Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на те, що 15 серпня 2017 р. о 15:00 [PERSON] у м. Дніпро на вул. Маршала Малиновського в районі будинку № 70а керував автомобілем [NUMBER], та, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Volkswagen Crafter» р/н [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності відповідно до реєстраційного свідоцтва серія СХХ № 463641, виданого 23.09.2014 року. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 р. визнано винуватим [PERSON] у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили. Позивач зазначає, що діями [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 72 825,47 грн. згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 099/17 від 30 листопада 2017 р. судового експерта [PERSON] Проте, вартість відновлювальних робіт та матеріалів, які необхідно використати для повного відновлювання автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, становить 83878,00 грн. в т.ч. ПДВ згідно рахунка-фактури № Ж-479 від 31 серпня 2017 року, наданого ФОП [PERSON] За підрахунками позивача загальний розмір завданої позивачу майнової шкоди становить 83878,00 грн.: станом на дату звернення до суду позивач не відновив пошкоджений автомобіль, оскільки не отримав жодних виплат ні від відповідача, ні від страхової компанії, а відновити його за власні кошти не вбачається можливості. Також позивач вказує, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди та по теперішній час позивач не має змоги користуватися своїм автомобілем, а саме не може його використовувати як у особистих справах, так і в справах, повязаних із заробітком. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, крім того, пошкодили улюблений автомобіль. Від такого стану та позбавлення позивача додаткового заробітку виникло нецільове використання сімейних грошей, в результаті чого постраждали, окрім позивача, і члени його родини, що призвело до розладу стосунків. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача матеріального збитку в розмірі 83 878,00 грн., відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2819,20 грн. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач\~ не зявився, представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує\~ у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа не скористалася правом брати участь в судових засіданнях. Суд, врахував заяву представника позивача та\~ дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 р., яка набрала законної сили 19 вересня 2018 р., [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на правопорушника накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 11, 11 звор.). Постановою судді встановлено, що 15 серпня 2017 року о 15:00 [PERSON] у м. Дніпро на вул. Маршала Малиновського в районі будинку № 70а керував автомобілем [NUMBER], та, порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Volkswagen Crafter» державний реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності відповідно до реєстраційного свідоцтва серія СХХ №463641, виданого 23.09.2014 року (а.с. 10). Цивільно-правову\~відповідальність власника\~наземного транспортного\~засобу\~ГАЗ 33021,\~реєстраційний номер [NUMBER], застраховано в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 2135720 терміном дії з 23.12.2016 по 22.12.2016. Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 099/17 від 30 листопада 2017 року, складеного судовим експертом [PERSON] (свідоцтво №571 від 26.10.2001, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Crafter», реєстраційний номер [NUMBER], складає 72825,47 грн. (а.с.12-37). Згідно рахунку-фактури №ЯК-479* від 31.08.2017 ФОП [PERSON] (ЄДРПОУ [NUMBER]) вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 83878,00 грн. (а.с.38). Правовідносини виникли між учасниками справи із відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди. Розвязуючи позовну вимогу, суд керується наступним. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 11.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 3), який визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону №1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок щодо страхового відшкодування. Відповідно до ст.511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц. Оскільки вина відповідача у завданні шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (позивачу) встановлена постановою суду, та відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля склав суму у розмірі 83878,00 грн., то саме в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди. Суд вважає за необхідне також зауважити, що згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Що стосується вимоги позову про відшкодування моральної шкоди позивачу від адміністративного правопорушення особі, то, розвязуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Згідно з \~п. 3 \~ч. 2\~ ст.\~23\~ЦК\~України\~моральна шкода\~полягає\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в результаті пошкодження належного йому майна відповідачем, він зазнав душевних страждань. Згідно\~ч. 3\~ст.\~23\~ЦК\~України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин (неможливість використання автомобіля для особистих цілей та для цілей отримання прибутку, що викликає пригнічений стан, виникнення нецільового використання сімейних грошей) та характеру спричиненої моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості\~та справедливості, для суду наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, 10\~000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, розвязано у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved