Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, згідно рішення суду. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач, відповідач по справі та їх неповнолітні діти є співвласниками, по 1 / 4 частині, квартири [ADDRESS] , по 1 / 4 частині кожному. Квартира набута у власність шляхом приватизації державного житлового фонду. 30.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, після розлучення відповідач припинила вносити плату за комунальні послуги. З вересня 2018 року по травень 2019 року включно позивачем було оплачено за послуги надані ЖЕК №7 - 2570,85 грн., з листопада 2018 року по березень 2019 року включно за теплопостачання - 7734,41 грн. на загальну суму 10305 грн.26 коп., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь половину цих витрат на оплату комунальних послуг в розмірі 5152 грн.63 коп. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач, та відповідач по справі, [PERSON] і неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , по 1 / 4 частині. Наведене стверджується копією свідоцтва про право власності від 28.01.2005 року та технічним паспортом на квартиру. (а.с.10,12). Встановлено, що 30.05.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС Білоцерківського МПУЮ у Київській області. Встановлено, що за утримання будинку і прибудинкової території з вересня 2018 року по травень 2019 року, включно, позивачем було оплачено за послуги надані ЖЕК №7 - 2570,85 грн. За послуги централізованого опалення КП БМР «БЦТМ» з листопада 2018 року по березень 2019 року включно - 7734,41 грн. на загальну суму 10305 грн.26 коп., що підтвердив позивач квитанціями в матеріалах справи. Зі місту позовної заяви вбачається, що з позивач з [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, та 30.05.2018 року їх шлюб було розірвано. Після розлучення відповідач припинила вносити плату за комунальні послуги, а весь тягар по утриманню квартири ліг на позивача. Одночасно зазначив, що відповідач, як співвласник майна повинна нести витрати по утриманню майна на рівні з іншими власниками, а тому просив стягнути з відповідачки половину понесених ним витрат на утримання квартири в сумі 5152 грн.63 коп. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. Утримання будинків і прибудинкових територій полягає у забезпеченні експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року). Отже, витрати на утримання будинку та прибудинкової території та витрати на опалення житла є об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до ст. 360 ЦК України визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності. Згідно із положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за період з вересня 2018 року по травень 2019 року, включно, було оплачено за послуги надані ЖЕК №7 - 2570,85 грн. За послуги централізованого опалення КП БМР «БЦТМ» з листопада 2018 року по березень 2019 року включно - 7734,41 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. В зазначених квитанціях зазначено, що платником є [PERSON] , а одержувач КП БМР ЖЕК №7, призначення платежу - утримання будинків та прибудинкових територій, та КП БМР «БЦТМ», призначення платежу - за опалення та підігрів води. (а.с.14-18) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, позивачем за вищевказані послуги перераховано 10 305 грн.26 коп., то відповідач повинна відшкодувати позивачу понесені ним витрати по утриманню майна у сумі 5152,63 грн. - половина витрат. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення коштів понесених ним на утримання квартири, а саме за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги централізованого опалення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на корсить позивача судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved