Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради визнати його основним квартиронаймачем та укласти з ним договір найму зазначеної квартири. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач з народження мешкає, а з 13.07.2007 року зареєстрований у [ADDRESS]. Своє місце проживання за цією адресою позивач зареєстрував у 2007 році, оскільки саме тоді він отримав паспорт. Квартира була надана матері позивача, яка померла. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.09.2009 року основним квартиронаймачем зазначеної квартири було визнано відповідача, яка зареєстрована за цією адресою з 11.05.2005 року. Проте відповідач у квартирі фактично не мешкає з 2010 року. Реєстрація відповідача у квартирі, яка належить до державного житлового фонду, призводить до того, що позивач сплачує комунальні платежі за кількістю зареєстрованих осіб. У зв'язку з викладеним позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав . Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник [PERSON] проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі, оскільки позивач чинить їй перешкоди та не виконує ухвалене рішення Малиновського районного суду м. Одеси. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS]. Вислухавши пояснення позивача та представників відповідачів, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не може бути задоволений, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з п. 35 рішення Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів від 16.02.1996 року № 106 було вирішено переоформити особовий рахунок на жилу площу [ADDRESS] на ім'я [PERSON], склад сім'ї: [PERSON], її син - [PERSON], сестра - [PERSON], донька сестри - [PERSON]. Особовий рахунок, відкритий на [PERSON] (мати [PERSON]) було вирішено закрити у зв'язку з випискою. Згідно з довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 466 від 28.08.2014 року у спірній квартирі, яка належить до комунального житлового фонду, зареєстровано місце проживання [PERSON] як з 11.05.2005 року та [PERSON] з 13.07.2007 року. Згідно з довідкою дільниці № 1 КП ЖКС «Черьомушки» № 466 від 28.08.2014 року [PERSON] проживає за зазначеною адрес згідно з реєстрацією його матері з 16.01.1980 року. Відповідно до листа ГУ ДМС України в Одеській області № 1358 від 05.09.2014 року [PERSON], [INFO], був прописаний з матір'ю [PERSON], [INFO]., за адресою: [ADDRESS], з 16.01.1980 року. Але під час документування [PERSON] паспортом громадянина України штам реєстрації місця проживання був проставлений датою «13.07.2007 р.», тобто датою видачі паспорта, що є помилкою. У зв'язку з цим йому запропоновано звернутися з заявою про перереєстрацію місця проживання у його паспортному документі. 26.09.2007 року [PERSON] померла. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.09.2009 року позов [PERSON] було задоволено частково та зобов'язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради зміни договір найму квартири за адресою: [ADDRESS], та визначити [PERSON] основним квартиронаймачем; а також зобов'язано укласти з нею окремий договір найму зазначеної квартири. На виконання зазначеного рішення суду голова Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради прийняв розпорядження № 583/01-06 від 21.10.2009 року, яким передбачено укладення договору найму квартири за адресою: [ADDRESS], з [PERSON] та відкриття особового рахунку на склад родини 2 особи - вона та двоюрідний брат [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2010 року було роз'яснено вищезазначене рішення суду від 01.09.2009 рок, а саме, що на його підставі [PERSON] має право на вселення до спірної квартири. Крім того, 03.06.2010 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив додаткове рішення по справі, яким зобов'язав [PERSON] усунути усі перешкоди [PERSON] у праві користування спірною квартирою та вселити її до квартири. 29.06.2010 року за цим додатковим рішенням суду було видано виконавчий лист, який 16.07.2010 року було пред'явлено [PERSON] до виконання до Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції. Крім того, із приводу факту не допуску до спірної квартири [PERSON] [PERSON] зверталася 02.12.2009 року з відповідною заявою до Малиновського РВ Одеського міського управління УМВС України в Одеській області. Судом також встановлено, що відповідач не має іншого житла, окрім спірної квартири, та тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS], у своєї тітки, яка до досягнення відповідачем повноліття була її опікуном через позбавлення батьків [PERSON] батьківських прав відносно неї. Зважаючи на той факт, що спірна квартира є неприватизованою, суд вважає, що спірні відносини між сторонами, які виникли із приводу користування житловим приміщенням, регулюються главою 2 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава забезпечує дітям, позбавленим батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, невідкладне вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування. Оскільки відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації через чинення їй перешкод з боку позивача, а також зважаючи загрозу бездомності відповідача та необхідність збереження та захисту її житлових прав, суд доходить висновку про поважність причин її відсутності у спірному житловому приміщенні. Таким чином, підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими і не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed