Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він з 03.07.1980 року по 29.08.1988 року та з 10.03.1992 року по 01.07.1994 року та з 20.08.2001 року по даний час перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працює за професією токаря. Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 11 від 18.11.2009 року йому були встановлені так професійні захворювання: ХОЗЛ І-ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість із значним степенем зниження слуху (3 ст.) професійного характеру основний діагноз. Гіпертонічна хвороба 2 ст. СН 1 ст. Виразкова хвороба 12 палої кишки в фазі нестійкої ремісії. Хронічний холецистит в фазі нестійкої ремісії. ДЕП (посттравматична+гіпертонічна) з лікворно-венозною дисциркуляцією, ХНМК в вертебро-базилярному басейні, з вегето-висциральними пароксизмами змішаного типу. РОХП, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта і шийного відділу хребта з алгічним синдромом і 2-х стороннім корінцевим синдромом. Викревлення носової перегородки вправо з порушенням носового дихання. Хронічний фарингіт супутній діагноз. Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м.Суми від 18.01.2017 року йому встановлено 65 % ступеню втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. Отримані професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь 65000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, в його задоволенні просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03.07.1980 року по 29.08.1988 року та з 10.03.1992 року по 01.07.1994 року та з 20.08.2001 року по даний час перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.6-9) Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 11 від 18.11.2009 року позивачеві були встановлені професійні захворювання: ХОЗЛ І-ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість із значним степенем зниження слуху (3 ст.) професійного характеру основний діагноз. Гіпертонічна хвороба 2 ст. СН 1 ст. Виразкова хвороба 12 палої кишки в фазі нестійкої ремісії. Хронічний холецистит в фазі нестійкої ремісії. ДЕП (посттравматична+гіпертонічна) з лікворно-венозною дисциркуляцією, ХНМК в вертебро-базилярному басейні, з вегето-висциральними пароксизмами змішаного типу. РОХП, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта і шийного відділу хребта з алгічним синдромом і 2-х стороннім корінцевим синдромом. Викревлення носової перегородки вправо з порушенням носового дихання. Хронічний фарингіт супутній діагноз. (а.с.11) Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 18.01.2017 року, [PERSON] при огляді встановлено 65 % ступеню втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. (а.с.12) Таким чином зібраними у справі доказами підтверджується, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних та моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обовязок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоровя через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг страждань позивача тривалість вимушених змін в його житті та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 19000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial