Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем з 09.08.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені через непорозуміння та різні погляди на життя. Суперечок щодо майна немає. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, встановити місце проживання дитини разом з нею та стягнути судові витрати з відповідача на її користь. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги визнав, зазначив, що строк для примирення йому не потрібен, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами дійсно 09.08.2014 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1704 (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками (а.с. 5). Під час розгляду справи з'ясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], розірвати шлюб між сторонами, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1704 . При розгляді справ про визначення місця проживання дитини слід виходити з положень Конституції України, норм Сімейного Кодексу, Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, що набула чинності для України 27.09.1991 року, Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, прийнятої ООН. Відповідно до 6 Принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю. За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Питання визначення місця проживання дитини врегульовано ст.ст.160-161 СК України. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] При визначенні місця проживання неповнолітньої [PERSON], 12.08.2015 року, суд, враховує інтереси дитини, її зв'язок з матір'ю, той факт що вона є малолітньою, з урахуванням викладеного, вважає можливим встановити місце проживання дитини разом з позивачем [PERSON] Крім того, відповідачем не були пред'явлені зустрічні позовні вимоги щодо встановлення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved