Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з 27.06.2018 року працював на посаді екскаваторника у ТОВ «Данко», де 11.08.2019 року отримав робочу травму та на теперішній час знаходиться у тяжкому стані. При вступі на роботу, він віддав відповідачу свою трудову книжку, однак згодом дізнався, що між ним та відповідачем відсутні трудові правовідносини, оскільки не оформлено належним чином трудовий договір та не зроблений відповідний запис в трудовій книжці. У зв`язку з порушенням трудових прав та відмовою відповідача відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок робочої травми, позивач з урахуванням уточнених вимог, просив суд: - встановити факт трудових відносин з ТОВ «Данко» з 27.06.2018 року; - стягнути з ТОВ «Данко» на свою корить невиплачену заробітну плату за період з червня по липень 2019 року в сумі 26 000,00 грн. з урахуванням утримання належних податків та зборів; - стягнути з ТОВ «Данко» на свою корить матеріальну шкоду в сумі 34 693,63 грн., яка полягає в покупці ліків та сплати за операцію за період з 11.08.2019 року по 27.08.2019 року. Позивач та його представник в судовому засіданні зазначили, що з 27.06.2018 позивач працював на посаді екскаваторника у відповідача, заробітну плату отримував на платіжну картку банку «Альфа Банку», а відрядні на картку «ПриватБанку». З першого дня роботи він віддав трудову книжку вчинення відповідного записи, однак наразі підтвердити це належними доказами не може, у зв`язку з тим, що розписку про наданням ним трудової книжки не отримував, а саме книжка до цього часу знаходиться у відповідача. Кожного дня тримав зв`язок з керівництвом, а 11.08.2019 року отримав на робочу травму, адже його навантажувачем придавило до борту машини, внаслідок чого він не встиг підписати акт прийому-передачі робіт, та йому не було виплачено заробітну плату, а також після чого позивач дізнався, що трудові відносини з відповідачем не оформлені, а відповідач після травми відмовився від узгодження трудових відносин. Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та пояснив, що між позивачем та відповідачем було укладено цивільно-правову угоду - договір підряду, згідно якого за надану послугу відповідач повинен був сплатити в семиденний строк з моменту підписання між сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, а позивач мав отримати в готівковому або безготівковому порядку кошти в сумі 13 000,00 грн, однак акт не підписав, а окрім вищевказаного договору з позивачем не було укладено жодних договорів згідно яких були укладені трудові відносини сторін. У липні 2019 року позивач звернувся до відділу кадрів ТОВ «Данко» з питанням наявності вільних вакансій, які на той час були відсутні, однак внаслідок переговорів начальника відділу кадрів, керівництва ТОВ «Данко» та відповідача було укладено цивільно-правову угоду, оскільки потрібен був виконавець тимчасової послуги. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено що, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.7 І том). Згідно договору підряду від 01.08.2019 року № 010819-2, укладеного між замовником ТОВ «Данко» в особі директора Бебіх Ю.С. та виконавцем [PERSON] , виконавець зобов`язався надати замовнику послуги по формування узбіччя та отримати згідно цієї угоди винагороду за виконану роботу в розмірі 13 000,00 грн. після підписання акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) протягом 7 календарних днів (а.с. 9-11, 132-136 І том, 53-57 ІV том). З 11.08.2019 року [PERSON] знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської міської лікарні, з закритим осколковим переломом кісток тазу зі зміщенням углиб грудної клітини, що підтверджується довідкою травматологічного відділення від 29.08.2019 року № 112, а також листками непрацездатності від 06.09.2019 року серії АДЕ № 201347, від 02.10.2019 року серії АДЕ № 201569 та від 05.09.2019 року серії АДЕ № 201346. В період з 11.08.2019 року по 05.09.2019 року був непрацездатний у зв`язку з виробничою травмою 11.08.2019 року, що підтверджується виписаним завідуючим травматологічного відділення епікризом № 5352, та квитанціями по сплаті медичних препаратів (а.с.8, 18-23,27-30 І том) Акцептом пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Платіжних карток від 26.07.2018 року № 616732339 АТ «Альфа-Банк», банк відкрив клієнту [PERSON] рахунок № [NUMBER] у Гривні для зарахування заробітної плати та виплат від ТОВ «Данко» (а.с. 97 ІІ том) Згідно пояснювальної записки від 19.08.2019 року, яка написана в присутності сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зазначив, що 01.08.2019 року ним був укладений договір підряду 010819-2 від 01.08.2019 року з ТОВ «Данко», та замість підпису він написав прізвище, адже вважав що це є вірним (а.с.138 І том). Відповідно інформації головного державного інспектора відділу державного нагляду в сфері трудових відносин управління з питань праці Головного управління держпраці у Луганській області від 21.08.2019 року щодо цивільно-правового договору, укладеного між ТОВ «Данко» та [PERSON] , а також пояснення щодо позову Головного управління держпраці у Луганській області від 03.12.2019 року № 01-15/3836, зазначено, що згідно пояснень [PERSON] та змісту наданих матеріалів та копій документів, вбачаються скриті трудові відносини, але внаслідок відсутності здійснення заходів контролю за додержанням законодавства про працю ТОВ «Данко» неможливо встановити факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Данко» (а.с. 12-13, 61-62, 72-73 І том). Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює на посаді начальника відділу кадрів ТОВ «Данко» та не здійснювала жодних дій щодо оформлення позивача на роботу як працівника, а також не вносила жодних відомостей до трудової книжки [PERSON] . Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] зазначила що працює на посаді директора ТОВ «Данко» та нею як директором не приймалось жодних рішень, оформлених у вигляді наказу чи розпоряджень, а також вона не підписувала від імені ТОВ «Данко» жодних трудових договорів з [PERSON] окрім договору підряду від 01.08.2019 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Данко» та до покладених на неї завдань відносяться забезпечення ведення бухгалтерського обліку, нею не здійснювалось від імені ТОВ «Данко» жодних виплат заробітної плати [PERSON] , оскільки він відсутній у відомостях на оплату праці та не перебуває в офіційних трудових відносинах з ТОВ «Данко». Свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні, зазначила, що нею як головним державним інспектором відділу державного нагляду в сфері трудових відносин управління з питань праці Головного управління держпраці у Луганській області були допитані свідки, які підтвердили що працювали з позивачем, та який обсяг роботи був виконаний ним, в день коли сталася робоча травма. Також зазначила що позивачем не був підписаний договір, а заробітну плату останній отримував на платіжну картку. На думку свідка, трудові відносини позивача та відповідача вбачаються, однак жодних документів підтвердження цього немає. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Касаційний цивільний суд Верховного суду в постанові від 11.02.2019 року по справі № 643/13788-15-ц висловив наступну позицію: один із фундаментів, на якому базується цивільне право є обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України). Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. До матеріалів справи не надано позивачем ані трудової книжки з відповідним записом ані трудового договору, якій можуть підтвердити факт перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах, лише зазначено, що вона до цього часу знаходиться у відповідача, в порушення п.п. 3.3 Договору підряду від 01.08.2019 року № 010819-2 акт прийому-передачі до цього часу відповідачем не підписаний, що не заперечується сторонами, а тому відповідач правомірно не виплатив позивачу винагороду, визначену у п.п. 3.1 цього Договору, у розмірі 13 000,00 грн. Статтею 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається. Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється. Таким чином, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Плата за послуги визначається договором (ст. 903 ЦК України). У правовій позиції від 08.10.2018 у справі № 553/954/17 та від 16.01.2018 року с праві № 350/403/16-ц Касаційний цивільний суд Верховного суду вказав: основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, яка працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Отже вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає в покупці ліків та сплати за операцію, задоволенню не підлягають. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 08 травня 2018 року при розгляді цивільної справи № 127/21596/16-ц. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року по справі № 916/3156/17 правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Таким чином, позивачем непідтверджені обставини які викладені в позовних вимогах, а згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України щодо існування трудових відносин з відповідачем, суд приходить до висновку, що позовна заява необґрунтована, не підтверджена жодними доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed