Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2016 року по справі № 357/14071/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на час навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у Київському Національному університеті імені [PERSON] в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року і до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2016 року вказане рішення залишено без змін. Постановою старшого державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ [PERSON] від 20.10.2017 року було відкрито виконавче провадження №54928028, відповідно до якого було звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій ГУ ПФУ у Київській області. Однак, повнолітній [PERSON] відрахований з навчального закладу з 01.07.2017 року, тобто ще до відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що ще на момент предявлення відповідачкою виконавчого документа до виконання, обовязок позивача утримувати повнолітнього вина припинився, оскільки він закінчив навчання, з 01.07.2017 року, проте, з 01.02.2018 року на підставі постанови державного виконавця з позивача стягувались поточні платежі у розмірі 800,00 грн., а також заборгованість по сплаті аліментів за період з 28.09.2015 року по 01.02.2018 року, в тому числі і за період з 01.07.2017 року по 01.02.2018 року, що на думку позивача, є безпідставними, оскільки таке право закінчилось ще 01.07.2017 року. А тому, просить суд припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на час навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у Київському Національному університету імені [PERSON] в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року, стягнених за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року по справі № 357/14071/15-ц та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/357/170/16 від 29.09.2017 року. Ухвалою суду від 08.01.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не зявились про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року по справі №357/14071/15-ц частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на час навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у Київському Національному університеті імені [PERSON] в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2016 року вказане рішення залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ [PERSON] від 20.10.2017 року на підставі заяви [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 54928028 щодо виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду від 29.09.2017 року № 2/357/170/16. Постановою старшого державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ [PERSON] від 25.01.2018 року звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій ГУ ПФУ у Київській області, зокрема із пенсії позивача здійснити відрахування у розмірі 50% від його пенсії, а саме: 800 грн. 00 коп. щомісячно поточні аліменти та решта в рахунок боргу в сумі 22 453 грн. 40 коп. Стягнення проводити з 01.02.2018 року. Та на виконання вказаної постанови здійснювалось відрахування з пенсії позивача в зазначеному розмірі, що підтверджується відомостями про відрахування аліментів з пенсії [PERSON] від 06.02.2019 року № 74/03. Судом встановлено та не заперечується відповідачкою, що [PERSON], студента [INFO], денної форми навчання, освітнього рівня бакалавр, напрям підготовки «6.020303 Філологія», «Мова і література (словянська, українська)» відраховано за невиконання навчального плану з 01.07.2017 року згідно наказу Київського національного університету імені [PERSON] № 1906-33 від 02.08.2017 року, що підтверджується відповідним наказом та листом Київського національного університету імені [PERSON] вих. №044/701-26 від 12.10.2018 року. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України,право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. З системного аналізу вказаних норм, вбачається, що право на утримання виникає за умови продовження навчання. При цьому Законом не передбачено жодних особливостей щодо форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, повнолітній син [PERSON] припинив навчання у вищевказаному навчальному закладі, і відповідачкою не надано суду підтверджень про поновлення сина у навчанні, а отже, існують законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог, з урахуванням положень ст. 206 ЦПК України, та припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 28.09.2015 року по 30.06.2019 року, що не оспорюється і відповідачкою. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа, віднесена до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст. 199 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved