Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 23.11.2016 надав відповідачу грошову позику в сумі 10200, з кінцевим строком повернення 31.12.2016, про що видана письмова розписка від 23.11.2016. Відповідач своїх зобов'язань не виконав, своєчасно запозичені кошти не повернув, в зв'язку з чим станом на 14.03.2017 має заборгованість в сумі 10200 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача 10200 грн. боргу за позикою, 217 грн. 48 коп. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 61 грн. 40 коп., а всього 10478 грн. 88 коп., та судові витрати. Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав, відповідача, який позов визнав у повному обсязі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому виходять з наступних міркувань. За правилами ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 \~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до змісту ст.ст.\~599,\~612 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. В силу\~ст. 625 цього ж Кодексу\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить змісту наданої позивачем боргової розписки від 23.11.2016 щодо суми отриманої відповідачем позики, строків її повернення та правових наслідків порушення цього зобов'язання, відповідає вищенаведеним положенням\~ЦК України\~та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідача суми боргу в сумі 10478 грн. 88 коп., з урахуванням інфляційної складової - 217 грн. 48 коп. та 3 % річних в розмірі 61 грн. 40 коп за період з 01.01.2017 по 14.03.2017. В зв'язку з повним задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved