Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № VIXRRX11990094 від 15.07.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 4305,18 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрока» складає між ним і Банком договір про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених умов відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 27.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 52830,58 грн. , яка складається з: заборгованості за кредитом 1 555,19 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 299,54 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 639,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 47 344,60 грн., а також штраф (фіксована частина) 500 грн., та штраф (процентна складова) 2 491,93 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати в розмірі 1218 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, яке вона 04.01.2015 року отримала особисто, але до суду не зявилася, причини неявки не повідомила, а згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, так як згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Положення ч. 3 ст. 549 ЦК України говорить, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали кредитний договір № VIXRRX11990094 від 15.07.2008 року, що підтверджується ксерокопією останнього (а.с.5-9) за умовами якого позивачем надано відповідачу кредит в розмірі 4 305,18 грн. і які відповідач отримав; станом на 27.11.2015 року відповідач допустив заборгованість по кредиту в розмірі 52 830,58 грн. (а.с.4). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, тому заборгованість за кредитом 1 555,19 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 299,54 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 639,32 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасність виконання зобовязання в розмірі 47 344,60 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до наданого позивачем суду розрахунку розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором складає 47 344,60 грн., що є набагато більшою від загальної суми заборгованості (збитків) позивача, до яких відносяться: заборгованість по сумі кредиту 1 555,19 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 299,54 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 639,32 грн., а всього 2 494,05 грн. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (до якої відноситься пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Тому суд вважає необхідним зменшити розмір пені, яка має бути стягнута з відповідача з 47 344,60 грн. до 2 494,05 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) 2 491,93 грн. за несвоєчасність виконання зобовязання, суд виходить з наступного. За змістом ст.549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно з Розділом 5 «Відповідальність сторін» умов, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (п. 5.1.). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. 5.3.). Аналізуючи умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеню та штраф, при цьому останній нарахований в тому числі, й на суму пені, яка включена до розрахунку заборгованості, з якої обчислено процентну складову штрафу. Таким чином банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне у те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 4 988,10 грн., що складається з 1 555,19 грн. заборгованість за кредитом; 299,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 639,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 494,05 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial