Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обгрунтування якої вказав, що він з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час сумісного проживання у них [INFO] народилася дитина [PERSON] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20.08.2003 стягнуто з нього на користь [PERSON] кошти в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно на утримання сина [PERSON] , починаючи з 21.07.2003 і до [INFO] . Також, рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.05.2020 позивача звільнено від заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] та припинено стягнення аліментів на користь [PERSON] . Незважаючи на те, що дитина перебуває на його утриманні та вихованні, відповідачка незаконно отримувала аліменти на утримання сина і за період з 1 липня 2019 по 01 червня 2020 отримано 9300 грн. 21 коп., в якості переплачених коштів по аліментах. 26 серпня 2020 він звернувся до відповідача з претензією в якій просив повернути йому кошти в розмірі 9300 грн. 21 коп., в якості незаконно виплачених коштів. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача кошти в розмірі 9300 грн. 21 коп. в якості суми переплачених ним коштів по виплаті аліментів за період з 01 липня 2019 по 01 червня 2020. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив, що син проживає з ним, а тому він сплачував аліменти на користь відповідача безпідставно. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказала, що син проживає то з батьком то з нею, а сплачені аліменти йшли на утримання сина. Суд, заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.05.2020 ухвалено припинити стягнення аліментів з [PERSON] , які стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , згідно рішення суду № 2-819/2003 рік від 20.08.2003 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Звільнено [PERSON] від заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , яке набрало законної сили 07.08.2020. Відповідно до довідки Коростишівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУНП в Житомирській області від 13.08.2020, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання та отримав пенсію за 11 місяців 2019 року в розмірі 9300,21 грн. З розрахунку від 24.03.2021 заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 2-819 від 20.08.2003, виданного Коростишівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, що місячно на дитину сина [PERSON] , 2003 р.н., станом на 01.06.2021 становила 25818,49 грн. Також, з листа Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби від 15.04.2021 № 6998 вбачаєтся, що за виконавчим листом № 2-819 від 15.04.2021 з пенсії [PERSON] здійснювались відрахування з 05.08.2019 по 21.05.2020. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 197 СК України, суд може повністю чи частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо ця заборгованість виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що аліменти відповідач отримувала за рішенням суду, які є власністю дитини, а зі слів батьків син проживає то з матір`ю то з батьком, але в будь- кому випадку аліменти спрямовані на утримання дитини, а доказів того, що [PERSON] кошти не витрачала на утримання сина [PERSON] суду не надано. Враховуючи те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин, а сам факт отримання [PERSON] аліментів, стягнутих на її користь за рішенням суду на сина [PERSON] не може бути підставою для задоволення позову [PERSON] про стягнення коштів переплачених аліментів. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.179, 180,197 СК України,

Outcome: dismissed