Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що в 1998 році позивача разом з матірю [PERSON] було евакуйовано з сел. Вільча Поліського району Київської області до с. Томашівка Фастівського району Київської області. Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради в 1998 році позивачу з матірю було надано для проживання [INFO], який було побудовано Управлінням капітального будівництва Київської обладміністрації з метою надання житла постраждалим від аварії на ЧАЕС, але будь-які договори на право користування житловим приміщенням між власником будинку та позивачем не укладалися. З 24 лютого 1999 року позивач постійно зареєстрований та проживає в цьому будинку. На даний час, з метою оформлення свого права на будинок, позивач звернувся і до виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, і до Фастівської районної державної адміністрації, і до Київської обласної державної адміністрації. Проте, єдиний документ, що зберігся, це АВІЗО від 28.09.1998 року, яке підтверджує факт прийняття [PERSON] сільською радою даного будинку на свій баланс з балансу Київської облдержадміністрації. Цей документ підтверджує право [PERSON] сільської ради на володіння та розпорядження будинком №31 по вул. Ковельській в с. Томашівка, Фастівського району. В цьому будинку позивач постійно прописаний і постійно проживає, в ньому постійно була прописана та постійно проживала його мати, яка померла в 2000 році. В погосподарських книгах с. Томашівка Фастівського району спірний будинок вказаний як домоволодіння позивача. Також, позивач сплачує всі необхідні платежі, податки та комунальні послуги. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, про день слухання справи повідомлена судом належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Фастівського району в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду письмовий лист з проханням розглянути справу в його відсутності, проти позову не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 04 серпня 1952 року в селищі Вільча Поліського району Київської області, де і проживав (а.с.6). В звязку з аварією на ЧАЕС, позивача разом з матірю [PERSON] в 1998 році було евакуйовано з сел. Вільча Поліського району Київської області до с. Томашівка Фастівського району Київської області та надано для проживання [INFO], який було побудовано Управлінням капітального будівництва Київської обладміністрації з метою надання житла постраждалим від аварії на ЧАЕС, але будь-які договори на право користування житловим приміщенням між власником будинку та позивачем не укладалися (а.с.20-25). Актом державної комісії від 26 червня 1998 року будинок було прийнято в експлуатацію та 28.09.1998 року безкоштовно передано з балансу Київської облдержадміністрації на баланс [PERSON] сільської ради Фастівського району, що підтверджує АВІЗО №б/н від 28.09.1998 року (а.с.8). З 24.02.1999 року [PERSON] постійно зареєстрований в цьому будинку, тобто добросовісно володіє та користується ним (а.с.9). 27 січня 2000 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 п. 11 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Тобто, з 01 січня 2001 року позивач відкрито володіє будинком вже понад 15 років, що повністю відповідає вимогам ст. 344 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, позовні вимоги доведеними та обгрунтованими.

Outcome: approved