Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив: стягнути Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.06.2019 року по 10.10.2019 року у розмірі 53 242, 45 грн. та компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 12 610, 80 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач працював у відповідача на посаді машиніста тепловозу залізничного цеху з 25.09.2014 року по 01.10.2019 року. Під час\~знаходження у\~трудових відносинах\~з відповідачем\~останнім була\~нарахована,\~але не\~виплачена заробітна\~плата за\~період за\~01.06.2019\~року по\~10.10.2019\~року у\~розмірі 53\~242,\~45\~грн.\~Вказана сума\~розрахована \~позивачем самостійно,\~на підставі\~даних з виписки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28.11.2019 року, оскільки при звільненні йому не було надано довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Крім того, при звільненні підприємство не виплатило йому компенсацію за дні невикористаної відпустки у розмірі 12 610, 80 грн. Оскільки ані заробітна плата, ані компенсація за дні невикористаної відпустки позивачу не виплачені він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов від відповідача не надходив. Позивач у позові просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку позивач не заперечував. У зв`язку з наведеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працював у відповідача на посаді машиніста тепловозу залізничного цеху з 25.09.2014 року по 01.10.2019 року. Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці [NUMBER] за №№ 25-27. Під час\~знаходження у\~трудових відносинах\~з відповідачем\~останнім була\~нарахована,\~але не\~виплачена позивачу\~заробітна плата\~за період\~за 01.06.2019\~року по\~01.10.2019\~року (за\~червень 2019\~ р.\~-\~17755,\~71\~грн.,\~за липень\~2019\~р.\~-\~13\~190,10\~грн.,\~за серпень\~2019\~р.-\~13\~545,74\~грн.,\~за вересень\~2019\~р.\~-\~8629,46\~грн.,\~за жовтень\~ 2019\~р.\~-\~121,44\~грн.)\~разом у\~розмірі 53242,45\~грн.\~Вказана сума\~розрахована \~судом на\~підставі даних\~з виписки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28.11.2019 року, оскільки при звільненні позивачу не було надано довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Таких даних не надано і суду. Відповідно до доданих до позову документів позивач звертався до відповідача із заявою про надання довідки про заборгованість підприємства по заробітній платі, про нараховану та виплачену заробітну плату, довідки про розмір середньомісячної заробітної плати, довідки про нарахування виплат за дні невикористаної відпустки. Однак відповіді не отримав. Відповідно до ст. 43 Конституції України громадяни мають право на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно ч.1ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.94, ч.5 ст.95 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. За ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно п. 3.7 колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ПрАТ «Харківський коксовий завод» на 2018-2020 p.p. виплата заробітної плати провадиться два рази на місяць:- за першу половину поточного місяця виплачується не менше 50 % оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу у період з 19 по 22 число поточного місяця; - остаточний розрахунок провадиться не пізніше 07 числа місяця, наступного за поточним. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Крім того, при звільненні позивачу не була нарахована та виплачена компенсація за дні невикористаної відпустки. Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки. Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 p. N 100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Позивачем помилково зазначено у позові, що в жовтні 2019 року від відпрацював на підприємстві 10 днів, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці та даних з виписки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28.11.2019 року у жовтні місяці 2019 року він відпрацював один день. Згідно вказаної Постанови Кабінету Міністрів України сума компенсації за невикористані дні відпустки складає:(12166,12грн.+13568,97 грн.+14732,03 грн. +12106,75 грн.+12886,71 грн.+12598,45 грн.+13301,58 грн.+17755,71 грн.+13190,10 грн. +13545,74 грн.+8629,46 грн.+121,44 грн. грн. = 144603,06 за період з 01.11.2018-01.10.2019 p.p.) : ( 30 к.д. +31 к.д. +31 к.д. +28 к.д. +31 к.д. +30 к.д. +31 к.д. +30 к.д. +31 к.д. +31 к.д. +30 к.д. +1 к.д. = 335 календарні дні)= 431,65 грн.* 30 календарних днів невикористаної відпустки)= 12 949, 53 грн. За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У зв`язку з цим, суд обмежений сумою компенсації за невикористану щорічну відпустку, яка визначена позивачем у розмірі 12610 грн. 80 коп. Таким чином, позовні вимоги про стягнення належних позивачу на день звільнення від підприємства сум підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат в частині судового збору, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved