Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін та залишити спільну дитину сторін на проживання з відповідачкою. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав (а.с. 18). Відповідачка також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с. 17). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 травня 2013 року Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 5). [INFO] у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] (а.с. 6). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про розірвання шлюбу. Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У процесі розгляду справи судом не встановлено наявності спору сторін щодо того, з ким із них буде проживати їхня дитина. Крім того, суд зазначає, що до суду може звернутися особа лише за захистом своїх прав, разом з тим, позивач просить визначити місце проживання дитини не з ним, а разом з відповідачем, що є недопустимим. З огляду на наведене, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Також,

Outcome: partial