Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.10.2013 року йому належить земельна ділянка площею 0,0043 га за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. Після отримання вказаного свідоцтва ним у 2013 році було побудовано гараж, але не здано в експлуатацію, що є самочинним будівництвом. Оформити право власності на самочинно побудований гараж він не має можливості, оскільки така процедура на даний час законом не передбачена, отримавши усні відмови відповідних органів. У судовому засіданні представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги, підтвердивши суду, що гараж був побудований у 2013 році, де позивач з даним питанням звертався до відповідних органів лише в усному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши відзив на позов, згідно з яким міська рада не заперечує проти задоволення позову, у прийнятті якого судом було відмовлено.,та просить розглянути справу без участі представника міської ради. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що позивач\~відповідно до\~Свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно,\~індексний номер:\~11050543\~від 17.10.2013\~року є\~власником земельної ділянки площею 0,0043 га, кадастровий номер 7125410100:03:000:0772, за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. Аналогічна інформація міститься і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом з нього від 17.10.2013 року (індексний номер: 11050543). 03 червня 2021 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на вище вказаний гараж, в якому зазначено, що ця споруда 2013 року спорудження. Відповідно до\~довідки №\~511-02-33/1\~від 02.07.2020\~року,\~виданої Чигиринською\~міською радою,\~ земельна\~ділянка загальною\~площею 0,0043 га, кадастровий номер 7125410100:03:000:0772, має адресу: [ADDRESS] та належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] . У матеріалах справи відсутні докази дотримання порядку будівництва гаража, а саме, відсутня дозвільна документація на будівництво та за наслідками будівництва - прийняття цього об`єкту в експлуатацію, де позов побудований на усних зверненнях позивача до відповідних на те органів. У судовому засіданні представником позивача зазначених обставин не спростовано, як і не надано підтвердження того, що зазначене будівництво не порушує права інших осіб, як того вимагають положення ч. 5 ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу обгрунтування позову. Так, згідно ст. 331 ЦК України\~право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Частиною 4\~ст. 373 ЦК\~України встановлено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Частинами 1-3\~ст. 376 ЦК України\~визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З аналізу вищенаведених норм права та наявних доказів вбачається, що індивідуальний гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом самочинного будівництва. Отже, позивач не набув права власності на цей самочинно побудований індивідуальний гараж, а є лише власником будівельних матеріалів, з яких він побудований. Також з наведеного вбачається, що визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво,\~права власності на об`єкт самочинного будівництва можливе за рішенням суду лише в тому випадку, коли такий об`єкт був побудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання в установленому законом порядку земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно. А судом було встановлено, що позивач здійснив самочинне будівництво гаражу на земельній ділянці, який знаходиться у його власності і яка була відведена їй з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаражу. А тому, набуття за рішенням суду, права власності за позивачем на самочинно побудований гараж на земельній ділянці, яка вже була відведена в установленому законом порядку для цієї мети, є неможливим. У такому випадку позивачу слід діяти відповідно до\~Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільського господарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) збудовані на відповідній земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року №158\~(далі\~Порядок). Так, п. 1. р.1\~Порядку встановлено, що цей Порядок, розроблений на виконання вимог\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~та з урахуванням положень\~постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі об`єкти) а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року. Гаражі ж належать до категорії господарські (присадибні) будівлі (п. 2 р.1 Порядку). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. А суд своїм рішенням не може підміняти дії та рішення інших органів державної влади, вчинення яких входить в компетенцію останніх, зокрема, вирішення технічних питань - прийняття в експлуатацію будівель та споруд. Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Разом з тим, позивачем не було надано доказів на підтвердження звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю із заявою про введення в експлуатацію самочинно побудованого ним у 2013 році гаража та прийняття ним рішення, з якого вбачається саме спір про право позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку. Більше того, суд звертає увагу і на те, що позивач не позбавлений можливості оскаржити рішення, дію або бездіяльність органу державного архітектурно-будівельного контролю в судовому порядку у разі відмови в задоволенні його звернення. У той же час, надання позивачу у власність земельної ділянки, на якій розміщене спірне нерухоме майно, присвоєння виконавчим комітетом міської ради адреси гаражу, виготовлення технічного паспорта на цей гараж, на переконання суду, не є правовою підставою для визнання за позивачем права власності гараж, що є об`єктом самочинного будівництва. А, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином,\~оцінюючи зібрані\~докази в\~їх сукупності,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтується позовна\~заява,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~істотне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд приходить\~до висновку\~про відмову\~в задоволенні позову. З урахуванням того, що позивач відповідно до посвідчення серії [NUMBER] є особою з інвалідністю 2 групи безтерміново з 26.07.2019 року, то судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed