Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 18.12.2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого він надав останньому позику в сумі 29 000 доларів США, термін повернення був встановлений до 18.04.2009 року. Однак, позичальник у визначений термін кошти не повернув. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.12.2010 року його позов про стягнення з відповідача боргу був задоволений, та стягнуто борг в розмірі 230 930,00 грн., за прострочення грошового зобов'язання суму 12 470,00 грн., моральну шкоду - 56 355,00 грн., витрати на правову допомогу - 3 000,00 грн., та судові витрати - 481,00 грн. 26.01.2011 року судом видано виконавчий лист. Проте, рішення суду не виконано. У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача додаткову суму за договором позики у зв'язку з підвищенням курсу долара станом на 21.02.2017 року в сумі 552 650,00 грн., інфляцію та № % річних В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій підтримав обставини викладені в позовній заяві, уточнені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Додатково уточнив суму та період нарахування 3 % річних. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Викладені обставини дають підстави суду для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 18.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у позивача 29 000,00 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 18.04.2009 року. Оскільки, позичальник кошти не повернув, останній звернувся до суду з відповідним позовом. 29.12.2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 2-72/1-10) було задоволено позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь коштів в сумі 230 930,00 грн., за прострочення грошового зобов'язання суму 12 470,00 грн., моральну шкоду - 56 355,00 грн., витрати на правову допомогу - 3 000,00 грн., та судові витрати - 481,00 грн. Встановлено, що кошти до цього часу [PERSON] не повернуто. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача курсову різницю долара станом на 21.02.2017 року в сумі 552 650,00 грн. Дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача інфляцію та 3 % річних за період з 11.02.2011 року (дати набрання рішення законної сили) по 01.04.2017 року. Індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики, він визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Позивачем, відповідно до договору та розписки, позика надавалася в іноземній валюті - доларах США. При перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну судом враховано офіційний курс гривні до доларів США, встановленого Національним банком України на час розгляду справи. Тому при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватися індекс інфляції, який встановлений відносно гривні, а не іноземної валюти відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». З урахуванням викладеного, в частині стягнення інфляції позовні вимоги не підлягають задоволенню. З приводу стягнення 3 % річних за період з 11.02.2011 року по 01.04.2017 року в розмірі 42 522,71 грн. суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги підлягають задоволенню. Всього з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 595 172,71 грн. за невиконання зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказів на спростування доводів позивача відповідач не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку позивач має право на пільги для ветеранів війни - інвалід війни, у зв'язку з чим звільнений від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 5 951 грн. 73 коп. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial