Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 27 грудня 2011 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Ще від народження малолітня донька проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.04.2012 визначено постійне місце проживання доньки за його місцем проживання: [ADDRESS]. Відповідач вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечує. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що доводи позовної заяви є необґрунтованими, позивач навмисно перешкоджає їй у спілкуванні з донькою, тому просить відмовити у задоволенні вимог в частині позбавлення її батьківських прав. З позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки відповідач також не погоджується, вважає, позивач має намір витрачати аліменти кошти на себе, а не на утримання доньки. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснив, що органом опіки і піклування надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим, не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 7). Згідно з довідкою № 1545 від 08.11.2013 (а.с. 18) малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.04.2012, яким визначено постійне місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання позивача [PERSON]: [ADDRESS] (копія а.с. 8). У позовній заяві позивач посилається на ненадання матеріальної допомоги, аморальний спосіб життя та постійне порушення рішення комісії з питань захисту прав дитини № 4 від 16.10.2012 щодо вчинення перешкод у поверненні дитини батьку в нічний час, як на підстави позбавлення батьківських прав, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Разом з тим, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано. Органами опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав суду не надано, навпаки, визнано недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини (а.с. 43-44). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав повинні передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Зокрема про таке йдеться і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», де зазначено, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], вбачається, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації № 10 від 23.12.2013 Вільнянському РЦСССДМ рекомендовано взяти під соціальний супровід сім'ю [PERSON] та надати допомогу у набутті навичок відповідального батьківства та пошуку власних ресурсів для самостійного розв'язання життєвих проблем (а.с. 43-44). Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому у задоволенні позову слід відмовити. З приводу позовної вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що у суду відсутні відомості щодо наявності постійного місця роботи, стабільного заробітку відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, суд присуджує аліменти на утримання дитини з дня подачі позову до суду, а саме з 14 листопада 2013 року. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 14.11.2013, до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України, зважаючи, що позовні вимоги задовольняються судом лише в частині стягнення з відповідача аліментів, а при подачі позову в цій частині позивач був звільнений від сплати судового збору, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial