Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому просив визнати права власності на 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували в шлюбі з 29.04.2003 року по лютий 2016 року. За час шлюбу, в 08.07.2013 року, ними за спільні кошти був придбаний за договором купівлі -продажу спірний будинок, який було нотаріально оформлено на відповідача. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано і позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину спірного будинку. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Виражаючи волю позивача просила не покладати на відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з»явилась, але ж залишила заяву про заперечення проти позову та просила розглянути справу у її відсутність. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, суд вважає. Що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім*я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сімї їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором. Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК Україною зазначено, що розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі копії свідоцтва про шлюб судом встановлено, що сторони одружились 29.04.2003 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр у прав власності на нерухоме майно судом встановлено, що спірний жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 47,9 кв.м належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу №725 від 08.07.2013 року. Згідно звіту про оцінку майна встановлено, що вартість спірного будинку становить на 26 квітня 2016 року 45000 грн. Таким чином, судом встановлено, що сторони під час сумісного проживання в шлюбі купили спірний будинок, право власності на який було зареєстроване за дружиною. При тому, що подружжям не укладалось договорів щодо розмірів часток в сумісній власності, будинок є сумісною власністю подружжя в рівних частках по 1/2 частині будинку за кожним з подружжя. Судові витрати по справі складаються із судового збору, який, виходячи із вартості будинку 45000грн., становить встановлений Законом «Про судовий збір» мінімум для майнових вимог - 553.21 грн. та сплачений позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача, але ж враховуючи волю позивача не стягувати з відповідача судові витрати на його користь, суд покладає їх на позивача.

Outcome: approved