Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач перебував з товариством у трудових відносинах та займав посаду тракториста. 01 травня 2013 року, [PERSON] рухаючись на автомобілі, яке знаходиться у користуванні СТОВ «Гопри Сервіс-Груп ЛТД» вчинив ДТП, в результаті якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Внаслідок проведених ремонтних та відновлювальних робіт були витрачені грошові кошти в загальній сумі 4259 грн. В зв'язку з тим, що пошкодження транспорту відбулося з вини [PERSON], позивач просить стягнути з нього вказану суму матеріальних збитків. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач не може бути стороною у спорі про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу. Своє твердження обґрунтовує тим, що власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], а тому внаслідок ДТП були порушені його майнові права. Посилання ж позивача на порушення своїх прав згідно умов договору оренди транспортного засобу є нікчемними та надуманими, оскільки вказаний договір не був посвідчений нотаріально, що є порушенням ч. 2 ст. 799 ЦК України, а тому є недійсним з моменту його укладення та не створює ніяких прав та обов'язків для його сторін. В зв'язку з цим, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] працював трактористом у СТОВ «Гопри Сервіс-Груп ЛТД» з 01.10.2011 по 03.05.2013 року, що підтверджується відповідними наказами. Також між сторонами було укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. 21 січня 2013 року між фізичною особою [PERSON] та СТОВ «Гопри Сервіс Груп ЛТД» був укладений договір оренди транспортного засобу, предметом якого виступає легковий автомобіль марки «ВАЗ 21043» 2006 року випуску д.н. [NUMBER]. 01.05.2013 року в результаті ДТП автомобіль «ВАЗ 21043» був пошкоджений та на його відновлення були витрачені грошові кошти в сумі 4259 грн. Виходячи з умов договору оренди, трудового договору та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а також вважаючи доведеною вину відповідача пояснювальною розпискою, актом від 02.05.2013 року та заявою [PERSON], просив стягнути з відповідача понесені збитки. Однак, з такою позицією позивача суд не погоджується за вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи, договір найму (оренди) транспортного засобу був укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, тобто фактично в порушення ч. 2 вищевказаної статті. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Частиною 1 ст. 216 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичнх наслідків. Отже, виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги встановлену в судовому засіданні нікчемність договору оренди транспортного засобу укладеного між фіз. особою [PERSON] та СТОВ «Гопри Сервіс Груп ЛТД», позивач не набув жодних майнових прав на автомобіль «ВАЗ 21043» 2006 року випуску д.н. [NUMBER], а тому й порушення його інтересів відповідачем є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed