Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту з правилами №11397596000 від 25.09.2008 р. та іпотечний договір, укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON]. Вимоги позивач обґрунтував тим, що при укладенні кредитного договору позивачу, як споживачеві, у письмовій формі не повідомили кредитні умови про орієнтовну сукупну вартість кредиту, переваги та недоліки запропонованої схеми кредитування, не визначили яка сторона несе валютні ризики та ризики падіння ринкової вартості іпотечної нерухомості. На думку позивача, не дотримано й обовязкової письмової форми укладення кредитного договору, у екземплярі позивача відсутній його підпис. Позивач не підписував правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджені рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21.08.2008 р.), які є невідємною частиною договору. Спрямування волевиявлення сторін у правочині визначається власноручним підписом особи під документом із відповідним узгодженим сторонами змістом. Відповідно до п. 1.2.1 договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 11397596000 від 25.09.2008 сума кредиту складає 79500,00 доларів США, що було еквівалентно 386377 грн. 95 коп.. Через підвищення курсу долару США сума боргу в гривневому еквіваленті станом на 10.12.2015 зросла до 1 433 377 грн. 05 коп.. Таке здорожчання сукупної вартості кредиту є значним, приймаючи до уваги, що позивач є громадянином України, працює на вітчизняному підприємстві та одержує заробітну платню в гривнях. Таким чином, умови кредитного договору про обовязковість повернення позичкових грошових коштів саме в іноземній валюті незалежно від тієї обставини, що курс валюти зріс та відбулося підвищення вартості кредиту є несправедливими. Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просить звільнити його від сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та доповнив їх вимогою про визнання недійсною додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 2015, яка має такі ж самі невідповідності умов діючому законодавству. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивач, підписуючи кредитний договір, погодився з усіма його умовами, зокрема і з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКБ «Укрсиббанк», які є невідємною його часиною та були оприлюднені у газеті «Голос України» 30.08.2008. Договір містить сукупну вартість кредиту та підписаний позичальником. Крім того, позивач 20.03.2015 уклав додаткову угоду № 1 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, якою був змінений графік та схема погашення кредиту, встановлена зміна процентної ставки. Дана угода свідчить про визнання позивачем умов кредитного договору. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами №11397596000, який був підписаний сторонами, про що свідчить оригінал екземпляру договору, що зберігається у відповідача, і який оглядався у судовому засіданні. Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКБ «Укрсиббанк» були оприлюднені у газеті «Голос України» 30.08.2008. Відповідно до п. 1.1.1, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеною у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21.08.2008 р.) із усіма змінами і доповненнями, пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та правилах. Відповідно до п.1.1.2, Правила, після підписання сторонами Договору, стають його невідємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору. Відповідно до п. 1.1.3, підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору, правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору. 25.09.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] у м.білій Церкві Київської області, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. 20.03.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, якою був змінений графік та схема погашення кредиту, встановлена зміна процентної ставки. Відповідно до ст. 526 ЦК України: «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Згідно зі ст.627 ЦК України: «Відповідно до ст.6 Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.» Відповідно до ст.629 ЦК України: «Договір є обовязковим для виконання сторонами.» Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України: «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.» Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.» Відповідно до ч.1, ч.3 ст.203 ЦК України: «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.» Укладення кредитного договору, іпотечного договору, додаткової угоди, часткове погашення кредиту, свідчать про визнання відповідачем умов договору та часткове його добровільне виконання. Згідно п. 2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 р., на які посилається позивач, банки зобовязані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до п. 2.4. Правил банки зобовязані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Згідно п. 2.5. Правил банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Згідно п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 р., у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе саме споживач. У п.3.1 Договору про надання споживчого кредиту зазначено, що підписанням Договору позичальник підтверджує: - що перед укладенням договору отримав від банку інформаційний лист, згідно вимог законодавства, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів»; - що він ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків до цього Договору; - що він ознайомлений і погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредиту позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невідємною частиною Договору. Той факт, що позивач особисто не підписав вищевказані Правила споживчого кредиту, не може слугувати підставою для визнання договору недійсним, оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування та відповідними правилами перед підписанням договору, про що зазначено в самому договорі. Додатками до Договору про надання споживчого кредиту є: додаток 1 графік погашення кредиту, додаток 2 графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту; додаток 3 - тарифи банку. Тому, твердження позивача, що він не володів інформацією про сукупну вартість кредиту є безпідставними. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які на момент його укладення влаштовували сторони, крім того, сторони дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди щодо реструктуризації заборгованості, яка підтверджує волевиявлення сторін. До Додаткової угоди 1 від 20.03.2015 сторонами був підписаний Додаток № 1, яким затверджено графік погашення кредиту у доларах США та Додаток № 1/1, яким визначено сукупну вартість кредиту. Своїм підписом під договором позичальник підтверджує, що погоджується з цим. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача щодо визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору та додаткової угоди. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає за можливе за клопотанням позивача, враховуючи його матеріальний стан та наявність значної кредитної заборгованості, суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 203, 215, 526, 627, 629, 638 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19, 22, 23 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed