Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що Комунальне підприємство по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради поставляє теплову енергію та забезпечує теплом квартиру[ADDRESS], яка розташована в багатоквартирному будинку. Згідно вимог Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875 оплата за теплову енергію нараховується по затвердженим тарифам та нормам споживання. Наймач (споживач) зобов'язаний своєчасно (щомісяця) вносити плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом. Внаслідок невідповідності дій відповідача діючому законодавству України щодо своєчасної оплати наданих послуг, в нього виникла заборгованість з оплати теплової енергії, яка станом на 01.09.2013 року за період з 01.05.2011 року по 01.09.2013 року складає 6855,24 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нараховує відповідачу 3% річних в сумі 217,26 гривень та інфляційні нарахування в сумі 8,19 гривень за порушення виконання грошового зобов'язання зі сплати послуг з теплопостачання. Несплата платежів за спожиту теплову енергію призводить підприємство до тяжкого фінансового стану, зростає заборгованість по сплаті за природний газ, водопостачання та інше. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 6855,24 гривень, 3% річних в сумі 217,26 гривень, інфляційні нарахування в сумі 8,19 гривень та витрати з оплати судового збору в розмірі 229,40 гривень. Представник позивача за дорученням Барбашов О.В. в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував в повному обсязі, мотивуючи тим, що оскільки між ним та позивачем відсутній договір про надання теплової енергії, то він не є споживачем теплової енергії та не має сплачувати її вартість. Окрім того, надіслані позивачем на його адресу квитанції не містять періоду та розрахунку зазначених в них сум. При цьому, пояснив, що від послуг з отримання теплової енергії він у передбаченому законодавством порядку не відмовлявся, автономного опалення в квартирі, яка є його приватною власністю, не встановлював. Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи й давши їм оцінку в їх сукупності, дійшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає за вказаною адресою і цей факт ним не оспорюється. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію /а.с. 4/ станом на 01.09.2013 року у відповідача мається заборгованість з оплати за теплопостачання в розмірі 6855,24 гривень, яка утворилася з травня 2011 року. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.п. 18, 20, 21, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов'язаний проводити оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. В даному випадку цивільні права та обов'язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг з теплопостачання (юридичний факт), а саме: Позивач поставляє послугу з теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції) для оплати послуг з теплопостачання Відповідачу. Відповідач отримує послугу з теплопостачання і протягом тривалого часу оплачував вартість одержаних послуг відповідно до виставлених квитанцій Позивача, в передбаченому законом порядку від послуг Позивача не відмовлявся, чим фактично визнав наявність між сторонами цивільно-правових відносин. Крім того, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача - укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством і умовами договору. Отже, посилання Відповідача на відсутність між ним та Позивачем письмового договору про надання теплової енергії як на підставу своїх заперечень проти позову є безпідставним та необґрунтованим, оскільки цей обов'язок законом покладено на споживача. При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 20.06.2012 року у справі № 6-68 цс 12, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків /а.с. 5-6/ 3% річних за порушення строку виконання зобов'язання від суми заборгованості за спожиту теплову енергію становить 217,26 гривень, а інфляційні нарахування становлять 8,19 гривень. З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 229,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved