Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 22388,71 грн., та судовий збір в сумі 1921,00грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами, 17.09.2016 року на 42 км +100 м а\\д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталася дорожньо-транспортна пригода з транспортними засобами марки Suzuki SX-4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Транспортний засіб марки Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № САБ0030884 від 13.01.2016 року. На підставі Звіту № 09-088 від 31.10.2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та згідно зі страховим актом № 1500017077 від 04.11.2016 року, ПрАТ СК «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої Відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплачено страхове відшкодування у розмірі 58976,29 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Suzuki SХ-4, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4812634 від 09.06.2017 року до Страховика ПАТ «СК «Універсальна» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в результаті чого останнім було перераховано компенсацію в розмірі 36 587,58 грн.. Ухвалою від 30.10.2019 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 03.12.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву. 16.12.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою від 03.03.2021 року здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Головатенко К.К. просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 17.11.2016 року по справі №523/15189/16-п, провадження №3/523/5987/16, відповідача [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зі змісту зазначеної постанови від 17.11.2016 року убачається, що згідно протоколу серії АП2 № 065367 від 17.09.2016 року водій [PERSON] , 17.09.2016 року о 11 годині 45 хвилин на автодорозі 42 км Одеса-Мелітополь, керуючи автомобілем Suzuki SX-4 державний номерний знак [NUMBER] , не переконався, що ззаду вже почав обгін автомобіль Audi А-6 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та почав виконувати обгін. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.2 а ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На момент ДТП транспортний засіб марки Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ПрАТ СК «Колоннейд Україна», про що свідчить договір добровільного страхування автотранспорту № САБ0030884 від 13 01.2016 року. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. На підставі Звіту № 09-088 від 31.10.2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та згідно зі страховим актом № 1500017077 від 04 11 2016 року, ПрАТ СК «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої Відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування у розмірі 58976,29 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 000046463 від 08.11.2016 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Audi SХ-4, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4812634. 09.06.2017 року до Страховика ПАТ «СК «Універсальна» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в результаті чого останнім було перераховано компенсацію в розмірі 36587,58 грн. Таким чином, не відшкодованою залишається шкода в розмірі: 58976,29грн. - 36587,58грн. = 22388,71грн. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як вбачається з положень ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37)чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленій Верховним Судом у постановах від17 жовтня 2019 року у справі № 489/1356/16-ц і від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова Пленуму), особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у сумі 1921,00грн.

Outcome: approved