Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування наземного транспорту №206-03596-11, предметом якого є відшкодування збитків, в межах страхової суми, що виникли протягом дії договору страхування, в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу або окремих його деталей та частин, внаслідок настання страхових випадків, передбачених договором. Об'єктом страхування є транспортний засіб Mitsubishi ASX 1.8, д/н [NUMBER]. 21.07.2012 застрахований транспортний засіб був пошкоджений біля будинку №? 24 по вул. Луначарського у м. Києві. Після чого, 23.07.2012 позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. Листом від 08.08.2012 відповідач повідомив позивача про те, що ним було прийнято рішення про затримання на строк до 3-х місяців розгляд страхового відшкодування. 23.07.2012 позивач звернувся до офіційної станції технічного обслуговування ТОВ «Ніко-Україна», яка оцінила вартість відновлювального ремонту у 26936,97 грн. Позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким було проведено дослідження та складено висновок № 9839/12-52 від 07.12.2012, згідно якого автомобіль могло бути пошкоджено внаслідок ударної дії передньої частини іншого автомобіля, зокрема, моделі УАЗ Патріот під час знаходження ТЗ на парковці біля магазину «Фуршет» за адресою вул. Луначарського, 24 в м. Києві. Після отримання висновку № 9839/12-52 від 07.12.2012 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідачем було відмовлено у виплаті з посиланням на Закон України «Про звернення громадян». На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача 26936,97 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням, 33,02 грн. - інфляційні втрати, 287,81 грн. - річна процентна ставка, 1439,10 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, 2574,60 грн. витрат, пов'язаних з проведенням дослідження, 187,20 грн. витрат на огляд, дефектовку та калькуляцію ремонту автомобіля, також просив стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. В ході судового розгляду справи, представник позивача уточнив позовні вимоги, з урахуванням проведеної судової експертизи, та просив стягнути з відповідача на користь позивача: вартість відновлювального ремонту у розмірі 32320,60 грн.; інфляційні витрати у розмірі 100,07 грн.; три відсотки річних прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1000,73 грн.; пеню у розмірі 4336,48 грн.; витрати на огляд, дефектовку та калькуляцію у розмірі 187,20 грн.; витрати на проведення дослідження у розмірі 2574,60 грн. та витрати по оплаті судової експертизи у розмірі 6364,80 грн.; сплачений судовий збір в розмірі 325,00 грн. та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.03.2014, просив задовольнити їх, з підстав, викладених в позові, в подальшому не з'явився, подав заяву, згідно якої просив задовольнити позов та не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.12.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування наземного транспорту №206-03596-11, предметом якого є відшкодування збитків, в межах страхової суми, що виникли протягом дії договору страхування, в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу або окремих його деталей та частин, внаслідок настання страхових випадків, передбачених договором. Об'єктом страхування є транспортний засіб Mitsubishi ASX 1.8, д/н [NUMBER]. (а.с.9-12) 21.07.2012 застрахований транспортний засіб був пошкоджений біля будинку №? 24 по вул. Луначарського у м. Києві. (а.с 13) 23.07.2012 позивач звернувся до офіційної станції технічного обслуговування ТОВ «Ніко-Україна», яка оцінила вартість відновлювального ремонту у 26936,97 грн. (а.с. 41) 23.07.2012 позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. (а.с. 39) Листом від 08.08.2012 відповідач повідомив позивача про те, що ним було прийнято рішення про затримання на строк до 3-х місяців розгляд страхового відшкодування. (а.с. 15) Листом від 14.09.2012 відповідачем було відмовлено у виплаті з посиланням на висновок № 000122/1 складений ТОВ «Українські незалежні судові експерти», згідно якого пошкодження застрахованого ТЗ не відповідають місцю та обставинам настання страхового випадку, вказані позивачем пошкодження не могли бути отримані при таких обставинах, які зазначає страхувальник.(а.с. 16-17, 18-25) Відповідно до висновку № 9839/12-52 від 07.12.2012 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, автомобіль могло бути пошкоджено внаслідок ударної дії передньої частини іншого автомобіля, зокрема, моделі УАЗ Патріот під час знаходження ТЗ на паркові біля магазину «Фуршет» за адресою вул. Луначарського, 24, в м. Києві. (а.с.30-38) Після отримання висновку № 9839/12-52 від 07.12.2012 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідачем було відмовлено у виплаті з посиланням на Закон України «Про звернення громадян». (а.с. 40) Відповідно до висновків судову комплексної транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи №7854/13-52/7855/13-54 від 25.10.2013 (а.с.173-185), виконаної Київським науково-дослідницьким інститутом експертиз (КНДІСЕ): · 1. пошкодження задньої частини автомобіля Mitsubishi ASX 1.8, д/н [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER] є наслідком ударної дії з передньою частиною іншого невідомого автомобіля; · 2. механічні пошкодження облицювання заднього бамперу, задньої протитуманної фари, центрального правого датчика паркування, задніх дверей та деталей задньої частини каркасу кузова автомобіля Mitsubishi ASX могли утворитися при контактуванні з виступаючими деталями передньої частини автомобіля, обладнаного двома буксиру вальними пристроями, (яким міг бути, наприклад, автомобіль марки «УАЗ» сімейства «Патріот»); · 3 (3, 5). не виключається вірогідність пошкодження деталей задньої частини автомобіля Mitsubishi ASX в рамках дорожньо-транспортної пригоди, місце та обставини якої наведені в поясненнях водія [PERSON], а саме 21.07.2012 внаслідок наїзду якогось невідомого автомобіля (наприклад, автомобіль марки «УАЗ» сімейства «Патріот») своєю передньою частиною на задню частину нерухомого автомобіля Mitsubishi ASX, розташованого на стоянковій площадці дороги по вул. Луначарського у м. Києві поблизу будинку № 24, неподалік від магазину «Фуршет»; · 4. Вартість відновлювального ремонту Mitsubishi ASX 1.8, д/н [NUMBER], після ДТП, що сталося 21.07.2012 складає 29466,74 грн. Відповідно до рахунку № 02290/00001964 від 06.03.2014, ТОВ «Ніко-Україна», вартість відновлювального ремонту становить 32320,60 грн. (т.2 а.с. 10-11) Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок визначення розміру страхової виплати, яка складається з розміру шкоди, завданої автомобілю в результаті пошкодження та вартості витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, які повинні включатися до розміру страхової виплати. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач - ТДВ «Страхова компанія «Індіго» безпідставно не виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 32320,60 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 100,07 грн.; трьох відсотків річних прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1000,73 грн.; пені у розмірі 4336,48 грн.; витрат на огляд, дефектовку та калькуляцію у розмірі 187,20 грн.; витрат на проведення дослідження у розмірі 2574,60 грн. та витрат по оплаті судової експертизи у розмірі 6364,80 грн.; сплаченого судового збору в розмірі 325,00 грн. та витрати на правову допомогу, слід зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат, трьох відсотків річних прострочення виплати страхового відшкодування та пені. Крім того, з урахуванням положень ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на огляд, дефектовку, калькуляцію, витрат на проведення дослідження. Поруч з наведеним, відповідно до п. 4 ч. 3 ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрат по оплаті судової експертизи. Оскільки, позивачем надано докази оплати правової допомоги, дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, дотримуючись при цьому вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи те, що до позовної заяви не було додано розрахунку суд вважає за можливе визначити приблизний розмір часу витраченого представником позивача на надання останньому, правової допомоги, так, суд вважає, що представником позивача було витрачено приблизно 3 (три) години на підготування позовної заяви та 7 годин судових засідань. 40% відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становить 487,2 грн. З розрахунку наведеного, 10 годин * 487,20 грн. = 4872,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, сплативши 8000,00 грн. за правову допомогу, перевищив граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка становить 4872,00 грн. Крім того, згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником ТДВ «Страхова компанія «Індіго» не надано беззаперечних доказів того, що страхувальник надав свідомо неправдиву інформацію щодо обставин ДТП, що мало місце 21.07.2012, посилаючись при цьому, на висновок № 000122/1 від 23.08.2012, який суд оцінює критично та не вважає його доказом в розумінні положень ч. 2 ст. 57 ЦПК України, оскільки він не є висновком експерта та особи, що його склали, не були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Поруч з наведеним, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження й інші доводи представника ТДВ «Страхова компанія «Індіго», які наявні в матеріалах справи, щодо заперечень проти задоволення позову. Дану правову позицію суд розцінює як хибну з юридичної точки зору та спробою уникнення юридичної відповідальності. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягає відшкодуванню відповідачем, судовий збір в розмірі 325,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial