Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що з відповідачами по справі [PERSON] та її дочкою, [PERSON] протягом всього періоду проживання позивач систематично спілкувався і підтримував добросусідські відносини. Але останніх півтора роки [PERSON] та її дочка, [PERSON], безпричинно створюють конфлікти, які ініціює [PERSON], а [PERSON] їй у цьому намагається надавати всіляку підтримку. Окрім того, відповідачі по справі навмисне поширюють в с. Семенівка та за його межами неправдиві чутки на адресу позивача, принижуючи його честь, гідність та ділову репутацію. Так 13.07.2016 року відповідачка [PERSON] звернулася із письмовою заявою до начальника Березанської виправної колонії Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області ( № 95 ), до Голови Державної пенітенціарної служби України та начальника Баришівського районного відділення поліції, у якій зазначала, що позивач погрожував їй, [PERSON] та її сімї, а також її глухонімому брату [PERSON] фізичною розправою, на зауваження не реагував і при цьому перебував можливо під впливом наркотичних або алкогольних засобів. У звязку із такою заявою [PERSON] стосовно позивача проводилось службове розслідування, у ході якого він змушений був давати пояснення та спростовувати надумані у заяві [PERSON] факти. Крім того, відповідачка по справі, [PERSON], яка є дочкою [PERSON], 03.10.2016 року звернулася у телефонному режимі на телефонну „ гарячу лінію Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про те, що позивач 24.09.2016 року близько 12 год 25 хв. заподіяв тілесні ушкодження її дядькові, глухонімому інваліду [PERSON]. Цю неправдиву інформацію вона також поширювала в с. Семенівка Баришівського району Київської області. Крім того, протягом останнього часу відповідачкою [PERSON] була поширена неправдива інформація серед жителів села Семенівка і за його межами про те, що позивач, працюючи у Березанській виправній колонії, незаконно випускає злочинців. Таким чином, своєю протиправною поведінкою відповідачі по справі безпідставно і навмисне поширюють стосовно позивача неправдиву інформацію, чим ганьблять його гідність, честь та ділову репутацію як офіцера та співробітника пенітенціарної служби України. Вважає, що діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода яку він оцінює у грошовій формі на загальну суму -90 тис. грн. і вважаю, що вона повинна бути стягнута із них на мою користь по 45 тис. грн. з кожного. Просить суд визнати негативну інформацію, поширену відповідачами по справі [PERSON] у письмовій заяві від 13.07.2016 року до начальника Березанської виправної колонії Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 95 ), до Голови Державної пенітенціарної служби України та начальника Баришівського районного відділення поліції у якій зазначала, що, [PERSON] погрожував їй, [PERSON] та її сімї, а також її глухонімому брату [PERSON] фізичною розправою, на її зауваження не реагував і при цьому перебував можливо під впливом наркотичних або алкогольних засобів, а також [PERSON], поширену у телефонному режимі на телефонну „гарячу лінію Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про те, що позивач 24.09.2016 року близько 12 год 25 хв. заподіяв тілесні ушкодження її дядькові, глухонімому інваліду [PERSON], а також те, що позивач, працюючи у Березанській виправній колонії, незаконно випускає злочинців у суспільств недостовірною і такою, що ганьбить гідність, честь та ділову репутацію позивача, зобовязавши відповідачку [PERSON] спростувати поширену нею стосовно [PERSON], недостовірну інформацію у спосіб, яким відповідачка її поширила, а саме шляхом письмового повідомлення до керівництва Березанської виправної колонії Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 95 ), до Голови Державної пенітенціарної служби України та начальника Баришівського районного відділення поліції Переяслав - Хмельницького РВ ГУНП в Київській області. Зобовязати відповідачку [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію стосовно [PERSON], шляхом повідомлення у телефонному режимі на телефонну „ гарячу лінію Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області а також те, що позивач, працюючи у Березанській виправній колонії, незаконно випускав злочинців у суспільство, шляхом оголошення на зібранні громадян с. Семенівна Баришівського району Київської області у приміщенні сільського будинку культури с. Семенівка. Також просить стягнути із відповідачів по справі [PERSON] і [PERSON] на його користь заподіяну моральну шкоду в грошовій формі на суму по 45 000 ( сорок пять тисяч ) гривень з кожної, та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] даючи пояснення пояснив суду, що крім скарг до його керівництва відповідачкою [PERSON] на сторінці в соціальній мережі «ВКонтакті» було розповсюджено інформацію відносно того, що він [PERSON] працюючи в Березанський виправній колонії незаконно випускає злочинців, а також, що він побив [PERSON] та її дядька глухонімого інваліда [PERSON]. Позивач та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, та пояснили суду, що дійсно вони проживають по сусідству з позивачем. Раніше між ними та родиною позивача були добрі відносини проте останнім часом відносини між ними погіршилися через земельну ділянку якою володіє брат відповідачки [PERSON]. Саме через спірну земельну ділянку між ними почали відбуватися сварки. Такі сварки між сторонами відбувалися 13.07 2016 року та 24.09.2016 року. Після даних сварок відповідачі дійсно зверталися з скаргами до керівництва позивача, а коли їм надійшли відповіді, в яких було роз'яснено їх право на звернення до правоохоронних органів, вони звернулися з відповідною заявою до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції в Київській області.25.09.2015 року відповідна заява була внесена до ЄРДР, та на сьогоднішній день по ній проводиться дослідча перевірка. Відповідачі вважають що в їх заявах не містилися жодних відомостей, щодо професійних якостей позивача, в заявах було викладено обставини учасниками яких вони були та висловлені оціночні судження, щодо поведінки та стану позивача. Відповідач [PERSON]О заперечила розповсюдження в мережі інтернет, будь-якої інформації щодо позивача, та пояснила, що дана інформація могла бути розповсюджена з фейкової сторінки. За таких обставин відповідачі вважають що позивачем не доведено той факт, що своїми діями відповідачі заподіяли шкоду його честі і гідності та ділової репутації в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] пояснила суду що їй відомо про те що між сторонами є сварка за земельну ділянку. Також свідок пояснила що їй відомо що відповідач [PERSON] зверталась з скаргою до керівництва позивача [PERSON] в якій зазначала, що він її побив та перебував в неадекватному стані. Також їй відомо що відповідач [PERSON] розповсюджували в мережі інтернет неправдиву статтю про те, що [PERSON] працюючи в Березанській виправній колонії випускає на волю засуджених які в подальшому вчиняють злочини, Будь-яких заяв з цього приводу особисто від відповідачів свідок не чула. Статті про [PERSON] свідок читала особисто коли заходила в інтернет сторінки своєї дочки, висновок те що сторінка на якій було розташовано статтю, є сторінкою відповідача [PERSON] свідок зробила через те, що на вказаній сторінці були фото [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що в соціальній мережі «ВКонтакті» вона, на сторінці відповідача [PERSON]О прочитала інформацію, про те, що [PERSON] побив їхнього дядька та перебував у нетверезому стані. Також свідок читала на інтернет сторінці міста Березань про те, що біля м. Березань школярі затримали особу яка втекла з місць позбавлення волі. В коментарях до даної статті вона бачила коментар підписаний [PERSON], про те, що в Березанській виправній колонії працює [PERSON] який випускає злочинців за гроші. Даний коментар обурив її крім, того до неї зверталися і знайомі з приводу даного коментаря які також обурювалися. Будь-яких відомостей про те що відповідачі розповсюджували відносно позивача неправдиву інформацію в селі чи на зборах громади села свідку невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду про те, що він працює в Березанській виправній колонії разом з позивачем [PERSON] вже близько 5 років. Йому також відомо про те, що в колонію прийшла скарга на [PERSON]. Скарга була від відповідачки [PERSON], та після подання скарги було проведено перевірку. Позивач [PERSON] під час перевірки перебував у пригніченому стані по ньому було видно що він дуже переживає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є дружиною позивача [PERSON] Між ними та сусідами склалися неприязні відносини, постійно виникають сварки скандали їй відомо, що відповідач [PERSON] зверталась з скаргою до керівництва виправної колонії в який проходить службу її чоловік внаслідок даної скарги проводилась перевірка під час даної перевірки чоловік почував себе знервовано, сильно переживав, в подальшому така скарга надходила також на телефон гарячої лінії обласного управління по даній скарзі також проводилась перевірка. Крім того в соціальної мережі «ВКонтакті» вона читала статтю про те, що біля Березанської колонії, школярі затримали втікачів, далі в статті зазначали, що дітей необхідно нагородити грамотою, але разом з тим такі працівники Березанської колонії як [PERSON] випускають засуджених на волю. Дану інформацію вона читала на сторінці [PERSON]. Після того як в мережі була розповсюджена дана інформація, свідок в маршрутному таксі в м. Березань, чула розмову двох пасажирів, що колонія як завжди прославилася. Свідок [PERSON] пояснив суду, що сварки між родинами почались спочатку між батьками, через земельну ділянку. Ця сварка тривала довгий період, поки відповідачі не почали чіпляти дітей. Так в мережі інтернет відповідач [PERSON]О розповсюдила інформацію відносно [PERSON], свідок особисто читав дані відомості про те, що свідку невідомі факти того, що відповідачі особисто розповсюджують подібну інформацію. Свідок [PERSON] будучи допитаний у суді пояснив що він знає обидві родини давно між ними були добрі стосунки, але останнім часом вони погіршились, що стало причиною такого погіршення свідок не знає. Свідок не чув, щоб відповідачі чи позивачі розповсюджували один щодо одного будь-яку інформацію. Свідок [PERSON] пояснив суду що він працював сільським головою у с. Семенівка. Сторони по справі він знає, також знає, що між ними триває в даний час конфлікт щодо земельної ділянки будь-яких відомостей, щодо розповсюдження сторонами будь-якої інформацію відносно друг друга свідку невідомі. [PERSON] Прохорович будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що сторони він знає, проте жодних відомостей, щодо того чи розповсюджувались відповідачами на зібранні громади села чи в мережі інтернеті якісь відомості відносно позивача йому невідомо. Свідок [PERSON] будучи допитана в судовому засіданні пояснила суду що їй також не відомо будь-яких випадків розповсюдження відповідачами відносно позивача будь-якої інформації. Свідок [PERSON] дав суду аналогічні покази, та пояснив суду, що йому невідомо фактів розповсюдження відповідачами будь-якої інформації щодо позивача. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов необґрунтований та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК України). Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. (ст. 299 ЦК України). Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, - особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи ' як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення, недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Даючи оцінку скаргам з якими відповідачі звертались до керівництва позивача, як в письмовому вигляді 13.07.2016 року так і у телефонному режимі на телефонну «гарячу лінію» Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області 03.10.2016 року, суд виходить з наступного. 13.07.2016 року та 24.09.2016 року між сторонами відбувались сварки. Звертаючись з скаргами до керівництва позивача, відповідачі користались своїм правом на захист. В подальшому за заявою відповідачів відомості щодо зазначених подій були внесені до ЄРДР та по них проводитися досудова перевірка. Таким чином факт неприязних відносин та сварок сторонами не заперечувався в судовому засіданні, а суть та обставини даних подій кожна сторона конфлікту оцінює по своєму, тому на думку суду в зазначених скаргах висловлені оціночні твердження відповідачів. Як на приклад, суд може послатись на твердження позивача, про те, що він пройшов [PERSON], зазначаючи це в розмові, позивач хотів показати, що з слухом у нього все добре, та він гарно чує, разом з тим відповідачами дане твердження було сприйняте як доказ неадекватного стану позивача. Що стосується розповсюдження відомостей в мережі інтернет, суд зазначає наступне. Відповідач [PERSON] заперечила факт розповсюдження інформації в соціальній мережі «ВКонтакті». Також як вбачається з пояснень відповідача, в соціальних мережах може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем, а тому створити та підтримувати сторінку від імені відповідача, у тому числі шляхом розміщення інформації та фотознімків могла будь-яка особа. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як роз'яснено в п.п.24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно з ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п.12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Адреса Vkontakte.ru, не належать до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року сайт соціальної мережі Vkontakte.ru було внесено до списку санкцій разом з іншими відомими інтернет сервісами як Mail.Ru, Однокласники і Яндекс. Санкції передбачають блокування доступу до відповідних соціальних мереж. Позивачем не заявлялось жодних клопотань про проведення експертних досліджень з метою встановлення автора повідомлень розташованих в соціальній мережі «ВКонтакті» та клопотань про залучення до участі в справі в якості належного відповідача адміністрації соціальної мережі «ВКонтакті». Таким чином позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідач [PERSON] розповсюдила вказану ним інформацію в соціальній мережі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed