Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після померлої, [INFO] року його матері [PERSON], який розташований в [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки він проживає та працює в іншій місцевості. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] який проживав та був до дня смерті зареєстрований [ADDRESS]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок 1960 року забудови з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцем за законом першої черги була його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила її. Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в 6-місячний строк [PERSON] не подавала, оскільки прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши в управління будинком, проживаючи в ньому на час відкриття спадщини, здійснюючи його ремонт, користуючись земельною ділянкою, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, згідно з якими спадкоємець вважаться таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його дружина не зверталася. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], яка за життя склала заповіт відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, в тому числі право на земельну частку (пай) та майновий пай заповіла позивачу - [PERSON]. Даний заповіт 05.12.2001 року було посвідчено секретарем Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстровано у реєстрі за № 366. В установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач подав заяву до Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини померлої [PERSON], яка померла [INFO] року і 13.054.2015 року йому були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку та майновий пай, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено, оскільки на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], відсутні правовстановлюючі документи та по виписках з погосподарської книги житловий будинок рахується за [PERSON], який помер [INFO] року. В зв'язку з цим позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Факт належності [PERSON], який помер [INFO] року житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,8 кв.м., (житловою площею - 28,4 кв.м.) вартістю 76201 грн. підтверджується випискою з будинкової книги Лісовицької сільської ради за 1991-2014 роки відповідно до яких [PERSON] був головою двору, постійно проживав та був зареєстрований в даному будинку, тобто був його власником. Тобто відповідно до ст. 549 ЦК УРСР - [PERSON], фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року та набула в порядку спадкування право на майно, яке фактично належало померлому на день смерті, згідно довідки № 02-26/561 від 29.08.2014 року виданої виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради про те, що згідно записів по-господарської книги № 2 за 2011-2015 роки, будинок та господарські споруди, власником яких є [PERSON], яка померла [INFO] року, розташований в [ADDRESS], а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який 11.09.2014 року виготовлений ФОП [PERSON]. З цього випливає, що будинок після смерті [PERSON] переходить у власність спадкоємця - позивача в порядку спадкування за заповітом. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб та визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved