Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 24 листопада 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що складено відповідний актовий запис № 279 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На протязі 2014 - 2017 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. З листопада місяця 2017 року вони проживають окремо, тобто, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Майнових спорів між ними на даний момент не має, спір про поділ спільно нажитого майна відсутній. Спір про місце проживання дитини також відсутній, дитина буде проживати з відповідачем. Він сплачує аліменти на утримання дитини. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Заходи досудового врегулювання спору він не проводив, так як відповідач ні на які контакти не йде. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] укладений 24.11.2007 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, спір про поділ майна відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з відповідачем, просить позов задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 14 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 279 (а.с. 7, 20). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 03 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 6). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, з листопада 2017 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved