Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, вказавши, що [PERSON] 11.04.2008 року уклав кредитний договір з Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого з 19.04.2010 року є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», №0119/08/15-CL, та отримав кредит у сумі 90000,00 доларів США строком користування кредитними коштами до 11.04.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік, збільшених згідно Додаткової угоди від 17.10.2008 року до 14% на рік. 18.10.2010 року між тими же сторонами укладено Додатковий договір до кредитного договору, яким внесені зміни до п.п.1.1,1.3,2.3,2.6 кредитного договору. 11.04.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №0119/08/15-CL(П), відповідно до якого поручитель [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. 17.10.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки, якою внесені зміни до договору поруки щодо встановлення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Згідно умов кредитного договору відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання. Відповідач [PERSON] належним чином умови договору не виконав, кредит та відсотки повністю не сплатив, тому станом на 17.02.2015 рік утворилась заборгованість у розмірі 42609,34 доларів США та штраф у розмірі 5000,00 грн., яка складається з наступного: 40127,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 735,85 доларів США заборгованість за процентами; 1745,87 доларів США пеня, 5000,00 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. На даний час сума заборгованості не сплачена. 16.06.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення №49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум». Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму зазначеної заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволені. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час місце розгляду справи, з наданих ними до суду заяв вбачається, що позов ними не визнається оскільки [PERSON] кредит у відповідача отримав не як фізична особа, а як фізична особа-підприємець, тому провадження по справі слід закрити, так як позов повинен розглядатися господарським судом, а поручительство [PERSON] закінчилось внаслідок оформлення майнового поручительства, передачею квартири в іпотеку, враховуючи ту обставину, що строк поручительства не встановлений. Крім того дії відповідача є незаконними щодо дострокового стягнення кредиту. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення посилаючись на обставини зазначені відповідачами у заявах. Неявка відповідачів у судове засідання на думку суду не є перешкодою для розгляду позову, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 11.04.2008 року уклав кредитний договір №0119/08/15-CL з Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого з 19.04.2010 року є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум». За умовами цього договору позивач надав [PERSON] кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування у сумі 90000 доларів США з строком користування цими кредитними коштами до 11.04.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік, збільшених згідно Додаткової угоди від 17.10.2008 року до 14% на рік (а.с.13-16,87). 18.10.2010 року між тими же сторонами укладено Додатковий договір до кредитного договору, яким внесені зміни до п.п.1.1,1.3,2.3,2.6 кредитного договору. 11.04.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №0119/08/15-CL(П), відповідно до якого поручитель [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі (а.с.18). 17.10.2008 року між [PERSON] та позивачем укладено Додаткову угоду до договору поруки, якою внесено зміни до договору поруки щодор встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами. (а.с.19) Згідно Статуту ПАТ «Банк Форум» є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку «Форум» у зв'язку із зміною найменування банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16.06.2014 року розпочата ліквідація ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014 року та з 19.01.2015 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку [PERSON] Після отримання кредиту, відповідач [PERSON] порушив зобов'язання по кредитному договору, виконував свої зобов'язання неналежним чином і станом на 17.02.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 42609,34 доларів США та штраф у розмірі 5000,00 грн., яка складається з наступного: 40127,62 доларів США - заборгованість за кредитом; 735,85 доларів США заборгованість за процентами; 1745,87 доларів США пеня, 5000,00 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору, відповідно до наданого позивачем розрахунку. Відповідно до п.3.3.2 та п.3.3.3 Кредитного договору №0119/08/15-CL від 11.04.2008 року, з урахуванням змін, внесених на підставі Додаткової угоди №1 від 17.10.2008 року, позичальник зобов'язався повернути банку суму кредиту, своєчасно сплачувати відсотки за користуванням кредиту, сплачувати інші кошти, передбачені договором, витрати, пов'язані з проведенням дій по примусовому погашенню простроченої заборгованості, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку, штраф та пеню (а.с.13-14). Через невиконання позичальником умов Кредитного договору, банком було направлено на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON] вимоги №86/2505 від 05.08.2014 року та №87/2505 від 05.08.2014 року відповідно про дострокове виконання зобов'язання перед кредитором (а.с.21,22). Однак відповідачі на письмове звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагували та суму заборгованості не сплатили. Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.ст.19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.527,530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 629 ЦК України передбачає обов'язковість договору, зокрема: «договір є обов'язковим для виконання сторонами». Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч.1. ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Вимогами ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання та відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі №6-145цс14, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, стягненню за позовом підлягають сума основного боргу за кредитом, пеня та штраф, передбачені умовами кредитного договору. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем у своєму позові, оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконував належним чином, станом на 17.02.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 42609,34 доларів США та штраф у розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню у повному обсягу з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як поручителя, на користь позивача солідарно. Наведене обґрунтування задоволення позову спростовує заперечення відповідачів щодо укладення кредитного договору з фізичною особою-підприємцем, оскільки за умовами договору він був укладений з [PERSON], як з фізичною особою на споживчі цілі, тому позов правильно розглядається у порядку цивільного судочинства і підстав для закриття провадження у справі не вбачається. В межах позовних вимог, станом на 17.02.2015 року заборгованість за кредитним договором існувала у тому числі за кредитом та процентами, тому неспроможним є посилання відповідачів на її відсутність. Є безпідставним посилання відповідачів, щодо відсутності можливості сплачувати заборгованість, внаслідок ліквідації філії банку в м.Маріуполі, та необізнаності стосовно рахунку банку, оскільки із умов договору, банківської роздруківки заборгованості вбачається, що [PERSON] повинен бути обізнаним та був обізнаний про банківський рахунок на який ним після ліквідації Маріупольської філії перераховувались грошові кошти на виконання зобовязань за кредитним договором. Так як строк виконання основного зобовязання за кредитним договором спливає 11.04.2018 року є неспроможним посилання [PERSON] про закінчення поручительства, визнання цього факту є безпідставним. З урахуванням положення ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь держави підлягає стягненню солідарно судовий збір у розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 3654 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved