Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2012 року він надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 5\~000 доларів США, як завдаток (авансовий платіж) за квартиру № 19 к. 4 в будинку № 35 по вул. Дзержинського на підтвердження зобовязання щодо придбання у відповідача квартири за вказаною адресою і на забезпечення його виконання зобовязався продати [PERSON] квартиру в строк 2 місяці, що підтверджується розпискою. У вищевказаний строк відповідач в порушення своїх зобовязань квартиру не продав, від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу ухилився, частково сплачені за квартиру кошти не повернув, тому позивач просив з урахуванням уточнень стягнути з відповідача суму у розмірі 30\~393,23 грн., оскільки позивач за цей час зазнав інфляційних втрат та 3% річних за користування коштами, а також, понесені витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року він надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 5\~000 доларів США, як завдаток (авансовий платіж) за квартиру № 19 к. 4 в будинку № 35 по вул. Дзержинського на підтвердження зобовязання щодо придбання у відповідача квартири за вказаною адресою і на забезпечення його виконання зобовязався продати [PERSON] квартиру в строк 2 місяці, що підтверджується розпискою. У вищевказаний строк відповідач в порушення своїх зобовязань квартиру не продав, від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу ухилився, частково сплачені за квартиру кошти не повернув. У встановлений строк сторони не уклали договір купівлі продажу квартири. З метою захисту порушеного права [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми авансу у розмірі 5\~000 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2014 у справі № 201/4521/14-ц, яке набрало законної сили, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу задоволено, стягнуто з відповідача на його користь аванс в розмірі 50\~546,00 грн. та судові витрати по справі. 19.01.2015 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/4521/14-ц видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 50\~546,00 грн., який 16.04.2015 звернуто до примусового виконання. 20.04.2015 було відкрито виконавче провадження та надано строк боржнику для добровільного виконання рішення суду до 27.04.2015. Боржник добровільно не виконав рішення суду та державним виконавцем було звернено стягнення на майно боржника та винесено постанову від 28.04.2015 про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження. Грошові кошти в розмірі 50\~546,00 грн. позивачем були отриманні 22.10.2015, що підтверджується випискою по банківському рахунку. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від суми заборгованості суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Таким чином за період з 26.06.2014 по 21.10.2015 стягненню за цією вимогою підлягає 50 546 грн. х 3% х 483/ 365 = 2\~006,60 грн. Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат від суми заборгованості суд приходить до висновку про їх обгрунтованість. Отже стягненню за цією вимогою підлягає 28\~386,63 грн. згідно розрахунку наданому позивачем. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній справі обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved