Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2009 року [PERSON] від позивача отримала кредит у розмірі 2 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач в свою чергу повинен був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. В порушення вимог договору позичальник своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 31.05.2019 року, виникла заборгованість в сумі 102 592,11 грн., з них: заборгованість за кредитом - 2 097,96 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 95 032,62 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100, 00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 4 861,53 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 18.11.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України та відомостями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.10.2019 року № 023-122/3918 (а.с.16, 75). 23.12.2009 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого вона оформила на своє ім`я платіжну картку (а.с. 8). Згідно Умов кредитування базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% на рік. Розмір щомісячних платежів, з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менш 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним. Також, згідно тарифів банку передбачено сплату комісії (а.с.9). Відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами надання платіжної картки та прикладами розрахунку суми плати за користування кредитних коштів, що підтверджується її підписом на анкеті заяві 23.12.2019 року та підписом на довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Универсальна» 55 днів льотного періоду від 23.12.2009 року (а.с. 8 - зворот, 9). Згідно п. 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умов) клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Одночасно п. 5.3 Умов передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8. Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с. 10-15, 67-72). Відповідно до п. 6.5 Умов відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 6.6 Умов відповідач, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку, повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Пунктом 8.6 Умов передбачено, що у разі порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбаченим договором, більш ніж на 120 днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до роздруківки з карткового рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 21.09.2019 рік та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що спочатку кредитний ліміт відповідача становив 1000, 00 грн (23.12.2009 року). А потім збільшився до 2100, 00 грн.(23.10.2010 року) (а.с.30, 31-45, 47, 48-62). Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого сума боргу, станом на 31.05.2019 року, склала 102 592,11 грн., з них: заборгованість за кредитом - 2 097,96 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 95 032,62 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100, 00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 4 861,53 грн. (а.с. 5-7, 64-66). Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. У чинність ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи, зареєстроване місце проживання [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с. 16, 75). Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Рубіжне, Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 31.05.2019 року фактично після 14.04.2014 року дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії 100,00 грн. та штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) та 4 861,53 грн. (процентна складова), а всього 5 461,53 грн. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку з 100 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремої від пені, та перевірити правильність її нарахування. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.12.2009 року у сумі 97 130,58 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 097,96 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 95 032,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1 921, 00 грн., а враховуючи те, що задоволено 94,68 % позовних вимог (97 130,58 грн. від 102 592,11 грн. складає 94,68 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1 818,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1 921,00 грн. х 94, 68% / 100).

Outcome: partial