Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 16.03.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування транспортних ризиків, за яким страховик взяв на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «КІА», д.р.н. [NUMBER], сплатити страхове відшкодування страхувальнику за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 21.09.2015 року у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Ямаха», д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою суду останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Згідно Страхового акту від 16.10.2015р. Страховик на виконання умов Договору страхування виплатив Страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 23 351,49 грн., у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача вказану суму на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі, із врахуванням поданих уточнень, а також не заперечував щодо прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що Рішенням позачергових зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування», протокол № 22/08/2017 від 22.08.2017 року, затверджено нову редакцію статуту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ», з якого убачається, що відбулась зміна найменування позивача, без зміни організаційно-правової форми, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ». Так, 16.03.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування транспортних ризиків № 831.01.15 за страховим випадком «ДТП», за яким Страховик взяв на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», д.р.н. [NUMBER], сплатити страхове відшкодування Страхувальнику за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, 21.09.2015 року у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Ямаха», д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2015р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України. Згідно Звіту № 97/95.10.15 від 13.10.2015 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «КІА», д.н. [NUMBER], склала 25 739,52 грн. Відповідно до Рахунку від 09.10.2015р. фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА», д.н. [NUMBER], склала 23 351,49 грн. Згідно страхового акту від 16.10.2015р. Страхувальнику було виплачено страхове відшкодування у розмірі 23 351,49 грн. Положеннями законів України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання та утримання якого створю підвищену небезпеку. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно даних довідки Управління патрульної служби МВС у м. Києві № 73961157 про дорожньо-транспортну пригоду та витягу із ЦБ МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Згідно офіційного тлумачення Конституційним Судом України ч. 2 ст. 124 Конституції України від 09.07.2002р., обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Викладені обставини свідчать про те, що позивачем обґрунтовано заявлено вимогу про відшкодування [PERSON] збитків у порядку регресу у розмірі 23 351,49 грн., яка підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 600,00 грн., дані кошти відповідач має сплатити позивачу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved