Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2017 року він придбав у відповідачки домогосподарство, розташоване по вул. Підборянська, 86 в с. Межиріч Лебединського району Сумської області, що складається з житлового будинку деревяного 1974 року побудови під літ. «А» загальною площею 37,5 кв.м., житловою 22,7 кв.м., сараю дощатого під літ. «Б», сараю дощатого під літ. «В», погреба цегляного під літ. «п/г», огорожі дощатої під літ. «№ 1-2» та присадибної земельної ділянки, площею 0,14 га. за ціною 7000 грн., про що було складено договір у простій письмові формі. При підписанні договору купівлі-продажу сторони домовилися, що посвідчать його нотаріально у строк до 01.10.2017 року. Однак, відповідачка свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі не виконали і на даний час такий договір не укладено. Тому позивач просив визнати за ним право власності на придбане майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в наданій заяві вказала, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути у її відсутності. Представник третьої особи надав аналогічну заяву. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 20.08.2017 року за договором купівлі-продажу відповідачка продала позивачеві садибу, розташовану по вул. Підборянська, 86 в с. Межиріч Лебединського району Сумської області, яка складається з житлового будинку деревяного 1974 року побудови під літ. «А» загальною площею 37,5 кв.м., житловою 22,7 кв.м., сараю дощатого під літ. «Б», сараю дощатого під літ. «В», погреба цегляного під літ. «п/г», огорожі дощатої під літ. «№ 1-2» та земельної ділянки площею - 0,14 га, в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,05 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га. На підтвердження укладеної угоди відповідачка надала розписку, з якої вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме його ціну, порядок оплати вартості майна та про наступне нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу у строк до 01.10.2017 року. В той же день позивач провів розрахунок за придбане майно та отримав його у фактичне володіння. У визначений сторонами строк [PERSON] повинна була оформити спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 11.04.2015 року, в тому числі і домогосподарство по вул. Підборянська, 86 в с. Межиріч, яке належало йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу та рішення Межиріцької сільської ради. Однак, право власності [PERSON] до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка ухиляється від оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка та подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що змусило позивача звернути до суду за захистом своїх прав. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved