Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що 06.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №KRK0GI0000003249, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 94000,00 дол.США. Відповідно до умов кредитно-заставного договору [PERSON] передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 30.50 кв. м. яка розташована за адресою : [ADDRESS], що належить на праві власності позивачеві згідно договору купівлі-продажу. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, 11.12.2013 року судом було винесено рішення за звернуто стягнення на предмет іпотеки вищевказаної нерухомості, але в ході виконання рішення суду позивачеві стало відомо, що на квартиру відповідача накладено арешт. При отриманні витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна № 65762050 від 05.08.2014 року позивачеві стало відомо, що арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, постанова № 20934708 виданий 23.12.2011 року та Довгинцівським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції , постанова № 33492110 від 23.07.2012 року. В даному випадку позивач вважає, що право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 06.02.2008 року, коли було укладено договір, а постанови про арешт майна відповідно 23.12.2011 року та 23.07.2012 року пізніше ніж було укладено договір застави. В зв'язку з тим, що не виконується рішення суду у відповідача залишається заборгованість по кредитному договору яка зростає та нараховуються відсотки, неустойка за кредитом. Тому позивач просить суд звільнити з під арешту, накладеного Відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції Кіровоградської області та Довгинцівського районного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника та заборони на його відчуження № 20934708 від 23.12.2011 року та № 33492110 від 23.07.2012 року, а саме: квартиру загальною площею 30,50 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]. Представник позивача в судове засідання не з'явивсь, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримала позов у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 06.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №KRK0GI0000003249, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 94000,00 дол.США. (а.с. а.с. 4-5). Відповідно до умов кредитно-заставного договору [PERSON] передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 30.50 кв. м. яка розташована за адресою : [ADDRESS], що належить на праві власності позивачеві згідно договору купівлі-продажу. В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, 11.12.2013 року судом було винесено рішення за звернуто стягнення на предмет іпотеки вищевказаної нерухомості (а.с. 4-5), але в ході виконання рішення суду позивачеві стало відомо, що на квартиру відповідача накладено арешт. При отриманні витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна № 65762050 від 05.08.2014 року позивачеві стало відомо, що арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, постанова № 20934708 виданий 23.12.2011 року та Довгинцівським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції , постанова № 33492110 від 23.07.2012 року. (а.с. 6-8). В даному випадку позивач вважає, що право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 06.02.2008 року, коли було укладено договір, а постанови про арешт майна відповідно 23.12.2011 року та 23.07.2012 року пізніше ніж було укладено договір застави. В зв'язку з тим, що не виконується рішення суду у відповідача залишається заборгованість по кредитному договору яка зростає та нараховуються відсотки, неустойка за кредитом. (а.с. 8-11). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст.. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно зі ст.. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, отримання виписок, копій мають виключно сторони виконавчого провадження. Відповідно до ст.. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Відповідно до ст..16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Право застави у Приватбанку виникло 02.08.2006 року, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені 22.10.2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved