Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що в грудні 2012 року позивач звернувся до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію. Судом було видано наказ за заявою позивача. Після заяви [PERSON] вищевказаний наказ було скасовано. Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача 9432,17 грн. та судовівитрати на його користь. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS]. Позивач надає йому послуги з теплопостачання квартири, площею 52 кв. метри. Відповідач частково з 2005 року по 2013 рік здійснював оплату теплопостачання. Представник позивача вказує, що своїми сплатами відповідач по справі визнавав борг, а тому застосовувати строк позовної давності до платежів не відповідає дійсності, строк не пропущений. Ніякого листа про відключення до позивача не надходило, тим паче, що позивач по справі сам по собі такі питання не вирішує. Згідно вимог закону відповідач повинен був звернутися з відповідною заявою про відключення його від мережі теплопостачання до органу місцевого самоврядування. Тарифи на постачання теплової енергії неодноразово друкувалися в засобах масової інформації, ніякої відмови відповідача від теплопостачання позивач не має, а тому договір є укладеним. Відповідач на протязі користування послугами теплопостачання не звертався до позивача з письмовими скаргами щодо якості послуг. Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що позивач у своєму позові ніби то не довів якість своїх послуг є надуманим та необгрунтованим. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що розрахунки позивача за використану ним - відповідачем - тепловою енергією не відповідають дійсності, між сторонами відсутні договірні відносини, він направляв рекомендованого листа до позивача з проханням відключити теплопостачання до квартири. Також прохає застосувати строк позовної давності. Суд вислухавши думку сторін по справі; повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки та розрахунку (а.с. 3-5) станом на 01.11.2013 року борг відповідача склав 9432,17 грн. Відповідно до ухвали (а.с. 6) судовий наказ скасовано. Відповідно до рішень (а.с. 10-13) органом місцевого самоврядування встановлено тарифи на теплопостачання, якими керувався позивач при розрахунку заборгованості. Відповідно до газети «Кремінщина» (а.с. 14) позивач повідомляв споживачів про необхідність з'явитися зокрема для укладення нових договорів. Відповідно до тарифів на опалення (62-152) позивач правильно нараховував відповідачу плату за теплопостачання. Відповідно до попередження (а.с. 164) відповідач попереджався про необхідність сплати боргу рекомендованим листом (а.с. 165). Відповідно до листа (а.с. 171) заяви відповідача про відключення теплопостачання у позивача немає. Відповідно до відомості (а.с. 173) відповідач перерахував 5,00 грн. за теплопостачання у вересні 2010 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами чинного законодавства передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Цивільний кодекс визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормами житлового кодексу передбачено, що споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Цивільним кодексом визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, в судовому засіданні представник позивача обґрунтував позов у повному обсязі, а саме: споживач повинен був, відповідно до вимог закону, укласти з позивачем договір, але постійно від цього ухилявся, при цьому він отримував тепло і частково за нього сплачував, що свідчить про визнання наявності боргу за надані послуги; заборгованість вирахувана вірно, з посиланнями на тарифи, що затверджені органом місцевого самоврядування та доводилися до споживачів через регіональний засіб друкованої інформації, докази на підтвердження обґрунтування тарифів приєднано до матеріалів справи; підстав для застосування строку позовної давності не має, оскільки відповідач частково погашав заборгованість, що видно з розрахунку, а це свідчить про переривання строку позовної давності; оскільки судовий наказ був виданий 21.11.2012 року, а скасований 18.11.2013 року, то суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки рішення вже було на стадії виконання, відповідач сплачував борг в квітні, жовтні 2013 року, а отже це свідчить про визнання відповідачем боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати 2229,40 грн. Суд вважає заявлені вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають повному задоволенню. А тому позов підлягає повному задоволенню а стягненню підлягає заборгованість з жовтня 2005 року по жовтень 2013 року на суму 9432,17 грн. та 229,40 грн. судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved