Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 26 вересня 2008 року уклали кредитний договір без номеру. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до умов кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5340 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 88062,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5337,05 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 74296,29 грн., заборгованость за пенею та комісією 3998,04 грн., штрафу (фіксована частина) 250 грн., штрафу (процентна складова) 4181,57 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 1600 грн. судового збору і 595 грн. за оприлюднення у газеті оголошень про виклик відповідача в судові засідання. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності на а.с.16, у судове засідання не явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.2). Відповідач [PERSON], місце реєстрації якої за адресою, зазначеною Банком у позові, підтверджена паспортними даними відповідача, на території м.Пологи Запорізької області, згідно відповіді органу місцевого самоврядування, не зареєстрована (а.с.15,зворот, 24). Відповідач за відомою суду адресою її реєстрації викликалася в судові засідання рекомендованою поштою. Судові виклики до суду повернулися з позначкою листоноші про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27,30). У звязку з зазначеним суд повідомив відповідача про явку в судові засідання на 17 жовтня 2017 року і 22 листопада 2017 року відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, про що свідчать оголошення, оприлюднені в газеті «Урядовий курєр» №182(6051) від 28 вересня 2017, і №216(6085) від 16 листопада 2017 року про виклик [PERSON] у судові засідання в якості відповідача (а.с.36,46). Відповідач у судові засідання не явилася, про причини неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, на підставі чого суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення за правилами ст.ст.74 ч.9, 169 ч.4 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, з анкети-заяви [PERSON] від 26 вересня 2008 року на а.с.8 судом у судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2008 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої 26 вересня 2008 року отримала від Банку кредитну карту з грошовими коштами на ній. Згідно ст.ст.207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін. 26 вересня 2008 року відповідач [PERSON] звернулася до позивача із заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту у сумі 5340 грн. При цьому відповідач [PERSON] підписала заяву, в якій зазначено, що вона ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку, та висловила згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8,зворот). Відповідно до п.5.5 Правил користування платіжною картою, за користування в розмірі, встановленому тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/ з розрахунку 360 календарних днів у році (а.с.14). Відповідно до пунктів 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.12). Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Виногороди Банку (а.с.12). Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.12, зворот). Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст.ст.526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином із застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором без номеру від 26 вересня 2008 року, що складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у зв'язку із чим станом на 30 червня 2017 року у неї перед Банком виникла заборгованість в сумі 83631,38 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5337,05 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 74296,29 грн., заборгованості за пенею 3998,04 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Дані кошти підлягають стягненню на користь позивача у повному обсязі. Однак, вимоги позивача про стягнення одночасно із відповідача пені та штрафів, як це передбачено п.п.6.5,8.6 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, пунктами 6.5,8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання боргових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно із п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів. Враховуючи однаковість підстав нарахування пені і штрафів та те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 4181,57 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають із зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 26 вересня 2008 року, в сумі 83631,38 грн., понесені судові витрати в сумі 1600 грн., а також 595 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошеннь про виклик відповідача На підставі викладеного,

Outcome: partial