ЦК України, Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved