Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги збільшили і просили суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., пеню за період з 26.07.2014 року по 29.10.2015 року в сумі 14115, 00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 978,30 грн., а з ПСП «Лукянівка» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, непокриту страховою виплатою, в розмірі 3085,14 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., 5000 грн. витрат на правову допомогу та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн. В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що 11 вересня 2013 р. о 08.30 год. по вул. Леніна в с. Лукянівці Таращанського району Київської області, за участю позивача та третьої особи [PERSON], було спричинено дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року третю особу [PERSON], працюючого водієм в ПСП «Лукянівка», було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення. Оскільки, між відповідачем по справі ПСП «Лукянівка» та НАСК «Оранта» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АС 5625717) від 08.07.2013 року, на період до 08.01.2014 р. на випадок ДТП, позивачем у строки та порядку, визначеному законодавством, страховику були надані усі необхідні документи, для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Проте, відповідач НАСК «Оранта», всупереч Закону України «Про цивільно - правову відповідальність власників наземних транспортних засобів», провів самостійно без повідомлення позивача 15 квітня 2014 року онлайн-аукціон залишків транспортного засобу SKODA SUPERB, д.н.з. [NUMBER], дослідження з визначення дійсної його вартості від 18 серпня 2014 року, зухвало ігноруючи та не враховуючи моменту та терміну настання ДТП, а саме 13.09.2013 року, а тому сума страхового відшкодування є безпідставно заниженою. Таким чином, згідно з розрахунком НАСК «Оранта» від 22 серпня 2014 року сума страхового відшкодування позивачу складає 26\~656,80 грн., яку, попри те, виплачено не було до даного часу. Ввважає, що, оскільки, позивача не було повідомлено про проведення інтернет-аукціону за яким фактично було встановлено розмір залишків, та свою згоду на встановлену суму залишків він не давав, суд може критично віднестись до протоколу затвердження результатів такого аукціону. Позивач, не погоджуючись із визначеним відповідачем НАСК «Оранта» розміром страхового відшкодування, як різниці ринкової вартості транспортного засобу на момент скоєння ДТП, визначеної ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» на замовлення НАСК «Оранта» та його залишків в результаті ДТП, в результаті інтернет-аукціону, звернувся до суду з даним позовом. Враховуючи, що станом на 29.10.2015 року відповідачем НАСК «Оранта» страхова виплата не була проведена, останній, за розрахунками представника позивача, має сплатити останнюму пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Період прострочення з 26.07.2014 по 29.10.2015 року, сума боргу 50000 грн., за 368 днів прострочення, розмір облікової ставки НБУ 14%, розмір подвійної облікової ставки 0,28 %. Таким чином, сума пені становить 14115, 00 грн. (50000 х 0,28:365 х 368). Стверджує, що внаслідок пошкодження майна, позивачеві та його сімї була заподіяна і моральна шкода, що проявилась в переживаннях, психологічному напруженні, нервовому розладі, що призвело до постійного страху та переживань перебування позивача не лише за кермом автомобіля, але й в цілому пересуватись будь-яким транспортом, яку він визначив з таких міркувань в 10000 грн. Крім цього, для визначення дійсної ринкової вартості автомобіля позивача на момент ДТП та вартості утилізаційних залишків даного автомобіля після ДТП, в межах розгляду справи, були проведені експертизи і за послуги експерта позивачем було сплачено 4000 грн.. Також за правове супроводження позивача, починаючи з 2013 року, ним було понесено витрати на правову допомогу на загальну суму 5000 грн. Представниця позивача наполягає, що всі понесені позивачем витрати, в звязку з розглядом даної справи, підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Представник відповідача НАСК «Оранта» в судове засідання не зявився належно повідомлений про розгляд справи, причини неявки не повідомив, проте подав заперечення на позову заяву. Стверджуючи, що розрахунок розміру страхового відшкодування був проведений ВАТ НАСК «Оранта» належним чином, на підставі наявних даних документів, встановлених обставин та фактичних даних, відповідно до методичних та нормативних актів чинного законодавства. Вважаючи вимоги позивача завищеними та розрахованими не у відповідності з вимогами чинного законодавства, в задоволенні позову просить відмовити Представник відповідача ПСП «Лукянівка» щодо задоволення позовних вимог в частині проведення стягнень з ВАТ НАСК «Оранта» покладається на розсуд суду, а в частині стягнення з ПСП «Лукянівка» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, непокритої страховою виплатою, в розмірі 3085,14 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн., 5000 грн. витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн. - не визнав, вважаючи їх необґрунтованими. Третя особа підтримав позицію представника відповідача ПСП «Лукянівка». Судом встановлено, що 08 липня 2013 року між ВАТ НАСК «Оранта» та ПСП «Лук'янівка» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АС 5625717), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу САЗ 3507, д.н.з. 62-12 КХО. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн. 11 вересня 2013 року близько 08 год. 30 хв. в районі вул. Леніна, що в с. Лукянівка Таращанського району Київської області, сталася ДТП за участю забезпеченого вищезазначеним договором страхування автомобіля, яким керував [PERSON], та автомобіля [NUMBER], власником якого є позивач. Згідно постанови Таращанського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року № 379/1653/13 винуватим у спричиненні зазначеного ДГП було визнано третю особу [PERSON] 25.9.2013року, згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 25.09.2013 р. № 2619/4, проведеного експертом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» за ініціативою позивача в позасудовому порядку, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], пошкодженого внаслідок вказаної ДТП, складає 97830,00 грн., а вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 151091,27 грн. 18 грудня 2013 року позивачем ВАТ НАСК «Оранта» було подано усі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 вказаного вище закону для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. 19.08.2014 року, через виявлення ВАТ НАСК «Оранта» у зазначеному звіті ряду невідповідностей, ненаданням на неодноразові звернення позивачем транспортного засобу на огляд для врегулювання суперечностей, на замовлення першого ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» було проведено автотоварознавче дослідження щодо встановлення ринкової вартості автомобіля позивача на 11 вересня 2013 року. Згідно з даним висновком, ринкова вартість вищезазначеного автомобіля на 11 вересня 2014 року складає 93916,80 грн.. А вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, який було визначено, згідно протоколу №6141 від 16.04.2014 року, за допомогою інтернет-аукціону було визначено у розмірі 66750 грн. Таким, чином, 22 серпня 2014 року ВАТ НАСК «Оранта» було складено розрахунок страхового відшкодування та розраховано страхову виплату по зазначеному випадку в розмірі 26658,80 грн. (93916.80 грн. дійсна вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди - 66750.00 вартість пошкодженого автомобіля після ДТП - 510.00 грн. франшизи) та складено страховий акт № ОЦВ-13-16438/1 від 28.08.2014 року. Проте, як зазначає відповідач, страхова сума поки не була перерахована одержувачу, в звязку з розглядом спору у суді. Поряд з цим, ринкова вартість автомобіля [NUMBER] у пошкодженому стані, станом на момент ДТП, що сталась 11 вересня 2013 року, визначається як вартість його утилізації, згідно висновку № СЕ-1-2-350 від 30.09.2015 року судової автотоварознавчої експертизи, призначеної в ході судового розгляду, - становить 44744,86 грн. Отже, внаслідок ДТП, позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 53085,14 грн., як різниця між вартістю автомобіля на момент ДТП та його вартістю після ДТП, станом на 13.09.2013 року ( 97830 грн. 44744,86 грн.). Суд не бере до уваги висновок автотоварознавчого дослідження, проведеного ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» щодо ринкової вартості автомобіля [NUMBER] станом на 11 вересня 2014 року, оскільки ДТП сталася 11 вересня 2013 року. Крім того, суд критично оцінює вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, який було визначено, згідно протоколу №6141 від 16.04.2014 року, за допомогою інтернет-аукціону, який є лише результатом проведення маркетингового дослідження. Оскільки у страховому полісі АС 5625717 страховою сумою, в межах яких страховиком здійснюється її виплата, складає 50000 грн., а відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, то саме в такому розмірі вона підлягає стягненню з відповідача ВАТ НАСК «Оранта». Відповідно до п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до положення ст, 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентованої виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За нормою цього Закону у даному випадку підлягає сплаті пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач, здійснивши розрахунок пені, виходив з того, що період прострочення складає 368 днів - з 26.07.2014р. по 29.10.2015 р., розмір облікової ставки НБУ 14%, а подвійної - 0,28 %, сума боргу 50000 грн.(максимальна страхова сума за шкоду, заподіяну майну). Таким чином, сума пені становить 14115, 00 грн. (50000 х 0,28:365 х 368). Згідно ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» пені за прострочення виконання зобовязань по сплаті страхового відшкодування підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 р. №6 (із наступними змінами) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав, у тому числі на підставі довіреності. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Ст. 1194 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З врахуванням того, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, який на праві власності належить юридичній особі відповідачу по справі ПСП «Лукянівка», а третя особа [PERSON] особа винна в завданні цієї шкоди, керував транспортним засобом в силу трудових відносин з володільцем цього джерела, розмір непокритої матеріальної шкоди позивача страховим відшкодуванням, а саме 3085,14 грн. (53085,14 грн. 50000 грн.) підлягає відшкодуванню з іншого відповідача ПСП «Лукянівка». При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що згідно ст. 1167 ЦК України така шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини та, враховуючи обставини справи, необережний характер вини особи винної в завданні цієї шкоди, вважає стягнення завданої матеріальної шкоди, достатнім відшкодування моральної шкоди. Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial