Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 209430,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В позові посилається на те, що 14.01.2005 року надав 7800,00 доларів США (що за курсом НБУ складає 209430,00 грн.) у борг відповідачу, які останній зобов'язався повернути, про що складено відповідну розписку. Позивач зазначає, що вказані вище кошти відповідач отримав, що підтверджується борговою розпискою від 14.01.2005 року, проте свої зобов'язання відповідач не виконав та на неодноразові прохання добровільно сплатити суму боргу кошти не повернув. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе боргових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмір 209430,00 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та душевних хвилюваннях, яких позивач зазнав через невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом здійснення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» від 08.09.2016 року №168 . Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу в борг 7800,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти 17.07.2005 року, що підтверджується розпискою від 14.01.2005 року (а.с.11). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані. З матеріалів справи вбачається, що оригінал розписки від 14.01.2005 року на суму 7800,00 доларів США знаходиться у позивача та не повернута відповідачу. В розписці від 14.01.2005 року зазначено, що відповідач отримав кошти в розмірі 7800,00 доларів США та зобов'язався повернути позивачу вказану суму, кінцева дата повернення коштів 17.07.2005 року, тобто отримано кошти в борг. За таких обставин, суд вважає, що розписка від 14.01.2005 року в розумінні вимог ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 7800,00 доларів США. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та суму боргу у розмірі 7800,00 доларів США у визначений у розписці строк, позивачу не повернув, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 14.01.2005 року у розмірі 7800,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 22.02.2016 року, тобто дату підписання позову, становить еквівалент 210 712,15 грн., є обґрунтованими. Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 14.01.2005 року у розмірі 209 430,00 грн. Що стосується заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд не знаходить підстав для їх задоволення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтованими. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2021,98 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial