Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що її малолітній дочці на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що виникло на підставі договору дарування частки житлового будинку від 12.09.2017р. Відповідач з 27.06.2017 року за місцем реєстрації не проживає, що створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном. Тому позивач просить у судовому порядку визнати [PERSON] такою, що втратив право користивання житлом. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.06.2019 року розгляд справи постановлено перейти від розгляду спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовом засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. В подальшому в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням частини будинку, співвласником якого являється [PERSON] . Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства ст.391, 405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Як вбачається з копії будинкової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.27-28). Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним. З акту депутата № 533 від 18.03.2019 року вбачається, що відповідач у зазначеному житлі не проживає. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання. [PERSON] являється власником 153/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , в якій як члени сім`ї був зареєстрований відповідач. На даний час відповідач житлом не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, постійно мешкає за іншою адресою, користування припинив добровільно, що підтверджено актом депутата № 533 від 18.03.2019 року, договір житлового найму відсутній, таким чином ним порушено право власності і вимога позивача, щодо захисту порушеного права її дитини є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved