Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про встановлення порядку користування жилим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він є одним із співвласників домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У даному домоволодінні йому належить 1/5 частка власності. Така ж частка власності домоволодіння належить його сестрі - [PERSON], а інші по 3/10 частки - її дітям: [PERSON] та [PERSON]. В натурі зазначені частки домоволодіння а ні позивачу, а ні іншим співвласникам не виділені. На протязі тривалого часу позивач був позбавлений права володіння та користування даним будинком і був змушений жити не у вищевказаному жилому приміщенні, а у підсобному приміщенні - флігелі, розташованому у дворі на території домоволодіння. Враховуючи, що домоволодіння складається із трьох кімнат, дві з яких прохідні, а в третій, що є відокремленою, знаходився його хворий батько - [PERSON], до грудня 2014 року він мирився із таким станом справ і не претендував на користування жилими кімнатами в домоволодінні, хоча відповідачі всіляко перешкоджали йому користуватися навіть його допоміжними приміщеннями, зокрема кухнею та санвузлом. Після смерті батька, яка сталася 18.12.2014 року, відповідачі, незважаючи на те, що позивач є інвалідом, взагалі позбавили його права володіння та користування жилим приміщенням. Внаслідок цього, з метою уникнення конфліктів, на які його провокувала сестра [PERSON], позивач був змушений виїхати із спірного домоволодіння на тимчасове працевлаштування та проживання до Обителі милосердя в с. Журавне Охтирського району, де працює в якості робітника. Неодноразові усні звернення позивача до відповідачів про добровільне, позасудове встановлення користування спірним жилим приміщенням, позитивних результатів не дали. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить встановити порядок користування домоволодінням [ADDRESS] виділивши йому у користування окрему жилу кімнату, площею 6 кв. метрів, у користування відповідачам виділити жилі кімнати площею 8 та 18 кв. метрів, залишивши кухню та санвузол у спільному користуванні всіх співвласників даного жилого приміщення. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно угоди № 2/4 від 19.02.2015 року про надання правової допомоги позивач доручив адвокату Сапіч В.М. прийняти участь як його представник при розгляді справи в суді. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги позивача підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, але від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, але від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, але від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВВЕ 357227 від 26.05.2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Юморановою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 952, на праві приватної спільної часткової власності належить 1/5 часткадомоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 1/5 частка зазначеного домоволодіння належить сестрі позивача - [PERSON], а інші по 3/10 частки - її дітям: [PERSON] та [PERSON]. В натурі зазначені частки домоволодіння а ні позивачу, а ні іншим співвласникам не виділені. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], , [PERSON], [INFO], зареєстровані 21.08.2004 року за адресою:[ADDRESS]. Протягом тривалого часу позивач був позбавлений права володіння та користування даним будинком, і був змушений жити не у вищевказаному жилому приміщенні, а у підсобному приміщенні - флігелі, розташованому у дворі на території домоволодіння. В одній з кімнат будинку знаходився хворий батько позивача - [PERSON]. Відповідачі всіляко перешкоджали позивачу користуватися навіть допоміжними приміщеннями будинку, зокрема кухнею та санвузлом. Після смерті батька, яка сталася 18.12.2014 року, відповідачі взагалі позбавили його права володіння та користування жилим приміщенням. Внаслідок цього, з метою уникнення конфліктів, позивач був змушений виїхати із спірного домоволодіння на тимчасове працевлаштування та проживання до Обителі милосердя в с. Журавне Охтирського району, де працює в якості робітника, що підтверджується довідкою від 15.03.2015 року, яку надав настоятель Обителі архімандрит Серафім (Панкратов). Неодноразові усні звернення позивача до відповідачів про добровільне, позасудове встановлення користування спірним жилим приміщенням позитивних результатів не дали. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З ч. 3 ст. 358 ЦК України вбачається, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved