Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя між ними втрачено почуття любові й поваги один до одного, внаслідок чого вони припинили сумісне проживання і подружні відносини, мешкають окремо з жовтня 2013 року. Подальше збереження родини з урахуванням їх з відповідачкою взаємних відносин він вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі та просить задовольнити заяву в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що 07 листопада 2009 року позивач з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис № 741. Для позивача шлюб перший, для відповідачки - шлюб другий. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які мешкають з відповідачкою. Батьком дітей є позивач. З жовтня 2013 року припинили будь-які сімейні відносини. Відсутність взаєморозуміння і неможливості дійти згоди у вирішенні будь-яких питань, які стосуються родини, призводили до конфліктних ситуацій та непорозумінь, що не сприяло збереженню сім'ї і в результаті стало причиною відчуження між ними. Втратили відчуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл майна подружжя, між ними на даний період часу не має. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з відповідачкою. З позивача на утримання дітей стягуються аліменти. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved