Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2014 між нею та відповідачем було укладено договір-заява №300937/81355/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», відповідно до умов якого, вона внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 4812,00 доларів США, на строк з 23.12.2014р. по 23.03.2015, із нарахуванням процентів за ставкою 11,50% річних. Зазначає, що 23.03.2015 вона звернулась до відповідача із заявою про видачу їй депозиту за закінченням строку в повному обсязі. Однак, жодної відповіді на вказану заяву нею отримано не було, гроші відповідачем не повернуто, що зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не надав. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши наявні матеріали, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.12.2014 між [PERSON] (далі-позивач/вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі-відповідач/банк) було укладено Договір-Заяву №300937/81355/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місіці, в іноземній валюті (далі-договір банківського вкладу), відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 4812,00 доларів США, на строк з 23.12.2014 по 23.03.2015, із виплатою вкладникові процентів за ставкою 11,50% річних (а.с.3). Факт внесення вкладником коштів на вкладний рахунок підтверджується меморіальним валютним ордером №14969366 від 23.12.2014 (а.с.4). З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із закінченням строку дії вкладу, 23.03.2015 вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про видачу коштів за договором банківського вкладу (а.с.5). Однак, відповідачем не було надано відповіді на заяву, кошти не повернуто. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів за депозитним договором. Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача від 14.04.2015 залишок коштів на вкладному рахунку позивача становить 4920,19 доларів США (а.с.6). Доказів зворотного суду не надано. Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені. Частиною 1 ст.1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, Пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», який має рекомендаційний характер, роз'яснює, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору банківського вкладу та вимог чинного законодавства, а також, зважаючи на те, що дії відповідача щодо неповернення грошових коштів порушують права позивача та суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.41 Конституції України, суд дійшов висновку, що з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором банківського вкладу № 300937/81355/3-14 від 23.12.2014р. в загальному розмірі в сумі 4920,19 доларів США. Судові втрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved