Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки Mercedes-benz 208CDI, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, № шасі (кузова) WDB9026621R570724 та скасувати арешт та розшук зазначено автомобіля, посилаючись на те, що 01 березня 2013 року позивач купив у відповідача [PERSON] Тхаі автомобіль марки Mercedes-benz 208CDI за 88000,00 грн., про що відповідач [PERSON] Тхаі надав позивачу розписку та видав довіреність на право користування та розпорядження вказаним автомобілем, однак через відсутність у позивача грошових коштів, призначених на витрати, повязаних з перереєстрацію вказаного автомобіля, він не був знятий з обліку та не зареєстрований за позивачем. В подальшому спірний автомобіль був затриманий співробітниками ДАІ та доставлений на спецмайданчик ДАІ у звязку з накладенням на нього арешту та розшуком відповідача [PERSON] Тхаі. Позивач вважає, що порушено його право власності на вищевказаний автомобіль на який накладено арешт, тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] Тхаі у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив його задовольнити. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з договору, пов'язаного з вчиненням правочину, правом власності на рухоме майно, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 107645, виданого 12.02.2008р. РЕВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, вантажний фургон жовтого кольору марки Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) WDB9026621R570724, зареєстрований за [PERSON] Тхаі (а.с. 6). Згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], від 01 березня 2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 341, відповідач [PERSON] Тхаі уповноважив позивача [PERSON] (а.с. 5) керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вантажний фургон жовтого кольору марки Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) WDB9026621R570724 (а.с. 7). Відповідно до власноручної розписки від 01.03.2013р. відповідач [PERSON] Тхаі отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 88000,00 грн. за проданий ним автомобіль Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8, 9). Факт передачі коштів засвідчено свідками [PERSON] та [PERSON], про свідчать власноручні підписи. Згідно полісу № АС/4083293 від 22.08.2013р. між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 14). Судом встановлено, що саме позивачем [PERSON] було придбано майно, а саме: вищезазначений автомобіль. Доказів, які б спростували вищезазначене відповідачами суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Тхаі не суперечить ст. 203 ЦК України, тобто загальним вимогам, дотримання яких є необхідним для дійсності угоди. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, умови договору виконані обома сторонами, тому що сторони виконали свої зобов'язання, тобто покупець заплатив продавцю оговорену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність автомобіль. Враховуючи викладене та надаючи правову кваліфікацію виниклим правовідносинам, суд вважає, що між сторонами був укладений письмовий договір купівлі-продажу, волевиявлення сторін якого закріплене в розписці. Факт складення розписки та передання грошової суми у розмірі 88000,00 грн. підтверджується власноручною розпискою відповідача. Волевиявлення відповідача щодо відчуження транспортного засобу підтверджується також довіреністю із правом розпорядження транспортного засобу. Суд виходячи з презумпції правомірності правочинів закріпленої ст. 204 ЦК України, вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобілю. Згідно розяснень п. 13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. З перевірених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що з огляду на домовленість сторін по всіх істотних умовах договору відбулося повне виконання договору, але в подальшому неможливо зареєструвати спірний автомобіль за позивачем, так як накладено на нього арешт, враховуючи, що діючим законодавством не передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, суд вважає, що можливо визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль. Суд вважає, що законні інтереси [PERSON], на користь якої провадяться виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 1533/1220/2012, виданого 07.08.2013р. Южним міським судом Одеської області, даним судовим рішенням не порушені, враховуючи, що рішення суду, на виконання якого був виданий виконавчий лист, ухвалено 14 червня 2013 року, а продаж спірного автомобіля відбувся раніше - 1 березня 2013 року (а.с.8, 9). Враховуючи це, суд не вважає за необхідне залучати до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону та оцінивши докази, на які посилається позивач, суд приходить до однозначного висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на придбаний автомобіль - вантажний фургон жовтого кольору марки Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) WDB9026621R570724, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як вбачається з акту огляду та затримання транспортного засобу від 04.07.2014р., листа, виданого Центром № 2 надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Одеси, листа № 17022/07-42 від 08.07.2014р., виданого Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 1533/1220/2012 від 07.08.2013р., виданого Южним міським судом Одеської області відкрито виконавче провадження та накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, що належить [PERSON] Тхаі зокрема на автомобіль Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) WDB9026621R570724, який зареєстрований за [PERSON] Тхаі (а.с. 10, 11, 12, 13, 15). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Згідно ст. ст. 52, 57 України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання рішення, державним виконавцем може бути накладений арешт і звернено стягнення тільки на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В силу до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про звільнення з-під арешту автомобіля Mercedes-benz 208CDI, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) WDB9026621R570724, який зареєстрований за [PERSON] Тхаі, є законними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов факт підтвердження належності автомобіля позивачеві. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 203, 204, 317, 319, 321, 328, 391, 638, 655 ЦК України, ст. ст. 8, 52, 57, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved