overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, сплативши 10 грудня 2012 року 2400 гривень 00 копійок на правову допомогу фахівцю в галузі права. Зазначеним рішенням суду не вирішено питання щодо судових витрат - витрат за правову допомогу фахівцю в галузі права. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і доку ментально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги на суму 2000 гривень 00 копійок, що підтверджено відповідними актами прийому-здачі наданих послуг ( а. с.12 - 16, 103, 104).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 10.02.2017 року працював у відповідача на посаді продавця. 22.02.2017 року позивача було звільнено на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП України в зв'язку із прогулом. Позивач вважає звільнення незаконним, так як підстава звільнення не відповідає дійсності, насправді йому запропонували звільнитися за власним бажанням, а коли він відмовився його звільнили за прогули. На підставі цього позивач просить суд поновити його на роботі на посаді продавця, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що звільнення позивача здійснено законно, доказів своїх тверджень позивач суду не надав, крім того пропустив строк звернення до суду з таким позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 10.02.2017 року працював у відповідача на посаді продавця на підставі наказу від 09.02.2017 року № 19. Починаючи з 23.02.2017 року позивач перестав з'являтися на робочому місці. 28.02.2017 року відповідною комісією складено акт про невихід на роботу за період з 23.02.2017 року по 28.02.2017 року. В подальшому відповідач намагався зв'язатися з позивачем до 26.04.2017 року шляхом телефонних дзвінків, надіслання поштових повідомлень та особистих візитів представників відповідача до позивача. 26.04.2017 року видано наказ про звільнення позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Та листом від 27.04.2017 року № 425/17 позивача повідомлено про звільнення, та запропоновано забрати трудову книжку. Позивач забрав трудову книжку 03.11.2017 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів незаконності його звільнення. За таких обставин суд не находить підстав для задоволення позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду передбачений ст. 233 КЗпП України та суд не знаходить підстав згідно ст. 234 КЗпП для поновлення вказаних строків звернення до суду. Однак відмовляючи у задоволенні позову суд відмовляє по суті спору, а не з підстав пропуску цього строку. На підставівикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про припинення виплати аліменів, в якій просив суд: припинити виплату аліментів на користь [PERSON] , яка здійснюється [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.08.2013 р. по справі №639/4558/13-ц. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 179, 181, 188, 192, 273 СК України, та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 02.05.1998 року виконкомом Золотопрудської сільської ради Олександрівського р-ну Донецької області, за актовим записом №03. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, мешкають окремо з 2015 року. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними неможливі, оскільки у відповідача вже нова сім'я, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не має. Позивач до підготовчого засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до підготовчого засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.05.1998 року виконкомом Золотопрудської сільської ради Олександрівського р-ну Донецької області, за актовим записом №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 09 квітня 2013 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №55. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя, мешкають окремо. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними\~неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не має. Ухвалою суду від 05.11.2018 року за заявою позивача у цивільній справі було замінено первісного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON]. Позивач до підготовчого засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до підготовчого засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4\~статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 квітня 2013 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №55 (а.с.3). Проголошена\~ст.51 Конституції України\~охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Визнання відповідачем предявленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 01 жовтня 2010 року у виконкомі Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №53. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Майнового спору не має. Спору з приводу проживання та виховання дитини - немає. Позивач до підготовчого засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Судові витрати просила покласти на неї. Відповідач до підготовчого засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.10.2010 року відділом державної реєстрації виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №53 (а.с.6). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 180. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя. Вважає, що їх сім`я розпалася, подальше збереження шлюбу між ними неможливе, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору та спору з приводу виховання дитини не мають. Ухвалою судді від 11 березня 2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відзиву на позов відповідачем не надано. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2014\~року у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Добропіллю реєстраційної\~служби Добропільського\~міськрайонного управління\~юстиції у\~Донецькій області,\~за актовим\~записом \~№ 180 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.10). Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, оскільки сімейних стосунків між сторонами не існує. Позивач не бачить можливості примирення. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи встановлені судом обставини, небажання позивача підтримувати подружні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача, а також інтересам їх дитини. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 454,00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 03 січня 2004 року виконавчим комітетом Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області, за актовим записом № 1. Спільне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. З серпня 2020 року шлюбні відносини припинені, мешкають окремо. Вважає, що їх сім`я розпалася, подальше збереження шлюбу між ними неможливе, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не мають. Ухвалою судді від 02 жовтня 2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відзиву на позов відповідачем не надано. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03\~січня 2004\~року виконавчим\~комітетом Новоторецької\~сільської ради\~Добропільського району\~Донецької області,\~за актовим\~записом №\~1 (а.с.7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 04.07.2005 року у Добропільському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом №141. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через його зраду, мешкають окремо біля трьох місяців. Вважає, що подальше збереження шлюбу між ними - неможливе, тому просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою судді від 24 вересня 2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відзиву на позов відповідачем не надано. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.07.2005 року у Добропільському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом №141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу та не бачить можливості примирення. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи встановлені судом обставини, небажання позивача підтримувати подружні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дітей. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн, який сплачений позивачем згідно квитанції №102 від 16.09.2021 рок (а.с.1)

Outcome: approved