Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилається на те, що він є людина похилого віку, постійно хворіє, розміру пенсії не вистачає на існування діти допомоги не надають. Син [PERSON] допомоги на його утримання не надає тому просить стягувати на його користь щомісячно 3000 грн. з відповідача. Ухвалою суду від 03.07.2018 року відкрито провадження та справу призначено до спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився проте, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є пенсіонером із середньомісячною пенсією 1654,23 грн., що підтверджується довідкою ГУПФУ в Хмельницькій області, який постійно хворіє. Відповідач є сином позивача. Вимогами ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн, з 1 липня - 1435 грн, з 1 грудня - 1497 грн. Обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206). Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Судом враховується, що обов'язок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей; потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв'язку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв'язку із відсутністю у них інших джерел існування; непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Статтею 205 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При цьому судом враховуються всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід. Суд рахує, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання батька. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку визначити розмір аліментів який підлягає стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, на строк три роки, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Судові витрати становлять 704,80 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволеного позову.

Outcome: partial