Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 12.07.2014 р. за реєстровим № 2-174 після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] Ще за життя мати позивача зареєструвала в квартирі дружину та доньку брата позивача - [PERSON] та [PERSON], які є відповідачками по справі. Після смерті [PERSON], з 2006 р., відповідачки продовжили користуватися житлом, однак при цьому не сплачували за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилися заборгованості перед постачальниками даних послуг. Вказує, що відповідачки не є його родичами, а їх перебування на реєстраційному обліку та проживання в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні даним майном, як власника. Також зазначає, що відповідачки не пускають його до належної йому квартири, чинять сварки з приводу користування квартирою, тощо. Позивач неодноразово звертався до суду із заявами про доповнення позовних вимог, на підставі наведеного просить суд: усунути перешкоди у здійсненні їм права користування та розпорядження належною йому квартирою; зобов'язати Суворовський районний сектор УДМС україхни в Херсонській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; визнати відповідачів такими, що втратили право користування та розпорядження вказаною вище квартирою; виселити відповідачів із спірної квартири, без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, з урахуванням доповнень та просили суд їх задовольнити. Відповідачки в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи були повідомлений належним чином. Представник третьої особи - управління державної міграційної служби в Херсонській області в судове засідання не з'явився, одночасно на адресу суду від начальника Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області Шуст О.М. надійшла заява про розгляд вказаної цивільної справи без участі представника третьої особи. В судовому засіданні свідки - [PERSON] та [PERSON], підтвердили що відповідачки, [PERSON] та [PERSON], чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], постійно чинять сварки, та не сплачували за комунальні послуги, в результаті чого утворилися заборгованості. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивач - [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 12.07.2014 р. за реєстровим № 2-174 після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] Судом також встановлено, що відповідачки - [PERSON] та [PERSON] є колишньою дружиною та донькою брата позивача - [PERSON], зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. До того ж відповідачки, [PERSON] та [PERSON], чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], постійно чинять сварки, та не сплачували за комунальні послуги, в результаті чого утворилися заборгованості. Вказане підтверджується показами позивача, його представника, свідків та матеріалами справи. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь -які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло -житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином , за правилами даної норми закону власник за допомогою негаторного позову може вимагати усунення будь-яких порушень його права користування та розпорядження власним майном. Згідно з ст.116 Житлового кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. З огляду на наведене вбачається, що відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі, не є членами сім'ї позивача, чинять перешкоди у користуванні власністю, що в свою чергу створює позивачу перешкоди у вільному користуванні його майном, а саме квартирою що розташована за адресою: [ADDRESS]. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що вимога позивача щодо усунення перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні належним йому майном та виселення відповідачів із займаної квартири, без надання іншого, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, вирішуючи питання щодо заявленої позовної вимоги про зобов'язання Суворовського районного сектору УДМС україхни в Херсонській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], суд виходив з того, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» виселення особи з житлового приміщенням є підставою для зняття її у відповідному органі з реєстраційного обліку. Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав у позивача звертатися із такою вимогою до відповідача, враховуючи зазначену норму Закону, яка регулює вказані правовідносини, суд вважає позов в цій частині необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування та розпорядження квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки вимога є подібною за правовими наслідками із вимогою про виселення.

Outcome: partial