Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 9545,01 грн. - вихідної допомоги, 5485,05 грн. - компенсації за невикористану відпустку та стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування зазначає, що він працював в Комунальному спеціалізованому підприємстві «Харківгорліфт з 05.03.2007р. на різних посадах. Останнім місцем роботи був виробничо-технічний відділ на посаді інженера з технічного нагляду з 01.01.2017 року. 24.02.2021р. позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно наказу №63-К-0000000070 від 22.02.2021р. Вказаним наказом було передбачено виплату вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку та компенсації за 17 днів невикористаної щорічної відпустки за період з 05.05.2017 року по 01.01.2018 року. Однак, в день його звільнення, 24.02.2021 року, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми та не здійснив виплату належних коштів, з приводу чого 22.03.2021 року позивач письмово звернувся до відповідача з відповідною заявою. 20.05.2021 року у відповідь на зазначене вище письмове звернення у поштовому відділенні відповідач отримав листа та розрахунковий листок за лютий 2021 року, в якому зазначено, що нібито було підприємством проведено повний розрахунок та нараховані 15030,06 грн., з яких утримано 2930,86 грн. відповідних податків та 11594,63грн. боргу перед підприємством. В розрахунковому листку зазначено, що нараховані 15030,06 грн. складаються безпосередньо з 9545,01 грн. вихідної допомоги (середнього місячного заробітку) та 5485,05 грн. компенсації за невикористану відпустку. Про наявність 11594,63 грн. нібито боргу перед підприємством позивача було повідомлено вищезазначеним листом відповідача від 13 травня 2021 року майже через три місяці після звільнення, на момент отримання позивачем наказу про звільнення і трудової книжки цього боргу не існувало. Позивач вважає, що оскільки відповідач не провів повний розрахунок при його звільненні, він повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2021р. відрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 06.08.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що Рішенням Київського районного суду м. Харків від 21.09.2017 року у справі №640/8366/17 за позовом [PERSON] до Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», третя особа директор КСП «Харківгорліфт» Топчій О.О. про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди в задоволенні позовних вимог відмовлено. 13 грудня 2017 року судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області вищезазначене рішення скасовано та поставлено нове рішення, яким рішення Київського районного суду м. Харків від 21.09.2017 року скасовано, позовні вимоги задоволено частково. Згідно рішення Харківського апеляційного суду від 13.12.2017 року з КСП «Харківгорліфт» стягнуто на користь Позивача за час вимушеного прогулу загальну суму 35336,92 грн., з яких 4703,94 грн. було перераховано негайно у день поновлення на роботі. 14.12.2017 року платіжним дорученням №294 КСП «Харківгорліфт» проведено платіж у розмірі 4703,94 грн., де призначення платежу зазначено заробітна плата за грудень 2017 [PERSON] . Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 55768289 від 13.02.2018 року на розрахунковий рахунок Київського відділу державної служби м. Харків була перерахована загальна сума 38970,61 грн., з яких: 35336 грн. сума заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно рішення суду, 3533,69 грн. винагорода державного виконавця та 100,00 грн. адміністративні послуги. Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд наводить у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначив зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100. Наказом №63-к від 22.02.2021 року позивача звільнено з посади інженера сектора технічного нагляду ВТВ у зв`язку із скороченням штату. Згідно ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КСП «Харківгорліфт» після утримання всіх податків та зборів провело остаточний розрахунок з позивачем при звільненні, тому вважають, що підстав для задоволення позову не має. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представник відповідача подав заяву в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що за рішенням суду по справі № 640/8366/17 від 13.12.2017р [PERSON] було двічі виплачена сума: 4703 грн. 94 коп., як при негайному виконанні рішення суду, так і за виконавчим листом. Наказом №63-к від 22.02.2021 року позивача звільнено з посади інженера сектора технічного нагляду ВТВ у зв`язку із скороченням штату. Згідно ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КСП «Харківгорліфт» провело остаточний розрахунок з позивачем при звільненні з урахуванням утримання всіх податків та зборів. До суми розрахунку увійшли утримані і перераховані роботодавцем як податковим агентом суми податків, які не були відраховані державним виконавцем. Враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що по справі подано відзив на позов, долучено докази, тобто сторони висловили свою позицію, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також доводи та заперечення відповідача, викладені у відзиві, дослідивши матеріали вказаної цивільної справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, та як вбачається з матеріалів справи рішенням Київського районного суду м. Харків від 21.09.2017 року у справі №640/8366/17 за позовом [PERSON] до Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», третя особа директор КСП «Харківгорліфт» Топчій О.О. про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 року рішення Київського районного суду м. Харків від 21.09.2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді інженера з технічного нагляду виробничо-технічного відділу Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» з 04 травня 2017 року. Стягнуто з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 35336 грн. 92 коп. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення з КСП «Харківгорліфт» на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць у сумі 4703 грн. 94 коп. допустити до негайного виконання. Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року - залишено без змін. 14.12.2017 року платіжним дорученням №294 КСП «Харківгорліфт» проведено платіж у розмірі 4703,94 грн., де призначення платежу зазначено: заробітна плата за грудень 2017 [PERSON] 13.02.2018 року постановою Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 55768289 про стягнення з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 35336 грн. 92 коп., винагорода державного виконавця у розмірі 3533,69 грн. 02.03.2018р. КСП «Харківгорліфт» платіжним дорученням №561 перерахував Київському відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за виконавчим провадженням № 55768289 суму 38970,61 грн., з яких: 35336,92 грн. сума заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно рішення суду, 3533,69 грн. винагорода державного виконавця та 100,00 грн. адміністративні послуги. Тобто з боку відповідача КСП «Харківгорліфт» проведені дії на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 року. 24 лютого 2021 позивача [PERSON] було звільнено з КСП «Харківгорліфт» згідно наказу №63-К-0000000070 від 22.02.2021р. з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, компенсації не відпрацьованих 17 днів відпустки за період з 05.05.2017 року по 02.01.2018 рік. Згідно розрахункового листа за лютий 2021 р. позивачу [PERSON] нараховані 15030,06 грн., з яких утримано податків 2930,86 грн., борг перед підприємством 11594,63 грн. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивач в позові зазначає, що про наявність перед КСП «Харківгорліфт» боргу у розмірі 11594,63 грн. йому нічого не було відомо, а було повідомлено лише листом від 13.05.2021 року. 09 серпня 2021 року представник КСП «Харківгорліфт» подав до Харківського апеляційного суду заяву про роз`яснення резолютивної частини рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року, посилаючись на те, що у випадках примусового виконання рішень суду про стягнення заробітної плати на користь працівника за час вимушеного прогулу, державний виконавець здійснює необхідні заходи із своєчасного та повного виконання судового рішення у спосіб і порядку, що визначені виконавчим документом, зокрема і рішенням суду. При цьому утримання податків, зборів та інших платежів із сум стягнутої заробітної плати працівника Законом № 606 не передбачено. Зазначає, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 55768289 від 13.02.2018 року на розрахунковий рахунок Київського ВДВС була перерахована загальна сума 35336, 92 грн. без утримання відповідних податків та суми, яка вже була перерахована, а саме 4703, 94 грн. в день поновлення на роботі позивача. Отже, вказане рішення суду апеляційної інстанції є незрозумілим в резолютивній частині стосовно утримання сум податків. В ухвалі Харківського апеляційного суду від 20.10.2021 року щодо розгляду заяви КСП «Харківгорліфт» про роз`яснення резолютивної частини рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року зазначено, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. У випадку перерахування надмірних коштів при виконанні рішення, КСП «Харківгорліфт» не позбавлено права ставити питання про їх повернення у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 8 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу. У випадках примусового виконання рішень суду про стягнення заробітної плати на користь працівника за час вимушеного прогулу, державний виконавець здійснює необхідні заходи із своєчасного та повного виконання судового рішення у спосіб і порядку, що визначені виконавчим документом, зокрема і рішенням суду. При цьому утримання податків, зборів та інших платежів із сум стягнутої заробітної плати працівника Законом № 606 не передбачено. Таким чином за рішенням суду по справі № 640/8366/17 від 13.12.2017р [PERSON] було двічі виплачена сума: 4703 грн. 94 коп., як при негайному виконанні рішення суду, так і за виконавчим листом, що підтверджується наданими платіжними дорученнями № 294 від 14.12.2017 та №561 від 02.03.2018, тобто позивачеві виплачено більше, ніж визначено судовим рішенням. Наказом №63-к від 22.02.2021 року позивача [PERSON] звільнено з посади інженера сектора технічного нагляду ВТВ у зв`язку із скороченням штату та проведений з ним розрахунок, що підтверджується розрахунковим листком за лютий 2021 року. Таким чином КСП «Харківгорліфт» провело остаточний розрахунок з позивачем [PERSON] при звільненні з урахуванням утримання всіх податків та зборів, нарахування та виплата сум під час остаточного розрахунку здійснена відповідно до діючого законодавства. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем [PERSON] вимоги про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, задоволенню не підлягають, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позивачем своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed