Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в якій посилається на те, що між ними 12.02.2013 року було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 126. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та конфлікти, які постійно виникали під час сімейного життя, внаслідок чого вони втратили повагу та почуття любові один до одного. Вказує, що вже тривалий час між ними припинені шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу вони проживають окремо, чоловік не відвідує дитину, матеріально її не забезпечує. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Разом з тим вважає, що [PERSON] повинен брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, проте він офіційно не працює та має мінливий, нерегулярний дохід. На підставі викладеного просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500,00 гривень щомісячно до повноліття останньої. Позивач в судове засідання не зявилась, проте скерувала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та годину розгляду справи. Згідно положенням ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 12.02.2013 року було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 126. (а.с.6) Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сімю. [PERSON] користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею. 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Встановлено також, що в період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ № 187453, та яка в даний час зареєстрована та проживає разом із своєю матірю. (7, 9) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом не встановлено місце роботи відповідача та його дохід, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність, зі слів позивача, у платника аліментів інших дітей, відсутність непрацездатних батьків, відсутність відомостей про місце роботи та рівень доходів відповідача, бере до уваги обовязок батьків фінансово забезпечувати дитину в рівних частках. Враховуючи фактичні обставини справи, взаємини сторін, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, відсутність у відповідача постійного, регулярного доходу та інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 700 гривень, оскільки такий розмір аліментів буде достатній для забезпечення всебічного розвитку дитини, не буде порушувати її прав та відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дітей.

Outcome: approved