Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій зазначає, що 14.08.2010 року з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Обухівського районного суду від 13.09.2010 року. На момент вчинення ДТП у відповідача був відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В зв'язку з цим, обов'язок щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП ліг на позивача по справі. Позивачем було здійснено виплату потерпілій стороні страхового відшкодування у розмірі 25000 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримують. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 13.09.2010 року, [PERSON], 14.08.2010 року о 15-00 год., на автодорозі Київ-Чоп, керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], при виконанні маневру розвороту, не надав перевагу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER], в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.10.4 ПДР та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме відповідача. Відповідно до копії заяви, 03.12.2010 року, потерпілий в вищевказаному ДТП [PERSON] який є власником автомобіля «БМВ» д.н.з. [NUMBER], подав на ім'я МТСБУ, заяву про відшкодування витрат пов'язаних з завданням збитків в зв'язку з вказаним ДТП. Відповідно до звіту аварійного комісара від 30.11.2010 року № 88 розмір збитків завданих автомобілю «БМВ» д.н.з. [NUMBER] становить 36510,96 грн. На час скоєння вказаного ДТП, відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів, що визнається сторонами по справі. Згідно ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує в встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб. Відповідно до наказу № 3857 від 29.12.2010 року про відшкодування шкоди з фонду захисту, потерпілому [PERSON] наказано сплатити за шкоду заподіяну в результаті ДТП суму в розмірі 25500 грн. Відповідно до платіжного доручення № 592 від 22.02.2011 року, позивачем було сплачено кошти у розмірі 25000, призначення платежу: страхове відшкодування згідно наказу № 3857 від 29.12.2010 року. Згідно п.41.1.а) ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. З врахуванням того, що у відповідача був відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то обов'язок по відшкодуванні шкоди заподіяної життю потерпілих ліг на позивача. Розмір даного відшкодування та його виплата підтверджується матеріалами справи, та визнається відповідачем. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, понесені позивачем дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем в повному обсязі фактично виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25500 грн. Крім того, позивачем були оплачені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 907 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 5425 від 29.12.2010 року, які відповідач повинен відшкодувати на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу, то позивач не надав належних та допустимих доказів даних витрат, а саме документів про оплату, за які послуги дані кошти оплачувались, який час був потрачений. З врахуванням виклеєного, дана позовна вимога не підлягає до задоволення. Позивач поніс додаткові витрати в розмірі 264,07 грн. для сплати судового збору з метою звернення до суду, а тому ця сума повинна бути відшкодована йому відповідачем згідно ст.88 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial