Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] о 19 год. 30 хв. на телеканалі 1+1 у вечірньому випуску телевізійної служби новин «ТСН» було показано сюжет по справі [PERSON], адвокатом якого він був під час досудового та судового слідства. Позивач зазначив, що в даному телевізійному сюжеті під іменем [PERSON], який є адвокатом [PERSON], показано зовсім іншу, невідому йому особу. Також позивач вказав, що дана особа з'являється сюжеті декілька разів та надає коментарі по справі, однак показаний у випуску чоловік йому не відомий, не відомо навіть чи є він адвокатом чи спеціалістом в галузі права, тим не менш канал 1+1 пустив даний випуск у ефір не перевіривши достовірність усіх відомостей. Позивач наголосив на тому, що дане відео кидає тінь на його репутацію як адвоката, оскільки він не поділяє думок показаного у випуску чоловіка, а даний репортаж може подивитись будь-яка особа в мережі Інтернет. Крім того, позивач зазначив, що інформація, яка висвітлена у телевізійному випуску «ТСН» зачіпає його інтереси, оскільки є неправдивою, шкодить його діловій репутації і принижує його честь і гідність. Позивач вказав, що він є адвокатом багатьох учасників Майдану, під час революційних подій особисто приймав участь у Революції Гідності з першого її дня, а даний сюжет висвітлює його у зовсім іншому ракурсі, що шкодить його репутації. В позовній заяві зазначено, що виступ невідомого чоловіка під іменем позивача у даному випуску показує його, в першу чергу, як адвоката з певною правовою позицією і його клієнти, а також особи, які мають намір звернутись до нього за правовою допомогою, після перегляду даного відео матимуть хибне уявлення щодо його знань та методів у сфері юриспруденції. Тому позивач і звернувся до суду та просив зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанія «1+1» протягом одного місяця, після набрання рішенням законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом оголошення повідомлення по телебаченню у вечірньому випуску телевізійної служби новин «ТСН» о 19:30 год. наступного змісту: «[INFO] о 19 год. 30 хв. в ефірі випуску телевізійної служби новин «Випуск ТСН» особа, яка давала коментар щодо [PERSON] та позначена як адвокат [PERSON] не є адвокатом [PERSON], який був захисником [PERSON] з 2014 по 2015 роки», стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. Також позивач просив стягнути на його користь з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. та 600 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених вище, просила позов задоволити. Представник відповідача проти позову заперечувала, мотивуючи тим, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем відомостей щодо нього у телевізійному ефірі в спосіб, визначений позивачем. Вона зазначила, що позивач дійсно надавав правову допомогу колишньому ректорові Ірпінської податкової академії [PERSON] у кримінальній справі проти останнього, тобто дійсно був його адвокатом. Оскільки правову допомогу у резонансній справі [PERSON] надавали декілька адвокатів, при підготовці відеосюжету могла виникнути плутанина і титр з іменем позивача помилково з'явився під зображенням іншого адвоката [PERSON]. Проте, на її думку, такий випадок не є поширенням недостовірної інформації щодо позивача, оскільки власне інформації чи відомостей, чи будь-яких фактів з життя позивача не повідомлялось, ця інформація не підлягає спростуванню, оскільки позивач дійсно був адвокатом [PERSON], а помилковий підпис під зображенням іншої людини (колеги адвоката) ніяким чином не завдає шкоди особистим немайновим благам позивача. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 7). Між позивачем та [PERSON] 02.04.2014 був укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 8). Статтею 47 Закону України «Про інформацію» встановлено, що однією з підстав відповідальності за порушення законодавства про інформацію є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З наведених норм права вбачається, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Тобто, вибір способу захисту порушеного особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти, в тому числі, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно із положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її права. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи або юридичної особи. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачем не було надано доказів належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідачем було поширено недостовірну інформацію щодо позивача, що шкодить його діловій репутації і принижує його честь та гідність саме [INFO] о 19 год. 30 хв. на телеканалі 1+1 у вечірньому випуску телевізійної служби новин «ТСН». Крім того, позивач просив зобов'язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію, однак доказів того, що дана інформація у встановленому законодавством порядку визнана недостовірною, позивачем суду не надано. За таких обставин підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди суд також не вбачає. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позов не доведений в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягає в повному обсязі. На підставі ст.ст. 23, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, Закону України «Про інформацію»,

Outcome: dismissed