Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № PLXRRX13100124 від 02.09.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 1966,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідачем не виконуються зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 24 968,53 грн., що складається з: 7564,34 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 48,19 грн. комісії та 17 857,50 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку й просили стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, у якій просила справу слухати без її участі . Позовні вимоги не визнала повністю і просила відмовити в позові у зв'язку з безпідставністю та пропуском строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що 02.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № PLXRRX13100124, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 1966,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.09.2008 року(а.с. 6). Судовим наказом, виданим Полтавським районним судом Полтавської області 29.08.2008 року по справі №2н-381/2008, з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитом за договором № PLXRRX13100124 від 02.09.2007 року у розмірі 2166,67 грн. та 40,50 грн. судових витрат(а.с. 4). Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заборгованість за судовим наказом нарахована станом на 05.08.2008 року, та складається з: 1629,55 грн. - заборгованості за кредитом, 484,84 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 48,19 грн. - комісії та 4,09 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором(а.с. 35). Згідно з квитанцією 3589.421.1 від 29.08.2011 року заборгованість згідно з судовим наказом №2-381 від 29.08.2008 року сплачена на рахунок ВДВС Полтавського РУЮ(а.с.23). Постановою державного виконавця від 15.09.2011 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Полтавським районним судом Полтавської області 29.08.2008 року по справі №2н-381/2008 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 2207,17 грн. закінчене на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням(а.с. 24). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№5 від 30 березня 2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом за період з 06.08.2008 року по 29.08.2011 року. Під час судового розгляду відповідач подана заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 17.02.2014 року. Таким чином, виходячи з положень ст. 257 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині позовних вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом за період з 06.08.2008 року по 16.02.11 року у зв'язку зі спливом строку позовної давності. При цьому суд вважає, що п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка»)(Стандарт) щодо встановлення терміну позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором у 5 років не може застосовуватися, оскільки суду не надані докази ознайомлення з цим положенням відповідача у момент укладення кредитного договору, з огляду на те, що у тексті Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка»)(Стандарт), який додавався до заяви про видачу судового наказу та досліджений судом, п. 5.5 відсутній, як відсутні положення щодо пролонгованого строку позовної давності (а.с. 77-81). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитом за період з 17.02.2008 року по 29.08.2011 року у розмірі 103,68 грн.(з розрахунку 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом - 1629,55 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За таких обставин, нарахування штрафів та пені за прострочення платежів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). У частині стягнення 48,19 грн. комісії позов задоволенню не підлягає, оскільки ці вимоги були предметом стягнення за судовим наказом №2-381 та борг сплачений відповідачем 29.08.2008 року, що підтверджується квитанцією(а.с.23). Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі - пропорційно до задоволених вимог. На підставі вкладеного та

Outcome: partial