Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1), посилаючись на наступні обставини. Вона 16.09.1995 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають чотирьох дітей, двоє з яких неповнолітні: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені через різні погляди на сімейне життя, відповідачем не приділялось їй достатньої уваги, тому любов та взаємоповага в родині зникли. Разом вони не проживають з листопаду 2018 року, відповідач виїхав з місця проживання, з родиною не спілкується. Спільне господарство ними не ведеться. Спорів щодо спільного майна немає. Ними визначено місце проживання неповнолітніх дітей, вони залишаться проживати з нею за місцем їх реєстрації. Змінювати прізвище вона не бажає. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було передано у провадження судді Тихомирова І.В. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Рибакової В.В. на підставі звільнення з посади судді Тихомирова І.В. рішенням Вищої ради правосуддя №1817/0/15-19 від 09.07.2019 року. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакової В.В. від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.16,17). Позивач разом з позовом до суду подала заяву про розгляд справи без її присутності (а.с.10). 18.10.2019 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.19,20). Позовні вимоги визнає, однак зазначив, що деякі факти, викладені позивачем у позові не відповідають дійсності оскільки: він виїжджав тимчасово на заробітки у Польщу, про що позивачу було відомо, висилав родині кошти, спілкувався з нею та дітьми по телефону; що позивач на час складання відзиву знаходиться у Польщі на заробітках; спільні неповнолітні діти були залишені позивачем у його тещі без його згоди, вважає, що вихованням дітей мають займатися їх батьки, а не бабуся. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.25), проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені 15.11.2018 року, обставини та причини розірвання шлюбу викладені у його відзиві, майновий спір існує. Вказав, що місце проживання дітей після розірвання шлюбу будуть вирішувати окремо. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16.09.1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада місяця 2018 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. За посиланням відповідача, спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та питання про визначення місця проживання дітей будуть вирішуватись окремо. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved