Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Приватного підприємства «ОСАН» про стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 25453,96 грн., завданої внаслідок ДТП, моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та суми судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 грудня 2020 року, о 11.05 год. по вул. Верінська, 12 в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER», держ. № [NUMBER] , власником якого є позивач, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», держ. № [NUMBER] , що належить приватному підприємству ПП «ОСАН», яким керував співробітника підприємства [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Позивач звернувся з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», у якого відповідно до Полісу страхування цивільно-правової ідповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР№129755925 станом на момент ДТП 22.12.2020 було застраховано автомобіль Mitsubishi Outlander», держ. № [NUMBER] . Ліміт відповідальності страховика - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №129755925, за шкоду заподіяну майну становив 130 000 грн. 13.01.2021 ПрАТ «СК «ПЗУ Украйна», в якості страхового відшкодування за шкоду, спричинену автомобілю виплатило позивачу 21247,04грн. Однак, загальній розмір спричинених позивачу в наслідок ДТП збитків, становить 46701 грн. Оскільки суми страхового відшкодування недостатня для відшкодування завданих збитків, то Приватне підприємство «ОСАН», як власник транспортного засобу, з урахуванням того, що її співробітник винний у скоєнні ДТП, зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в сумі 25 453,96 грн. Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП, однак відповідь на вимогу не отримав, тому він змушений звернутись до суду. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду. Позивачу були заподіяні душевні страждання тим, що внаслідок протиправних дій було суттєвим чином пошкоджене належне йому майно. Виникла необхідність здійснювати ремонт автомобіля, та не можливість певний час користування ним. Дана шкода полягає в моральних стражданнях, переживання і клопотах з приводу ДТП, захисту своїх прав. Наслідки даної події призвели до порушення звичайного перебігу його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. Виникла необхідність нераціонального витрату часу, знаходження коштів на ремонт автомобіля, душевних зусиль на розв`язання даної проблеми. На певний період часу суттєво змінився спосіб життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. Крім того, на його утриманні знаходяться його батьки-особи похилого віку, які потребують постійного нагляду та уваги медичних працівників, позивачу довелося використовувати інші транспортні засобі для їх перевезення до медичних закладів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали до суду заяву, в якій просять слухати справу без їх участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що , страховиком позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі шкоди, оціненої страховиком, вважають що позивачем не доведено, що загальний розмір збитків перевищує розмір страхового відшкодування, також позивачем не надано доказів у завданні йому матеріальної шкоди. Третя особа, Приватне акціонерне товариство страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, пояснень стосовно позовних вимог позивача суду не надавав, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надсилав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Бюджетного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, 22 грудня 2020 року, о 11.05 год. по вул. Верінська, 12 в м. Харкові, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander», держ. № [NUMBER] , порушив вимоги п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «LAND ROVER RANGE ROVER», держ. № [NUMBER] , який рухався попереду. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.12.2020р. та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у вигляді штрафу у розмір 340 гривень. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. [PERSON] є власником автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER», держ. № [NUMBER] . Автомобіль Mitsubishi Outlander», держ. № [NUMBER] , відповідно до полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] станом на момент ДТП 22.12.2020 року був застрахований ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 13.01.2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Украйна», в якості страхового відшкодування за шкоду, спричинену автомобілю «LAND ROVER RANGE ROVER», держ. № [NUMBER] , внаслідок ДТП, що мало місце 22.12.2020 сплатило позивачу [PERSON] - 21247,04грн. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За вимогами пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до наданого позивачем [PERSON] рахунку на оплату №6 від 08.01.2021року, видатковою накладною № 285 від 13.01.2021 року, корінцем до прибуткового касового ордеру на суму 27601 грн. №744 від 13.01.2021 року; рахунком на оплату №С1732 від 02.02.2021року на суму 7000 грн.; актом здачи-приймання робіт №В7639 від 20.05.2021року на суму 7000грн.; рахунком на оплату та актом здачі-приймання робіт №С1658 від 16.01.2021 року на суму 12100грн., загальна сума спричинених внаслідок ДТП збитків, пов`язаних з відновлювальними ремонтом автомобіля позивача [PERSON] склала 46701грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 25 453,96грн. Приватне підприємство «ОСАН» є власником та страхувальником транспортного засобу, автомобіля Mitsubishi Outlander», держ. № [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. У ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з чч.1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст.ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Чинне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість регулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником/володільцем іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. Отже, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована в загальному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що є ризницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 25453,06 грн., підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. [PERSON] , протиправними діяннями відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного устрою сім`ї позивача, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial