Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 621/4284ВСLA від 23.06.2012 року, по якому позичальник має прострочену заборгованість в розмірі 12198,69 грн. Права вимоги щодо сплати цього боргу було відступлено від цього банка до позивача на підставі договору факторингу № 20130619-К від 19.06.2013 року. Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цю заборгованість і понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву, у якій позов підтримав і просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій справу просила розглянути в її відсутність, позов визнала повністю. Про правові наслідки такого рішення обізнана. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено те, що отримавши згідно укладеного з ПАТ «Платинум Банк» кредитного договору № 621/4284ВСLA від 23.06.2012 року грошові кошти в сумі 11368 грн., відповідач зобов'язалась повернути їх та сплатити нараховані відсотки не пізніше 23.06.2015 року щомісячними платежами по 639 грн., але цих зобов'язань не виконала, внаслідок чого станом 18.06.2013 року має заборгованість в загальному розмірі 12198,69 грн., в т.ч. : по тілу кредиту - 10333 грн. 29 коп., процентам за користування кредитом - 832 грн. 22 коп. і пеня - 1033 грн. 18 коп., що свідчить про прострочення боржника. Грошові вимоги щодо сплати заборгованості за вказаними договорами було відступлено від первісного кредитора до позивача на підставі договору факторингу № 20130619-К від 19.06.2013 року. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Пунктом 4.2 вказаного кредитного договору передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплати банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку, що таке визнання позову не суперечить наведеним положенням закону, умовам укладеного кредитного договору та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийнято судом. В силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved