Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 12-о від 09.01.2014 року його було прийнято на роботу до відповідача ПАТ «Енергобанк» на посаду заступника директора з корпоративного бізнесу Луганської регіональної дирекції ПАТ «Енергобанк». Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України № 96 від 12.02.2015 року було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних і з 13.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено [PERSON] уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк». В звязку з запровадженням в ПАТ «Енергобанк» тимчасової адміністрації 27 квітня 2015 року, на підставі наказу № 307-о від 23.04.2015 року його було звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Але в день його звільнення відповідач не виплатив йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за період роботи з 19.01.2014 року по 27.04.2015 року 22 календарні дні. Також не видав належним чином оформлену трудову книжку та не здійснив виплати розрахункові кошти в сумі 24\~893,85 грн. Лише 21 травня 2015 року на його рахунок було перераховано частину заробітної плати за квітень 2015 року в розмірі 5\~118,98 грн. Остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати та розрахункових коштів при звільнені йму було проведено лише 29.12.2015 року після зарахування залишку невиплачених коштів при звільненні на його картковий рахунок. Однак відповідач не здійснив виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 103\~636,14 грн. тому звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили та просили суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 100\~658,09 грн. без відрахувань податків та обовязкових платежів, а також проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача до судового засідання не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, а також надіслав письмові заперечення, в яких вказував, що позовні вимоги не визнає, розпочато тимчасову адміністрацію. Також позивач являється кредитором ПАТ «Енергобанк» оскільки мав до 29.12.2015 року документально підтверджені майнові вимоги до банку на загальну суму 19\~749,15 грн. Задоволення вимог кредиторів банку в який запроваджено тимчасову адміністрацію може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості. Крім цього, заборгованість по заробітній платі та інших розрахункових платежах у загальній сумі 19\~749,15 грн. була виплачена позивачу 29.12.2015 року, після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, передбаченої Законом. Просив у задоволенні позову відмовити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Заслухавши пояснення позивача його представника, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу № 12-о від 09.01.2014 року його було прийнято на роботу до відповідача ПАТ «Енергобанк» на посаду заступника директора з корпоративного бізнесу Луганської регіональної дирекції ПАТ «Енергобанк», що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України № 96 від 12.02.2015 року було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних і з 13.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено [PERSON] уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк». В звязку з запровадженням в ПАТ «Енергобанк» тимчасової адміністрації 27 квітня 2015 року, на підставі наказу № 307-о від 23.04.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте в день звільнення [PERSON], відповідач не виплатив йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за період роботи з 19.01.2014 року по 27.04.2015 року, не видав належним чином оформлену трудову книжку та не здійснив виплати розрахункові кошти в сумі 24\~893,85 грн. 21 травня 2015 року позивачу, на відкритий картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано частину заробітної плати за квітень 2015 року в розмірі 5\~118.98 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку від 01.03.2016 року. Остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні позивачу було проведено 29 грудня 2015 року після зарахування залишку невиплачених коштів при звільненні. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, в порушення ст. 117 КЗпП України, відповідач не здійснив виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21.01.2015 року у справі №6-195цс14, механізм здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середнім заробіток. У відповідності до абзацу 1 п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів /годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, враховуючи положення вищезазначеного порядку, розмір середньоденної заробітної плати позивача без відрахування податків та обовязкових зборів становить 595,61 х 169 дні = 100\~658,09 грн., де 595,61 грн. розмір середньоденної заробітної плати; 169 дні кількість робочих днів за період з 27.04.2015 року до 29.12.2015 року. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України\~у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1ст. 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв'язку з положеннями ст. ст.\~116,\~117,\~237-1 КЗпП України\~слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 370 від 11.06.2015 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк». Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 12.06.2015 року року № 115 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи фонду». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 14.07.2015р. №136 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» призначено [PERSON]. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.07.2014р. по справі №6-76цс14, зазначається, що порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Отже, запровадження в ПАТ «Енергобанк» процедури тимчасової адміністрації, а в подальшому процедури ліквідації ніяким чином не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів при звільненні та не звільняє йото від цього обов'язку, а також сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складається із сум середньоденної заробітної плати за кожен ден:» затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто фактично середній заробіток за весь час затримки це сума середньої заробітної плати звільненому працівникові, яку має сплатити роботодавець Таким чином розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 100\~658,09 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved