Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 05.04.2016 року обґрунтовуючи тим, що 08.10.2015 року між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Інтеко», в забезпечення виконання зобовязання підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» за договором № OSR/081015 від 08.10.2015 року, був укладений договір поруки б/н від 08.10.2015 року. Згідно з умовами основного договору боржнику була надана безвідсоткова, поворотна фінансова допомога у загальному розмірі 2 200 000,00 грн. зі строком повернення до 25.12.2015 року включно. Свої зобовязання щодо повернення грошових коштів позивачу боржник виконав частково, сплативши лише суму у розмірі 124 950,00 грн., що підтверджується банківськими виписками і станом на 04.04.2016 року заборгованість боржника перед відповідачем становить 2 075 050,00 грн. У звязку з тим, що виник факт невиконання ним свого зобовязання щодо погашення заборгованості, позивач має право звернутись за виконанням обовязку боржника до його поручителя, тобто до відповідача. 28.01.2016 року відповідачу було направлено повідомлення-вимога про погашення заборгованості за основним договором, яке відповідач отримав 29.01.2016 року, але залишив без відповіді та задоволення. Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за своєю юридичною природою є договором позики. За порушення основного договору за період з 26.12.2015 року по 04.04.2016 року включно згідно з розрахунком позивачем нараховані: неустойка у вигляді пені у розмірі 263 967,25 грн., три відсотка річних від простроченої суми 18 044,11 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 10 920,80 грн. Таким чином, у звязку з невиконанням боржником основного зобовязання за основним договором, забезпеченим порукою, поручитель, відповідач у справі, як солідарний боржник зобовязаний здійснити погашення загальної суми заборгованості боржника в розмірі 2 367 982,16 грн. В звязку з вищевикладеним позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості у розмірі 2 367 982, 16 грн. та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, а саме визнавав борг в розмірі 1 675 050,00 грн., а пеню, інфляційні втрати та три відсотка річних не визнав та пояснив, що дійсно уклав договір поруки з позивачем та зобовязався відповідати солідарно за виконання договору № OSR/081015 від 08.10.2015 року, письмову вимогу від позивача отримав 29.01.2016 року. ДО вказаного договору, також, було укладено ще договори відповідно до яких на користь позивача було перераховано товар на суму 2 500 000 грн. Представник відповідача, адвокат за договором, [PERSON] в судовому засіданні підтримав довірителя. Представник третьої особи підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов до суду не надав. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 08.10.2015 року між ТОВ «Управляюча компанія «Інтеко» (що іменується на далі Сторона 1) та підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» (що іменується на далі Сторона 2) було укладено договір № OSR/081015, відповідно до якого сторони домовились про наступне, що Сторона 1 взяла на себе обовязок надати Стороні 2 грошові кошти в якості безвідсоткової, поворотної фінансової допомоги в сумі 2 200 000,00 грн., а Сторона 2 взяла на себе обовязок повернути Стороні 1 таку ж суму грошей після закінчення встановленого в цьому договорі терміну. Відповідно до п. 2.1. договору, Сторона 1 зобовязана надати грошові кошти Стороні 2 в строк до 16.10.2015 року. Допомога надається в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування необхідної суми грошових коштів на поточний рахунок Сторони 2, зазначений в розділі 9 цього договору, або іншими незабороненими чинним законодавством України способами. Відповідно до п. 2.2. договору, Сторона 2 зобовязується повернути суму допомоги Стороні 1 до 25.12.2015 року включно. Згідно з п. 4.1. договору, сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором відповідно до чинного законодавства України. Згідно п. 4.2. договору, при простроченні грошової допомоги Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня за кожен день прострочення від несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, сторони ТОВ «Управляюча компанія «Інтеко» та Підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» погодили всі умови договору № OSR/081015 та підписали його, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16-17) та визнається сторонами. Згідно із платіжним дорученням № 155 від 19.10.2015 року ( а.с.18), ТОВ «УК Інтеко» перерахувало на користь Підприємства «Миротворець» кошти в розмірі 2200 000,00 грн., що визнається відповідачем. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначено в договорі № OSR/081015 Підприємство «Миротворець» зобовязався в строк до 16.10.2015 року повернути суму позики, однак порушило дане зобовязання, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. ( ч.3 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по особовому рахунку (а.с. 6-8, 20-26), загальна заборгованість за договором № OSR/081015 від 08.10.2015 року станом на 04.04.2016 року становила 1 358 067, 43 грн., за період з 26.12.2015 року по 04.04.2016 року включно позивачем нараховані: неустойка у вигляді пені у розмірі 263 967,25 грн., три відсотки річних від простроченої суми 18 044,11 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 10 920,80 грн. 08.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Інтеко» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 9-10), відповідно до якого відповідальність поручителя перед кредитором включає: 1) зобовязання, які були не виконані підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської громадської організації «Громадська єдність» (що іменується надалі Боржником), та які передбачені основним договором, зокрема, але не обмежуючись: - зобовязання повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Інтеко» (на далі іменується Кредитор) грошову допомогу, надану в гривні в розмірі 2 200 000,00 грн. до 25.12.2015 року за Основним договором, а у випадках, передбачених Основним договором та/або цим договором достроково; - зобовязання відшкодувати збитки, завдані Кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобовязань по основному договору; - зобовязання сплатити Кредитору штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобовязань по Основному договору у строки та у розмірах, які зазначаються в Основному договорі. 2) зобовязання відшкодувати Кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Основного зобовязання (зобовязання з відшкодування шкоди); 3) Зобовязання сплатити кредитору неустойку у випадку і розмірі, зазначеному в п. 4.4. цього договору ( пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від несплаченої суми); 4) зобовязання сплатити Кредитору проценти (три проценти річних відповідно до ст. ст. 1050, 625 ЦК України) від простроченої суми у разі прострочення Боржником виконання основного зобовязання (зобовязання зі сплати процентів за прострочення виконання). З даним договором сторони ознайомлені в повному обсязі та підписали його, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 1,2 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи (а.с. 15), вбачається, що відповідачу було направлено повідомлення вимога від 28.01.2016 року, в якій було повідомлено про розмір заборгованості та пропозиція про її сплату. Однак, жодних дій, щодо сплати заборгованості відповідачем вчинено не було. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначали, що крім відповідача, позивачем було укладено договір поруки для забезпечення договору № OSR/081015 від 08.10.2015 року ще з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафлок», яке в рахунок забезпечення виконання зобовязання за основним договором передало позивачу товар на суму 2200000,46 грн., в підтвердження чого до суду було надано копію договору поруки № 21-12/15 від 21.12.2015 року, податкову та видаткову накладні (а.с. 102,152-155). Так, з договору поруки № 21-12/15 від 21.12.2015 року вбачається, що він укладений між ТОВ «Управляюча компанія «Інтеко» та ТОВ «Аквафлок» в порядку забезпечення виконання зобовязань за договором № OSR/081015 від 08.10.2015 року, однак з доданих накладних вбачається, що між вказаними сторонами було укладено договір купівлі продажу від 16.02.2016 року за № ДГ-3/1602/16КП ( а.с. 141-143)на підставі якого і було перераховано кошти в розмірі 2200000,46 грн., а не відповідно до договору № OSR/081015 від 08.10.2015 року. З доданих представником позивача виписок по особовому рахунку ( а.с. 54-64,89-96, 125,137-140, 147-149, 206-224), які узгоджуються з наданими відповідачем виписками (а.с. 103-123), за період з 28.04.2016 року по 17.01.2017 року Підприємством «Миротворець», на виконання договору № OSR/081015 від 08.10.2015 року, було частково сплачено кошти на користь позивача, та згідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 17.01.2017 року заборгованість за вказаним договором становить 1 086 550,00 грн. Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач не надав до суду належних, допустимих та беззаперечних доказів в підтвердження заперечень. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доданим доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення частково, з урахуванням сплачених Підприємством «Миротворець», на виконання договору № OSR/081015 від 08.10.2015 року коштів в період з 28.04.2016 року по 17.01.2017 року, суму позики в розмірі 1 086 550,00 грн. та нараховані позивачем за період з 26.12.2015 року по 04.04.2016 року включно, згідно умов договору, неустойку у вигляді пені в розмірі 263 967,25 грн., три відсотки річних від простроченої суми 18 044,11 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 10 920,80 грн., всього 1 379 482,16 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду ( а.с.1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 20 692,24 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial