Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 33511.44 гривен та усі судові витрати (т.1 а.с.2-4, 51-55). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору №5668/1949CLAPS від 20 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (надалі ПАТ «[PERSON]) та [PERSON] банк надав останній кредит у розмірі 22 278.40 гривен на строк до 02 липня 2016 року. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем по справі, було укладено договір факторингу №1706, у відповідності до якого, право вимоги коштів від [PERSON] було відступлене позивачу. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, відповідачка [PERSON] належним чином не виконала, в звязку з чим у неї перед позивачем, тобто ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», виникла заборгованість по кредиту у розмірі 33 511.44 гривен, з яких: - 19 733.84 гривен заборгованість по тілу кредиту; - 1 752.01 гривен заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0 гривен заборгованість по комісії за управління кредитом; - 12 025.59 гривен пеня за порушення графіку погашення заборгованості. В звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача суму кредитного боргу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (т.1 40, 62, 105-108, 170-171, 192-193, 239-241, т.2 а.с.1-2, 6-7, 28, 30,). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та\~ розгляд справи у його відсутність (т.1 а.с.49,151-152, 168-169, 189-190, 235-236, т.2 а.с.3-4, 22-23, 31-33). На спростування заперечень відповідачки надіслав ряд письмових пояснень (т.1 а.с.109-112, 173-186). Відповідачка [PERSON] про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства (т.1 а.с.44, 48, 56-57, 58-59, 99, 194-195, 238, т.2 а.с.8-9). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника (т.1 а.с.154-158). Представник відповідачки, діючий за довіреністю (т.1 а.с.97, 98, 159), позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, надав цілий ряд заперечень, та різного роду клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.64-68, 160-161, 196-197, 230-231, 247). В обґрунтування заперечень стверджував, що: -відповідачка, яка є боржником за названим договором не була повідомлена належним чином про зміну кредитора (відсутні докази отримання повідомлення), тому відповідно до приписів ст.ст.517, 1082 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні; -дані ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не містять відомостей щодо правонаступника позивача та установчого документу юридичної особи; -повідомлення позивача № 001129656 від 25.06.2015 року про зміну умов кредитного договору № 5668/1949CLAPS від 20.06.2013 року, не відповідає вимогам ст.654 ЦК України згідно якої зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, тобто при зміні умов договору мала б бути укладена додаткова угода; -позивачем не доведено, не надано доказів тієї обставини, що право вимоги до боржника (відповідачки), яке виникло в банку, було передано ним (ПАТ «ПлатинумБанк), ТОВ «ФК «БізнесФінанс» на підставі договору факторингу, а також те, в якому саме обсязі та на яких умовах банк відступив право вимоги за вказаними кредитним договором; -позивачем не надано доказів на підтвердження статусу фінансової установи; -слід врахувати відсутність права ТОВ «ФК «БізнесФінанс надавати факторингові послуги, договір факторингу № 1707/01 від 17.06.2015 року позивачем укладено з юридичною особою, яка не мала право його вчиняти, а тому слід визнати відсутність права звернення до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ», як таке, що ґрунтується на нікчемному правочині; -з розрахунку заборгованості неможливо встановити, за який період було обчислено суму пені та чи відповідає цей період строку позовної давності для обчислення і нарахування пені. Крім того, представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності, внаслідок якої в задоволенні позову просив відмовити (т.2 а.с.34). В судове засідання 21.04.2017 року представник відповідача не прибув, подав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність, та у відсутність його довірителя, відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі доказів (т.2 а.с.36). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. \~ \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки\~ (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що 20 червня 2013 року відповідачка [PERSON] звернулася до позивача з заявою-анкетою про видачу їй кредиту у розмірі 22 278.4 гривен (т.1 а.с.5). В той же день, 20.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 5668/1949CLАPS, який містить норми, що регулюють правовідносини між сторонами, повязані з кредитуванням,\~ та положення, які регулюють відкриття та обслуговування поточного рахунку, де позичальник виступає держателем. Згідно договору позивач надав відповідачці кредит\~ на поточні потреби у розмірі 22278.40 гривен із строком користування 36 місяців, з процентною ставкою за користування кредитом 12.0000 % річних, з комісією за надання кредиту 0.00 гривен та комісією за обслуговування кредиту 412.00 гривен (т.1 а.с.6). Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що позичальник відповідає перед банком по зобовязаннях, що виникають згідно з умовами договору, всім майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно з чинним законодавством України. У разі отримання від банку вимоги про дострокове погашення кредиту, отриманого за даним договором, позичальник зобовязаний погасити заборгованість за даним кредитом у повному обсязі у строки, вказані у вимозі банку. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за даним договором, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,3% від суми простроченої заборгованості за даним договором за кожний день прострочення. Згідно п. 6.2 кредитного договору банк має право відступати, передавати, секюритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором ( повністю або частково). Відповідно до умов цього договору позивач надав кредитні кошти відповідачу, що підтверджується меморіальним ордером № 184753856 від 20.06.2013 року (т.1 а.с.8). Згідно графіку платежів, що є невідємним додатком до договору відповідачці було чітко визначено дати та суми внесення необхідних платежів за укладеним договором (т.1 а.с.7). Відповідачка погодилися з умовами договору, та приступила до його виконання, здійснивши часткове погашення, що вбачається з виписки з особового рахунку (т.1 а.с.10-11). Дані обставини представником відповідачки не заперечувалися, та визнані, а тому доказуванню не підлягають. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено 30 липня 2014 року договір факторингу № 20140730-Г, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», про що було повідомлено відповідачку листом від 25.06.2015 року. На цей час заборгованість відповідачки за названим кредитним договором складала 24\~012.14 гривен (т.1 а.с.14). У подальшому, 17 червня 2015 року укладено договір факторингу № 1706/01 між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», згідно якого право вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № 5668/1949CLAPS від 20.06.2013 року було відступлено ТОВ «ФК «ЄСАПБ» (т.1 а.с.18-20), що також підтверджується витягом з додатку № 1 до договору факторингу, реєстру заборгованостей (т.1 а.с.17). Про зазначене було повідомлено [PERSON] листом за № 001129656 від 25.06.2015 року. Також доведено до відома боржника, що заборгованість за кредитним договором на дату відступлення складає 33\~511.44 гривен, та зазначено реквізити за якими слід сплачувати заборгованість. Крім того, зазначено номери телефонів за якими можливо було б зясувати будь-які питання стосовно заборгованості (т.1 а.с.15). 25 червня 2015 року боржнику [PERSON] було надіслало повідомлення за № 001129656-1 про зміну умов кредитного договору \~№ 5668/1949CLAPS від 20.06.2013 року та включення персональних даних боржника до бази персональних даних (т.1 а.с.16). Відповідно до положень ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст.516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З виписки по особовим рахункам з 20 червня 2013 року по 16 червня 2016 року (а.с.10-11) та розрахунку заборгованості за договором № 5668/1949CLAPS від 20 червня 2013 року станом на 14.06.2015 року відповідач [PERSON] заборгувала 33\~392.64 гривен, в тому числі: -19 733.84 гривен - заборгованість за основною сумою боргу; -1 752.01 гривен - заборгованість по процентам; -12\~025.59 гривен - пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.13). Суд приймає до уваги, що вищевказаним розрахунком, який є належним та допустимим доказом по справі відповідно до ст.ст.58, 59 ЦПК України, підтверджено заборгованість відповідача за кредитним договором № 5668/1949CLAPS від 20 червня 2013 року. Поза увагою суду не залишився той факт, що відповідач не сплачує заборгованість за кредитним договором ні первинному, ні новому кредитору, сплатила борг лише двічі: 14.01.2014 року на суму 3000 гривен, та 01.07.2014 року на суму 3000 гривен (а.с.100), у неї утворилась чимала заборгованість, а неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Усі заперечення представника відповідача, окрім застосування позовної давності, суд вважає безпідставними, такими, що не заслуговують на увагу, та спростовуються наданими позивачем доказами. За зобовязанями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (п.5 ст. 261 ЦК України). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с.7). перший платіж мав бути сплачений відповідачем згідно графіку 02.08.2013 року. Тоді як, згідно п.2.5 кредитного договору перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 25 по 30 число кожного місяця включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 30.07.2013 року (а.с.6). Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Правова позиція з питання застосування позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, визначених щомісячними періодичними платежами, викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13 та від 19 березня 2014 року № 6-20цс14. Перебіг позовної давності у цих кредитних правовідносинах розпочався 30.07.2013 року і тривав протягом 3 років - по 30.07.2016 року включно, а позивач звернувся до суду з позовом 04.07.2016 року (надіслано листом 20.06.2016 року а.с.35), тобто в межах строку позовної давності. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у позивача право вимоги сплати пені в розмірі 12 025.59 гривен настало після укладення договору факторингу №1706/1, тобто з 17.06.2015 року, однак із вказаною вимогою позивач звернувся до суду поза межами строків позовної давності, а саме 20.06.2016 року (про що свідчить поштовий штемпель на листі про надіслання позовної заяви до суду (а.с.35), яка зареєстрована в канцелярії суду 04.07.2016 року), у звязку із цим суд відмовляє позивачу в задоволенні його вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 12 025.59 гривен з огляду на пропуск строків позовної давності. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:\~ …. п. 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. \~Позивачем надано докази, понесених ним витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Одеські вісті» № 61 (4884) від 06.08.2016 року в розмірі 200.00 гривен (а.с.55), в газеті «Урядовий курєр» № 141 (5761) від 29.07.2016 року в розмірі 630.00 гривен (а.с.54), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Загальна сума заявлених вимог складає 33 511.44 гривен, судовий збір сплачений в сумі 1378.00 гривен (а.с.1). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимог на загальну суму 21485.85 гривен. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (21 485.85 гривен х 1%), що становить 214.85 гривен. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial