Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що вона є єдиним власником квартири, яка розташована за адресою м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46. За даною адресою з 16.10.2009 року зареєстрований відповідач, який є сином її колишнього чоловіка, [PERSON], з яким позивач розірвала шлюб за рішенням суду від 13.12.2010 року. Відповідач за вказаною адресою ніколи не проживав, комунальні послуги не оплачує, не приймає участі в утриманні квартири, чим перешкоджає у здійсненні права власності позивача на нерухоме майно. У звязку з тим, що відповідач більше шести років не мешкає у зазначеній квартирі без поважних причин, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2007 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] в реєстрі за №782, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.5). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14010013 від 26.03.2007 року вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №782 від 05.03.2007 року за формою приватної власності квартира за адресою Донецька обл.. м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46 належить [PERSON] (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що відповідач, [PERSON], є сином колишнього чоловіка позивачки. Місце проживання відповідача - [PERSON], як члена сімї [PERSON], 16.10.2009 року було зареєстровано за адресою [INFO], що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46 (а.с.10-14), довідкою ОСББ «Смерека» від 22.06.2016 року (а.с.25), повідомленням виконавчого комітету Добропільської міської ради №05/1852-10/01/02 від 11.07.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 16.10.2009 року (а.с.24). Крім цього, з позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] не мешкає в квартирі за адресою м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46 більше шести років без поважних причин, квартирою не користується, не виконує обовязків наймача, повязані з утриманням, оплатою комунальних послуг. Вказані обставини підтверджуються актом ОСББ «Смерека» від 22.06.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ніколи не мешкав, а є лише зареєстрованим за даною адресою (а.с.27). З акту ТОВ «Добопільське експлуатаційне підприємство №2» від 23.07.2016 року вбачається, що за результатами опитування сусідів за адресою м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46 встановлено, що [PERSON] проживав за адресою м.Добропілля віл.Першотравнева, 61/61 без реєстрації більше 18 років (а.с.26). За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Визнання відповідачем предявленого позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] понад шість років без поважних причин не мешкає за адресою м.Добропілля, м-н Молодіжний, 14/46, суд вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст..405 ЦК України.

Outcome: approved