Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму збитків через невиконання зобовязання за договором позики у розмірі 160000,00 грн., суму річних процентів від прострочення платежу у розмірі 1756800,00 грн., збитки від інфляції у розмірі 164026,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно договору позикодавець передав позичальнику 320000 грн., в якості еквівалента сторони прийняли 40000 доларів США. Строк повного погашення боргу договором було встановлено 20 жовтня 2013 року. Боргові зобов'язання позичальник [PERSON] не виконав. 10.02.2014 року Київським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми за договором позики у розмір 320000 грн. Рішення до теперішнього часу не виконано. 24.03.2015 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір про відступлення права вимоги. Згідно договору первісний кредитор передав новому кредиторові, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредиторові і став кредитором за договором позики від 20 вересня 2013 року укладеним між первісним кредитором [PERSON] та [PERSON] За цим договором новий кредитор - [PERSON], отримав право вимагати від боржника [PERSON] належного виконання всіх зобов'язань за основним договором. Згідно з п.9.3 договору позики від 20.09.2013 року у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання за договором, він зобов'язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто процентів від суми визначеної в пункті 1 договору. Згідно з п.11 договору позики від 20.09.2013 року якщо позичальник прострочить виконання будь-якого грошового зобов'язання за договором, він зобов'язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також триста шістдесят п'ять процентів річних від простроченої суми. Згідно з п.12 договору позики від 20.09.2013 року сторони домовились, що розмір збитків, які можуть виникнути у позикодавця в майбутньому, у разі порушення позичальником умов договору не доказуються позикодавцем, а становлять п'ятдесят процентів від суми позики. Збитки позичальник повинен сплатити в п'ятиденний строк з моменту порушення умов договору. На сьогоднішній день боргове зобов'язання відповідачем не виконано, термін прострочення виконання зобов'язання становить 549 днів. Через те, що з 20.10.2013 р. дотепер відповідач безпідставно і протиправно користується грошовими коштами і заборгованість не погашає, сума збитків становить п'ятдесят процентів від суми позики, тобто 160000 грн. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договором було встановлено розмір триста шістдесят п'ять процентів річних від простроченої суми. Отже, з відповідача підлягає стягненню 1756800,00 грн. Також стягненню з відповідача підлягає сума індексу інфляції у розмірі 164026 грн. Отже, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складається з рахунку суми збитків через невиконання боргового зобов'язання за договором позики 160000,00 грн., суми річних процентів від прострочення платежу 1756800,00 грн. та суми збитків від інфляції 164026,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику 320000 грн., в якості еквівалента сторони прийняли 40000 доларів США, строком повного погашення боргу 20 жовтня 2013 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму за договором позики від 20.09.2013р. у розмірі 320000 грн. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.08.2014р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2014р. залишено без змін. 24 березня 2015 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор передав новому кредиторові, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредиторові і став кредитором за договором позики від 20 вересня 2013 року укладеним між первісним кредитором [PERSON] та [PERSON]. Згідно договору від 24.03.2015 року [PERSON] отримав право вимагати від боржника [PERSON] належного виконання всіх зобов'язань за основним договором. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2015р. замінено кредитора [PERSON] у виконавчому провадження по справі № 640/20593/13-ц(н/п 2/640/566/14) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів на правонаступника кредитора [PERSON]. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з п.11договору позики від 20 вересня 2013 року, якщо позичальник прострочить виконання будь-якого грошового зобов'язання за договором, він зобов'язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також триста шістдесят п'ять процентів річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних процентів від прострочення платежу складає 1756800,00 грн. та сума збитків від інфляції 164026,00 грн. Згідно з п.12 договору позики від 20 вересня 2013 року сторони домовились, що розмір збитків, які можуть виникнути у позикодавця в майбутньому, у разі порушення позичальником умов договору не доказуються позикодавцем, а становлять п'ятдесят процентів від суми позики. Збитки позичальник повинен сплатити в п'ятиденний строк з моменту порушення умов договору. Сума збитків становить п'ятдесят процентів від суми позики, тобто 160000 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму збитків через невиконання зобовязання за договором позики у розмірі 160000,00 грн., суму річних процентів від прострочення платежу у розмірі 1756800,00 грн., збитки від інфляції у розмірі 164026,00 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідач на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved