Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що\~30.05.2006 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 09.2/223-6, за умовами якого відповідачу було надано 16538 євро зі сплатою 10,5 відсотків річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 29.05.2012 року на умовах, визначених цим договором. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк: - заборгованість за кредитним договором №\~ 09.2/223-6 від 30 травня 2006 року станом на 10 червня 2015 року у розмірі 657163 гривні 58 копійок; - судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3654 гривні; усього стягнуто 660817 (шістсот шістдесят тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок. 26.04.2018 року Загальними зборами ПАТ «Укрсоцбанк» у зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) банку з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником. 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсрцбанк» від 15.10.2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна , прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Відповідач заборгованість не відшкодував, у зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду з позовом про стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 59144,72 та інфляційних витрат в розмірі 153776,33 грн., а також судових витрат в розмірі 3193,82 грн. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.05.2006 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на разі є позивач по справі, та відповідачем укладено кредитний договір № 09.2/223-6, за умовами якого відповідачу було надано 16538 євро зі сплатою 10,5 відсотків річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 29.05.2012 року на умовах, визначених цим договором. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк: - заборгованість за кредитним договором № 09.2/223-6 від 30 травня 2006 року станом на 10 червня 2015 року у розмірі 657163 гривні 58 копійок; - судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3654 гривні; усього стягнуто 660817 (шістсот шістдесят тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок. Посилаючись на період прострочення виконання відповідачем рішення суду від 26 серпня 2015 року, позивач, як стягувач, вважає, що має право на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача, як боржника, 3% річних та інфляційні витрати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до наданих матеріалів справи, позивачем не доведено, що відповідач не сплачує заборгованість. Не надано суду відомості щодо виконання рішення суду (постанову про відкриття виконавчого провадження, розрахунок заборгованості та інше). Тому саме позивач має довести наявність заборгованості відповідача щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних витрат. Доказів невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року у примусовому порядку,передбаченому законом, або у добровільному порядку позивачем не надано. В обґрунтування суми стягнення у виді трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних витрат позивачем лише надано розрахунок відсотків за користування грошовими коштами та розрахунок інфляційних збитків, а також витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень про відсутність виконавчого провадження, де стягувачем є позивач по справі, а боржником - відповідач. Варто відзначити, що позивачем не надано докази, що відповідач не сплачує борг, ухиляється від його сплати, а також відсутні відомості щодо вчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», які проводяться з метою виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2015 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не доведено факт невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року та вжиття заходів, спрямованих на виконання вказаного судового рішення, а також не надано доказів, які в сукупності дали б змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed