Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики у розмірі 239700 грн. В обґрунтування позову зазначив, що надав 25.05.2009 року в позику [PERSON] грошові кошти в сумі 30000,00 дол. США. Відповідач надав розписку, згідно якої зобов'язався повернути грошові кошти на першу вимогу позивача. Надання відповідачем розписки є підтвердженням укладання договору позики, що повністю відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України. На момент подання позову до суду відповідач так і не повернув грошові кошти, на неодноразові звернення щодо повернення боргу не реагує. В судовому засіданні представник позивача підтвердив вищезазначені обставини та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Слобідський край» №30 від 13.03.2014 року. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач надав в позику [PERSON] грошові кошти в сумі 30000,00 дол. США, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. (а.с.5). Згідно до розписки відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути грошові кошти за вимогою [PERSON] На теперішній час кошти відповідачем не повернуті. Позивач письмо звертався до відповідача з вимогою щодо повернення суми позики 11.12.2013 року, що підтверджується вимогою та документами, що підтверджують її відправлення (а.с.6-7). Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач умови повернення позики не виконав, кошти не повернув. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі умови щодо надання позики, а відповідачем вказані вимоги порушені, кошти не повернуті, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved