Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування зазначивши, що відповідач по справі [PERSON] є матірю дітей [PERSON], 06 серпня 2014 року та [PERSON], 05 вересня 2016 року. Батько дітей під час реєстрації народження записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. Мати [PERSON] не виконує належним чином обовязки по вихованню своїх дітей. Її родина з 27 квітня 2017 року перебувала під соціальним супроводом в Криворізькому місцевому центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді згідно рішення комісії з питань взаємодії субєктів соціальної роботи із сімями, які опинились в складних життєвих обставинах. У звязку з виконанням умов договору родина була знята з соціального супроводу. Але в цей час знаходиться під постійним контролем у службі у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради та КУ «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6». Під час перебування на обліку соціальних служб педагогами систематично здійснювались візити в родину, з жінкою було проведено безліч профілактично-роз»яснювальних, педагогічних та інформаційних бесід. Матері неодноразово було наголошено на приведення житла відповідно до санітарно-гігієнічних норм, оскільки в помешканні було брудно, затхле повітря, розкидані речі, родині неодноразово надавалась гуманітарна допомога у вигляді продуктів харчування. Соціальний педагог з матірю та дітьми відвідували лікаря-педіатра, оскільки молодший хлопчик погано набирав вагу. На теперішній час мати знову перестала відвідувати лікаря-педіатра, не виконує рекомендацій, ігнорує педагогів та не дотримується правил особистої гігієни, внаслідок чого не забезпечує елементарні санітарно-гігієнічні норми для проживання дітей. Згідно інформації КУ «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» дитина [PERSON] регулярно спостерігався медичними працівниками. Мати не дотримується рекомендацій щодо вигодовування дитини, не забезпечує необхідний догляд, на одежі дитини був застарілий бруд. Стан малолітнього [PERSON] несе повну загрозу його життю. Малолітня [PERSON] відвідує КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №207 КТ» КМР, згідно інформації дошкільного закладу дівчинка має ознаки соціальної занедбаності, оскільки дитину приводять в садок у брудному одязі, немиту, одягнену у речі вторинного вжитку. Зауваження вихователя мати до уваги не бере. 28 серпня 2017 року проведено актив(відвідування) головним спеціалістом служби у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради, медичними працівниками, спільно з педагогом соціальним КМЦСССДМ, інспектором ювенальної превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, під час якого було обстежено умови проживання дітей та виявлено, що в квартирі, де мешкають діти житлово-побутові умови не задовільні. Поведінка матері вказує на те, що вона ніяких висновків не робить, не змінює образ життя та своє безвідповідальне відношення до утримання та виховання дітей, чим безпосередньо травмує їх психічне здоровя. 04 вересня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради вирішено про доцільність відібрання у відповідачки її малолітніх дітей. Просить відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з 07 вересня 2017 року і до повноліття дітей на користь опікуна або дитячого навчально-виховного закладу, у випадку влаштування дитини до нього та встановити опіку над дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] доручивши органу опіки та піклування призначити опікуна та влаштувати дитину до дитячого закладу. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволені відмовити, пояснила, що вона виконує свої батьківські обов»язки, а саме ходить до лікарні, син має хороший апетит, однак вагу набирає повільно, зробила в квартирі ремонт. На роботу її не беруть, оскільки вона має маленьку дитину. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити, пояснила, що Криворізький міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді допомагав сім»ї [PERSON] продуктами харчування, одягом. Проводили з відповідачем бесіди стосовно її виправлення. Дівчинка в свої три роки не розмовляє, хлопчик вкритий вавками. Дітей з відповідачем залишати не можна. Свідок [PERSON] судовому засіданні пояснила, що вона є старшою медсестрою та познайомилась з відповідачем коли в неї ще була одна дитина. В серпні 2015 року не могли викликати її на прийом. У дитини не було жодного щеплення, не знаходилась під наглядом лікаря. Пізніше відповідач переїхала в інший район. За другої вагітності відповідач стала на облік в 33 тижні вагітності. У відповідача спостерігались запалювальні процеси на шкірі, був низький гемоглобін. Дитина народилась з малою вагою та знаходилась на стаціонарному лікуванні. Хлопчик набрав вагу та його виписали, відповідачка забрала його додому. Коли [PERSON] приносила хлопчика на огляд, у нього в памперсі були померлі таракани, весь був в сипі, був педикульоз. Старша дівчинка не розвивається на свої роки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона познайомилась з [PERSON] коли остання ставала на облік по вагітності. У неї був педикульоз та чесотка, тому її госпіталізували в диспансер. З нею неодноразово проводились бесіди щодо належного догляду за дітьми, однак діти перебували в жахливому стані. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 01 липня 2017 року почала виконувати обов»язки завідуючої амбулаторії, коли прийшла на огляд [PERSON] При огляді вона побачила, що маленький син відповідачки відстає у розвитку, одягнутий у брудні речі, на тілі були укуси комах, дитина була з маленькою вагою, тому вона вимушена була написати рапорт щодо цієї ситуації. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір»ю дітей: [PERSON], 06 серпня 2014 року та [PERSON], 05 вересня 2016 року (а.с.7-8). Відповідно до акту обстеження житлових умов проживання дітей від 28 серпня 2017 рокув квартирі [ADDRESS], де мешкають діти житлово-побутові умови не задовільні, а саме: брудні речі та іграшки, бруд, затхле повітря, безлад, таргани, відсутні продукти харчування, стан малолітнього [PERSON] несе повну загрозу його життю (а.с.15). 28 серпня 2017 року листом КМЦСССДМ №447/4 на ім»я в. о. начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради [PERSON] повідомлено, що з 27 квітня 2017 року сім»я перебувала під соціальним супроводом в Криворізькому місцевому центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді згідно рішення комісії з питань взаємодії субєктів соціальної роботи із сімями, які опинились в складних життєвих обставинах. У звязку з виконанням умов договору родина була знята з соціального супроводу. Але в цей час знаходиться під постійним контролем у службі у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради та КУ «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» (а.с.16). Згідно інформації КУ «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» №303 від 27 лютого 2017 року та №1036 від 28 серпня 2017 року дитина [PERSON] регулярно спостерігався медичними працівниками та має діагноз: гіпертрофія ІІ ст.Анемія І-ІІ ст. рахіт період розгару. Розповсюджена стрептодермія. Мати соціально не адаптована, не дотримується рекомендацій щодо вигодовування дитини, не забезпечує необхідний догляд, на одежі дитини був застарілий бруд. Стан малолітнього [PERSON] несе повну загрозу його життю. Донька [PERSON] соціально запущена. Практично не розмовляє. Одяг не відповідає віку (а.с.17,18). Малолітня [PERSON] відвідує КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №207 КТ» КМР, згідно інформації дошкільного закладу дівчинка має ознаки соціальної занедбаності, оскільки дитину приводять в садок у брудному одязі, немиту, одягнену у речі вторинного вжитку. Зауваження вихователя мати бере до уваги, однак згодом ситуація повторюється (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 20 вересня 2017 року визнано доцільним відібрання у [PERSON] її малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 28 серпня 2017 року визнано доцільним відібрання у [PERSON] її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Вирішуючи даний позов по суті, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки стосовно малолітніх дітей, не займається на належному рівні їх розвитком, вихованням, навчанням, а тому позовні вимоги слід задовольнити, відібрати від відповідача її малолітніх дітей та передати їх органу опіки та піклування. Обґрунтованими на думку суду є також вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання її дітей. Так, відповідно до п. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є матір»ю [PERSON], 06 серпня 2014 року та [PERSON], 05 вересня 2016 року, тому вона за законом зобов'язана надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки вони стягуються на дві дитини. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1 280,00. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 155, 164, 170, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: partial