Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визначити місце проживання його сина [PERSON] із ним, і свій позом мотивує тим, що після розлучення з відповідачем в 2013 році, його син [PERSON] - [INFO] проживає з ним, але в рішенні суду після розлучення вказане місце проживання сина з матір'ю. Він матеріально забезпечений, здійснює догляд за дитиною, займається його вихованням та утриманням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити та визначити місце проживання дитини разом з ним, при цьому зазначив, що не буде чинити перешкоди для спілкування дитини з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилась про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. В судовому засіданні неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO], пояснив суду, що дійсно проживає разом з батьком, який створив йому всі умови для проживання та навчання. Батько не чинить йому перешкоди для зустрічей з матір'ю. Суд, вислухавши пояснення позивача, його сина [PERSON], який досяг десятирічного віку, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що батько дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають до задоволення, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку. Відносно вимоги позивача про відміну стягнення з нього аліментів на утримання дидини, то суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки позивач, після надання доказів, що дитина після вступу рішення в законну силу дійсно проживає з ним, повинен звернутись з відповідною заявою до виконавчої служби про зміну стягувача по виконавчому провадженню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial