Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.09.2015 року йому, згідно товарно-транспортної накладної №59000129583106 з Львівської області м.Мостиська громадянином [PERSON] було відправлено до м.Первомайська Миколаївської області телевізор, оголошеною вартістю 10000 гривень, вагою 23 кг. Згідно акту приймання-передачі від 10.09.2015 року, який було складено представником перевізника [PERSON] в присутності позивача, [PERSON] відмовився від отримання вищевказаного відправлення, у зв'язку з його непридатністю до подальшого використання, так як під час перевезення вантажу його було пошкоджено, а саме: екран телевізора розбитий у верхній частині. Посилаючись на те, що пошкодження товару відбулося під час транспортування, проте відповідач листом відмовив у задоволенні його претензії від 16.09.2015 року з тих підстав, що в зазначеному акті не було зафіксовано жодних пошкоджень внутрішнього пакування вантажу (картонної заводської коробки), а також в зв'язку з відсутністю фіксації будь-яких знаків спеціального маркування чи застережних написів, що вказували б на особливості вантажу та необхідні умови щодо збереження його при перевезенні та виконання вантажно-розвантажувальних робіт, посилаючись на ст.924 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 10000 гривень збитків, завданих пошкодженням вантажу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, що проводилося в режимі відео конференції, позов підтримав. Пояснив, що відправлений був новий телевізор, було доплачено за дерев'яну упаковку, але телевізор прийшов ушкодженим. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, відповідач надав до суду письмові заперечення. Представник пояснив, що приймали телевізор уже в запакованому вигляді, але хто проводив дерев'яне обрешетування він не може сказати. Вини перевізника у пошкодженні вантажу немає, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 909, 917 ч.3, 924 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу. Перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Згідно із ст. 133 Статуту автомобільного транспорту, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1969 року №40 автотранспортні підприємства чи організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало. Судом встановлено, що 09.09.2015 року позивачу, згідно товарно-транспортної накладної №59000129583106 з Львівської області м.Мостиська громадянином [PERSON] було відправлено до м.Первомайська Миколаївської області телевізор, оголошеною вартістю 10000 гривень, вагою 23 кг (а.с.5), який перевозився на підставі Публічної оферти про надання транспортно-експедиторських послуг та товарно-транспортної накладної від 09.09.2015 року. Вказане підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] При складанні цієї товарно-транспортної накладної відправник погодився з умовами разового договору, розміщеними на офіційному сайті http://novaposta.ua та відповідно засвідчив, що ознайомлений з умовами надання послуг ТОВ «Нова пошта». Вантаж по цій накладній відправник передав для перевезення у запакованому стані в картонному заводському пакуванні плюс дерев'яне обрешетування. При отриманні вантажу за адресою одержувача в м.Первомайськ між представником ТОВ «Нова пошта» та одержувачем було складено акт приймання-передачі від 10.09.2015 року, який скріплено підписами сторін (а.с.6). У цьому акті зазначено, що упаковка вантажу ціла неушкоджена; стан вантажу - екран телевізора розбитий у верхній частині. Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України. Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони. Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом. Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення. Стаття 924 ЦК зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов'язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам. Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу. Пунктом 3.1 Публічної оферти про надання транспортно-експедиторських послуг відправник відповідає за всі негативні наслідки, які можуть статися з відправленням в процесі його транспортування та доставки, за умови відсутності належної упаковки відправлення або необхідних знаків спеціального маркування. А пунктом 6.3 вказаної оферти сторони договору погоджуються про те, що якщо сторонами при видачі вантажу буде виявлено пошкоджений вантаж, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вантажу в середині упаковки, покладається на відправника. Зазначені умови Публічної оферти є умовами договору, оскільки обов'язок доведення вини міститься тільки у нормах статті 924 ЦК України. Переважному застосуванню підлягають саме норми статі 924 ЦК України, в частині обов'язку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. За нормами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з вимогами п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що при отриманні вантажу між представником перевізника та одержувачем було складено акт приймання-передачі, у якому зазначено, що стан вантажу - пошкоджений. Суд вважає, що відповідачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу, тоді як, відповідно до норми статті 924 ЦК України, цей обов'язок лежить саме на перевізнику. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року по справі №6-2086цс15. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог [PERSON] Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved