Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 05.06.2004 р. між ним та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в зроблений актовий запис № 577. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] Після реєстрації шлюбу і до фактичного припинення шлюбних відносин у травні 2014 р. подружжя мешкало за місцем проживання та реєстрації позивача у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної власності йому та його батькам. Донька [PERSON] після народження і до теперішнього часу постійно мешкає за вказаною адресою разом із батьком, [PERSON], бабусею і дідусем. В січні 2014 р. між сторонами погіршилися відносини, згодом позивачу стало відомо, що у відповідача з'явився інший чоловік. В квітні 2014 р. відповідач повідомила позивачу, що має намір розірвати шлюб. Позивач намагався зберегти родину, але 05.05.2014 р. відповідач сама поїхала на відпочинок до Туреччини, а після приїзду, 26.05.2014 р., коли нікого не було вдома, зібрала речі і переїхала жити до своєї матері за місцем реєстрації. Між сторонами на той момент фактично було досягнуто згоди, що дитина залишається із батьком, так як школа, в якій навчається донька, знаходиться поряд із домом, в квартирі позивача для доньки створені належні умови і сама дитина вважає цю квартиру своїм домом, а з батьком має дуже близькі відносини. Відповідач мешкає в трикімнатній квартирі, де крім неї проживають батьки і брат із дружиною. Дитині там не створені умови для проживання, школа знаходиться далеко та й донька не виказувала бажання міняти своє життя, так як останні події в житті родини негативним чином відобразилися на її відносинах із матір'ю. Крім того, відповідач, покидаючи родину, не піднімала питання щодо місця проживання дитини, не забрала її разом із собою. 24.09.2014 р. заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. Сторони домовилися, що відповідач буде бачитися з дитиною безперешкодно, але так, щоб це не заважало навчанню і побуту доньки, але відповідач [PERSON] бачилася з дитиною 2 рази на тиждень, школу не відвідувала, на відвозила її до циркової студії. Позивач вважає, що відповідач приділяє дитині мало уваги, а якщо її приділяє, це створює для доньки моральну травму, та вважає, що в інтересах доньки та заради стабільності у відносин між всіма сторонами конфлікту визначити місце проживання дитини разом із собою, також вважає, що це не є перешкодою для спілкування матері із дитиною та участі в її вихованні. Донька [PERSON] навчається у 4-А класі ХЗШ № 158, відвідує циркову студію «Надія», проживає разом із батьком по вул. Метробудівників, б. 8, кв. 45, де зареєстрована і має свою кімнату та всі належні умови для життя та навчання. Позивач, [PERSON], мешкає за тією ж адресою, працює в Московському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, має стабільний заробіток, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, судимості не має. Просить позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом із батьком, [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, позивач надав суду пояснення, відповідні обставинам, викладеним у позові та просив задовольнити. Перед останнім судовим засіданням позивач подав суду заяву про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду, про що судом постановлено ухвалу від 21.10.2015 року про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, відповідач пояснила, що сімейне життя із позивачем не склалося, вона гарна матір, дуже любить свою доньку, працює, не зловживає спиртними напоями, вважає, що донька повинна мешкати із нею, оскільки на даний час вона облаштувала для доньки за своїм місцем реєстрації окрему кімнату, купила в неї все необхідне, вважає, що позивач налаштовує доньку проти неї через неприязні стосунки. Відповідач визнала, що донька з травня 2014 року мешкає разом із батьком, оскільки коли вона збирала речі та йшла від чоловіка, не могла на той момент забрати доньку разом із собою. Звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила відібрати дитину, стягнути аліменти на її корить та визначити місце мешкання доньки разом з нею. Перед останнім судовим засіданням відповідач надала суду письмову заяву, в якій від зустрічного позову відмовилася у повному обсязі, про що судом постановлено ухвалу від 21.10.2015 року про прийняття відмови від зустрічного позову, позов в частині визначення місця проживання доньки разом з батьком визнала. В останнє судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи в останнє судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклуванні, надав суду висновок опікунської ради та просив ухвалити рішення у відповідності до вказаного висновку - визначити місце проживання дитини разом із матір'ю. Суд, вислухавши сторін та дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та визнано сторонами, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 6). Шлюб між сторонами зареєстрований 05 червня 2004 року та розірваний Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року (а.с. 5, 77). Крім того судом встановлено та визнано сторонами, що малолітня [PERSON], [INFO] постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за цією ж адресою ходить до школи та стоїть на обліку у поліклініці, має свою окрему кімнату, актом обстеження житлових умов встановлені гарні умови для проживання, після погіршення стосунків між батьками з травня 2014 року мешкає за цією ж адресою, тобто разом із батьком (а.с. 10-16, 98, 99, 103). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, суд вважає, що на обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не припиняється в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд при вирішенні спору суд перш за все виходить із інтересів дитини, її повноцінного виховання та спілкування з обома батьками, з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків та надає перевагу батьку дитини, оскільки саме він забезпечує донці найбільш сприятливі умови виховання, умови проживання та навчання. При цьому суд бере до уваги прихильність малолітньої [PERSON] до обох батьків, як до матері та і до батька, вік дитини, якій у грудні 2015 року виповниться 10 років, моральні якості обох батьків, які ведуть нормальний спосіб життя, не перебувають на обліках у лікарів наркологів та психіатрів, працюють та мають стабільний дохід, уклад життя малолітньої [PERSON], яка мешкає разом з батьком, за цією ж адресою ходить до школи, стоїть на обліку у поліклініці, визнання відповідачем позову щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, в зв'язку з чим задовольняє позов та визначає місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком. При цьому суд роз'яснює сторонам, що визначення місця проживання дитини у жодному разі не впливає на обсяг батьківських прав та обов'язків матері та батька і не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved