Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 28 червня 2017 року в с.Голубине Свалявського району сталася пригода корова, яка належить на праві власності відповідачці пошкодила транспортний засіб марки Тойота Хайлендер д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. На місце ДТП було викликано працівників поліції, які провели огляд місця події, зробили заміри, склали схеми. При отриманні пояснень було встановлено, що корова належить [PERSON]. При розгляді матеріалів справи було вирішено питання про відмову у відкритті адміністративної справи, про що позивача повідомлено листом 27.07.2017 року. Після проведення ремонту транспортного засобу матеріальні збитки позивача склали 8256 гривень, також [PERSON] було завдано моральну шкоду. Нанесену йому моральну шкоду оцінює у розмірі 5000 грн.А тому позивач просить стягнути з відповідача 8256 гривень матерільної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Відповідач [PERSON] надала письмові заперечення, в яких зазначає, що не визнає позовні вимоги повністю. Вважає, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Крім того, суду не надано належних, допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що зазначені в позові. Сам факт нанесення шкоди ніхто не бачив. Крім того, як видно з листа начальника Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, вказано, що при розгляді матеріалів справи поліцією було вирішено питання про відмову у відкритті адміністративної справи, тобто даним листом працівники поліції підтвердили відсутність доказів нанесення шкоди. Позовна вимога про відшкодування моральних збитків, які позивач оцінює в розмірі 5000 гривень є безпідставною, оскільки позивачем не надано розрахунку розміру шкоди, з яких міркувань він виходив визначаючи його, не надано жодного доказу підтверджуючого факту завдання йому моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні, оскільки ніхто не бачив, що то її корова пошкодила автомобіль. П редставник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що 28 червня 2017 року бачила як її мама- відповідачка випустила корову на пасовище. Автомобіль позивача в той час знаходився на вулиці і корова пройшла біля нього. Через декілька хвилин до них додому прийшов позивач і сказав, що їх корова подряпала його автомобіль. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи й оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки сторони не довели свої позовні вимоги в повному обсязі, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до висновку ЄО № 26/3-15311 від 27.07.2017 року оглянутому у судовому засіданні, встановлено, що 28 червня 2017 року близько 07.51 год. до Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області по спецлінії 102 надійшло повідомлення громадянина [PERSON] про те, що корова [PERSON] Пошкодила його автомобіль марки Тойота Хайлендер д.н.з. [NUMBER], який був припаркований на вулиці неподалік його дворогосподарства. В результаті перевірки надано висновок про те, що подальший розгляд даного звернення припинити, з приводу відшкодування завданих матеріальних збитків рекомендовано звернутися до суду в рамках цивільного позову. Згідно акту на відновлюваний ремонт автомобіля від 17.07.2017 року вартість відновлювальних робіт становить 8256 гривень (а.с.6). Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками визнаються витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України право на відшкодування шкоди завданої майну фізичної та юридичної особи має власник. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно 180 ЦК України, передбачено, що тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом. Зокрема, в Законі України Про захист тварин від жотстокого поводження в ст. 9 передбачено, що особа, яка утримує домашню тварину зобов'язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов'язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.Крім того, фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Як випливає із ст.1187 ЦК України- всіх домашніх тварин, хоча б вони й мали непокірливий норов, не може бути віднесено до джерел підвищеної небезпеки, окрім службових собак та собак бійцівських порід. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно до ст. 1187 ЦК України особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відповідає за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведе, що шкода була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 10 постанови № 4 від 1 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у випадках, коли разом із завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки ( не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) завдано також шкоди джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з положенням статті 1193 ЦК може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладання на нього із цих підстав відповідальності за шкоду, завдану при цьому джерелу підвищеної небезпеки, статтею 1193 ЦК не передбачено. Ч . 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що лише вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Факту бездоглядного залишення корови, перегону корови через проїжджу частину у забороненому місці, відсутність безпосереднього контролю за її поведінкою в судовому засіданні встановлено не було. Також, не доведено наявності прямого умислу відповідача, його вини та причинного звязку між його неправомірними діями та завданою шкодою. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення 8256 гривень завданої матеріальної шкоди необхідно відмовити повністю. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди не підлягає задоволенню у звязку з його недоведеністю. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed