Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснив, що 20.07.2015 р. в м. Лисичанську Луганської області померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.01.1999 року. 29 червня 2010 року [PERSON] заповіла йому зазначену квартиру, про що свідчить заповіт, посвідчений секретарем Новодружеської міської ради Луганської області [PERSON], реєстровий № 203. Інших спадкоємців, крім нього, після смерті [PERSON] немає. При зверненні до Лисичанської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Після смерті матері не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк з поважних причини, у звязку з тим, що він здійснював догляд за матірю до її смерті, ніс витрати на її лікування та здійснив її поховання, вважав, що наявність заповіту є підставою для оформлення права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, позивач просить суд надати йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. У судове засідання позивач не зявився, позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, проти задоволення позову не заперечувала, просить справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 474270, виданого 21.07.2015 р. виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, 20 липня 2015 року у м. Лисичанську Луганської області померла [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.01.1999 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам її сімї чоловіку [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 29.06.2010 року секретарем Новодружеської міської ради Луганської області [PERSON], за реєстром № 203, [PERSON] заповідала [PERSON], [INFO] квартиру [ADDRESS] та все майно, що їй належало на день смерті. Згідно відповіді Лисичанської державної нотаріальної контори від 11.02.2016 року, [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 20.07.2015 року. Інших спадкоємців, крім позивача [PERSON], після смерті [PERSON], немає. Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено загальний шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, а також за заповітом, перебіг якого розпочинається з моменту відкриття спадщини, яким згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначено у ст. 1272 ЦК. Згідно із ч.ч. 1, 2 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подасть заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У встановлений строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину, а тому згідно із ч. 3 цієї статті не позбавлений права в судовому порядку просити про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цього припису суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обовязок доведення існування яких покладено на особу, яке звертається з такою вимогою. Відповідно до розярення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику в справах про спадкування поважними можуть визнаватися причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, існування яких перешкоджало йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Беручи до уваги наведене, суд вважає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною, у звязку з чим позивачу необхідно продовжити строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці з дня вступу рішення у законну силу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved