Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 24.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» (надалі [PERSON]) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZRZ0G100003843, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 29173,56 Євро на термін до 23.05.2027 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісію, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 20.01.2015 року відповідач має заборгованість 26312,07 Євро , яка складається із наступного: 21547,77 Євро заборгованість за кредитом, 2396,52 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 480,40 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 621,41 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи - 13,66 Євро - штраф ( фіксована частина ), 1252,31 Євро штраф ( процентна складова ). Тому [PERSON] просив стягнути дану суму заборгованості та понесені ним судові витрати при подачі позову до суду. Представник позивача в судове засідання не явився, надіслав на адресу суду заяву про проведення судового розгляду у відсутність представники на підставі наявних у справі документів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не явилися, від представника відповідача надійшло заперечення проти задоволення позову, в обгрунтування якого зазначено, що вимоги позивача є безпідставними виходячи із норми ч.1 ст.1054 ЦК України, оскільки даний кредитний договор від 24.05.2007 року було надано Банком до 23.05.2027 року, тому вимога про дострокове повернення кредиту є передчасною та необгрунтованою. Крім того [PERSON] під час укладення кредитного договору в іноземній валюті повинен був попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязання за цим договором несе споживач, що не було зроблено позивачем. Також просив суд відмовити Банку у стягненні пені за прострочення кредиту та відсотків, оскільки пеня не являється платою за користування грошима і не підлягає сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZRZ0G100003843, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 32 000,00 ( тридцять дві тисячі) дол.США на наступні цілі: купівля житла, а також у розмірі 72 00,00дол. США на оплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 23.05.2027 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 8 - 10 ). За умовами кредитного договору п.7.1, позичальник мав погашати кожного місяця кредит в сумі не менше 420,07 дол. США, що складається з із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с.10). Відповідач [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку і строки, що має відображення у Розрахунку заборгованості за кредитним договором ( а.с. 3 6 ). Суд заперечення представника відповідача не бере до уваги, оскільки вони не підтверджуються доказами і тому є безпідставними з огляду на наступне. На підставі ч. 2 ст. 1054, та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Згідно зі ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610,612 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як роз'яснено у п. 29 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст. ст. 1050.1054 ЦК України і виходити із того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст.1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Крім зазначеного, представником відповідача не було надано суду доказів щодо існування інших обставин, які б могли мати істотне значення при зменшенні розміру пені, а лише міститься в запереченнях посилання на ч.3 ст.551 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Зазначеним вимогам закону заперечення представника відповідача не відповідають.

Outcome: approved