Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 17.06.2015 року відповідач позичив у нього гроші в розмірі 50000,00 грн., про що власноруч написав розписку, в якій вказав, що зобов'язується повернути позивачу вказану суму до 17.09.2015 року. Однак в зазначений строк гроші позивачу повернуті не були. Не повернув він грошей і до теперішнього часу. Відповідач ухиляється від виконання своїх грошових зобов'язань, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 50000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.06.2015 року [PERSON] на виконання договору позики, під розписку отримав у [PERSON] гроші в сумі 50000,00 грн. на строк до 17.09.2015 року (а. с. 6, 7). До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу позивачу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України регламентує обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти таку ж суму або речі, визначені родовими ознаками, таку ж кількість, того ж роду та такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 50000,00 грн. Із змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved