Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору № б/н від 27.12.2011 року [PERSON] отримав в АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 5500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобовязався повернути борг на умовах, визначених договором. Але свої зобовязання належним чином не виконав, що створило заборгованість, яка станом на 30.06.2018 року склала 116943,82 грн. В добровільному порядку питання щодо повернення боргу між сторонами не вирішено, а тому позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» вказану суму боргу та усі понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову частково заперечив. Вважає, що у відповідача дійсно утворилась заборгованість за кредитним договором, але у меншому розмірі ніж заявлено в позові. Погоджується із заборгованістю по тілу кредиту у розмірі 5349,71 грн. Позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 30 % річних, з 01 січня 2014 року 34,8 % та з 01 квітня 2015 року 43,2 % річних. Таке збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк» проводило в односторонньому порядку, що суперечить вимогам закону, а тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 30 % річних. Зазначає, що нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.12.2016 по 30.06.2018 року є безпідставними. З огляду на викладене, представник [PERSON] вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню на загальну суму 10837 грн. з яких: тіло кредиту 5349,71 грн.; проценти 5487 грн. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, повязані зі спорами про виконання зобовязань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. 27.12.2011 року згідно укладеного договору № б/н [PERSON] отримала в АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який зобовязався повертати в строки та на умовах, визначених сторонами. Однак, свої зобовязання порушив, що створило заборгованість за кредитом. Згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2018 року склала 116943,82 грн., яка складається з наступного: 5349,71 грн. заборгованість за кредитом; 111594,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Однак, суд частково погоджується з такими розрахунками АТ КБ «Приватбанк», виходячи з такого. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 4\~ст. 1056-1 ЦК України\~\~у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, у разі наявного спору щодо правильності підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди, тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого АТ КБ «Приватбанк», боржникові нараховувалися проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 30,00 % річних, з 01 січня 2014 року 34,8 % та з 01 квітня 2015 року 43,2 % річних. Таке збільшення проводилося в односторонньому порядку, оскільки доказів того, що [PERSON], як позичальник, письмово повідомлявся про дані зміни в матеріалах справи відсутні і вході судового розгляду надані не були. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню за період з дати виникнення заборгованості по термін дії картки заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 5487 грн., виходячи з процентної ставки 30 % річних. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.12.2016 року по 30.06.2018 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи вище\~викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача підлягає\~стягненню заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 10836,71\~грн., яка складається з наступного: 5349,71 грн. заборгованість по кредиту; 5487 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог суд вважає необхідним АТ КБ «Приватбанк» відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial