Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 05.04.2011 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі. Взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору відповідач не виконує, кредитну заборгованість не сплачує. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 31.10.2017 року і загалом складає 48311,69 грн., що складається з: 7978,71 грн. заборгованість за кредитом; 34341,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3214,69 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафу 500, 00 грн. (фіксована частина) та 2276,75 грн. штраф (процентна складова).Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48311,69 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1 600, 00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв*язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.223ч.4,280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 05.04.2011 року був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 8000, 00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, про що свідчить підпис у заяві разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою». Відповідно до умов договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку». [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно з ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач свої зобов'язання за договором б/н від 05.04.2011 року - не виконує. Порушує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за його користування, передбачених договором. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31.10.2017 року і загалом складає 48311,69 грн., що складається з: 7978,71 грн. заборгованість за кредитом; 34341,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3214,69 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафу 500, 00 грн. (фіксована частина) та 2276,75 грн. штраф (процентна складова). Судом встановлено, що позивачем застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов*язання у вигляді нарахованої пені в розмірі 3214,69 грн. та штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 2776 гривень 75 копійок, проте суд вважає, що підстав для стягнення одночасно з відповідача пені і штрафу за невиконання умов договору кредиту, не має виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції Україниніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обовязків по погашенню кредиту. У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів фіксованої частини (500 гривень 00 копійок) та процентної складової (2276,75 гривень), разом 2776 гривень 75 копійок, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов*язань. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають тіло кредиту- 7978,71 грн., нараховані відсотки за користування кредитом в сумі -34341,54 грн. та нарахована пеня і комісія в сумі 3214,69 грн., а всього: 45534,94 грн. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial