Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтуванні якого зазначив, що він працював слюсарем-ремонтником на Виробничому обєднанні «Дніпрошина» з 29.03.1983 року. 11.09.1991 року Виробничому обєднанні «Дніпрошина» перейменоване в орендне підприємство «Дніпрошина» , а з 17.04.2000 року в Дніпропетровське відкрите акціонерне товариство «Дніпрошина». 28.01.2013 року його було звільнено у звязку із ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ і 11..02.2013 року його були прийнято в ПАТ «[PERSON] Інк», яке є правонаступником ПАТ «Дніпрошина» , але 06.07.2015 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ у звязку із скороченням штату підприємства. Проте в день звільнення розрахунків з ним щодо виплати заробітної плати та вихідної допомоги зроблено не було, до цього часу заяви щодо виплати зазначених сум, відповідачем залишаються без відповіді. Позивач вважає, що у звязку з невиконанням відповідачем вимог трудового законодавства, він має право на стягнення в судовому порядку заборгованості по заробітній платі у сумі 15824,44 грн., а також компенсації втрати частини заробітку у розмірі 15000 грн., і просить суд ухвалити відповідне рішення. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ПАТ «[PERSON], Інк» у судове засідання свого представника не направив, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що, починаючи з 29.03.1983 року, він працював слюсарем-ремонтником на Виробничому обєднанні «Дніпрошина», яке 11.09.1991 року було перейменоване в орендне підприємство «Дніпрошина» , а з 17.04.2000 року в Дніпропетровське відкрите акціонерне товариство «Дніпрошина». 28.01.2013 року позивача [PERSON] було звільнено із зайнятої посади у звязку із ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, а 11..02.2013 року його були прийнято в ПАТ «[PERSON] Інк», яке є правонаступником ПАТ «Дніпрошина» . 06.07.2015 року позивача [PERSON] повторно було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ у звязку із скороченням штату підприємства. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки позивача. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що в день звільнення позивача [PERSON] повного розрахунку з ним по заробітній платі проведено не було. Так, заборгованість по заробітній платі складає 15824,44 грн., з якої з червня по грудень 2013 року з урахуванням часткової виплати 3871,27 грн., за 2014 рік недоплата по заробітній платі склала 3639,52 грн., за квітень 2015 року 4326,01 грн., за травень 2015 року 4571,32 грн., за червень 2015 року 1781,86 грн., за липень 2015 року 613,31 грн. Таким чином, дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі статті 116 КЗпП України. Звертаючись до суду з даним позовом позивач також просить суд стягнути з відповідача суму вихідної допомоги при звільненні, згідно розрахунку, у розмірі 5000 грн. Так, у відповідності до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених пунктах 1,\~2 і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Також, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організації згідно ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просить стягнути його у розмірі 10000 грн. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача також суми вихідної допомоги у розмірі 5000 грн. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 10000 грн. Таким чином суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За результатами розгляду справи у відповідності до вимог ст.. 8 ЦПК України з Приватного акціонерного товариства «[PERSON], Інк» підлягають стягненню судові зі сплати судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок на користь держави.

Outcome: approved