Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Київської міської ради № 354/3815 від 27.10.2015 року «Про передачу земельних ділянок громадянам, членам садового товариства «Блакитна затока » Харківського району м. Києва, для ведення колективного садівництва і садовому товариству «Блакитна затока» Харківського району м. Києва, земель загального користування (дороги, проїзди) в урочищі «Острів Водників» у Голосіївському районі м. Києва» було затверджено проект землеустрою, а п. 172 Додатку до зазначеного рішення [PERSON], як члену садового товариства «Блакитна затока» передано у приватну власність для ведення колективного садівництва земельну ділянку площею 532.09 кв.м. [ADDRESS] на території урочища «Острів Водників» у Голосіївському районі м. Києва У подальшому відповідачу [PERSON] було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 15.04.2010 за № 07-7-05381. Позивач зазначає, що вказане рішення в частині надання [PERSON] зазначеної земельної ділянки підлягає визнанню незаконним і відповідно повинно бути скасоване, оскільки включення [PERSON], у перелік членів СТ «Блакитна затока» стало можливим на підставі підробленої довідки про таке членство, про що до ЄРДР було внесено відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, а також за фактом використання [PERSON] підроблених документів за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У зв'язку з такими обставинами, просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення Київської міської ради № 354/3815 від 27.10.2015 року «Про передачу земельних ділянок громадянам, членам садового товариства «Блакитна затока » Харківського району м. Києва, для ведення колективного садівництва і садовому товариству «Блакитна затока» Харківського району м. Києва, земель загального користування (дороги, проїзди) в урочищі «Острів Водників» у Голосіївському районі м. Києва» в частині надання [PERSON] зазначеної земельної ділянки та визнати недійсним виданий [PERSON], державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 15.04.2010 за № 07-7-05381. Також просить суд ухвалити рішення, яким відновити становище яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради наданої [PERSON] земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив таку задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] та його довіритель в судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення які долучені до матеріалів справи. Представники Київської міської ради та третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - садове товариство «Блакитна затока» в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи судом повідомлялися, а тому суд з урахуванням думки осіб які брали участь в судовому засіданні вважає за можливе ухвалити рішення по справі у їх відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київської міської ради № 354/3815 від 27.10.2015 року «Про передачу земельних ділянок громадянам, членам садового товариства «Блакитна затока » Харківського району м. Києва, для ведення колективного садівництва і садовому товариству «Блакитна затока» Харківського району м. Києва, земель загального користування (дороги, проїзди) в урочищі «Острів Водників» у Голосіївському районі м. Києва» було затверджено проект землеустрою, а п. 172 Додатку до зазначеного рішення [PERSON], як члену садового товариства «Блакитна затока» передано у приватну власність для ведення колективного садівництва земельну ділянку площею 532.09 кв.м. [ADDRESS] на території урочища «Острів Водників» у Голосіївському районі м. Києва У подальшому відповідачу [PERSON] було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 15.04.2010 за № 07-7-05381. Суд вважає, що позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами факту підроблення та використання [PERSON] довідки про його членство у СТ «Блакитна затока», оскільки таких доказів в ході судового засідання позивачем надано не було і такі обставини викладені останнім у формі припущень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд вважає недоведеними твердження позивача, оскільки такі ґрунтуються на формулюваннях, зазначених у позові, що носять характер загальних формулювань і такі не стверджуються будь-якими доказами. Твердження позивача в обґрунтування позову, крім його пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду жодних правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме по собі посилання представника позивача на ту обставину, що органи досудового розслідування проводять слідство по обставинах внесених до ЄРДР відомостей за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, а також за фактом використання [PERSON] підроблених документів за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, без надання відповідного процесуального рішення із висновками про наявність доведеності таких фактів, а зокрема в частині винних дій відповідача, не можуть бути доказом на обґрунтування позовних вимог заступника прокурора Голосіївського району міста Києва і відповідно судом до уваги не береться, оскільки у тому числі, як зазначалося вище носить форму припущень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, суд вважає, що заява відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено відсутність факту порушеного права і відповідно саме таке є правовою підставою для відмови у задоволенні позову заступника прокурора Голосіївського району міста Києва. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: dismissed