Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і просять визнати Договір оренди земельної ділянки від 17.01.2011 року, укладений між [PERSON] та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки», який зареєстрований 29.12.2012 року припиненим з 18.01.2016 року та зобовязати Виробничий сільськогосподарський кооператив «Ріжки» повернути [PERSON] земельну ділянку розміром 2,9275 га, кадастровий номер 3224485200:02:008:0018, яка йому належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №429729 від 16.12.2010 року; судові витрати покласти на Відповідача. В обгрунтування свого позову позивач та його представники посилаються на те, що 17.01.2011 року між [PERSON] та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки» було укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 29.12.2012 року, що підтверджується договором. Згідно п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Ріжківської сільської ради і право на яку засвідчено державним актом ЯИ № 429729, виданим 16.12.10 року Таращанською РДА, кадастровий номер 3224485200:02:008:0018, земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку розміром (площею) 2,975 га. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що договір укладено терміном на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення терміну дії договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі Орендар повинен повідомити письмово Орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за місяць до його закінчення. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі (п.2.5 Договору). Пунктом 3.2.3 передбачено, що Орендар має право вимагати надання Орендодавцем для використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди, відшкодування орендодавцем упущеної вигоди і збитків, заподіяних ненаданням її у зазначений строк, а п. 3.2.6 Договору встановлено, що орендар зобовязаний приступити до використання орендованої земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 6.1 Договору). 17.01.2011 року, до моменту державної реєстрації договору, [PERSON] передав земельну ділянку ВСК «Ріжки» на підставі Акту приймання-передачі земельної ділянки, що підтверджується відповідним актом. З 17.01.2011 року відповідач використовує земельну ділянку Позивача та сплачує орендну плату. 09.07.2015 року [PERSON] звернувся до ВСК «Ріжки» з проханням не обробляти земельну ділянку після збирання вражаю за 2015 рік, так як планував самостійно господарювати на ній, що підтверджується заявою. Листом від 10.08.2015 року № [NUMBER] «Ріжки» повідомили його, що згідно п. 2.3 Договору, він укладений на 5 років, починаючи з дати державної реєстрації - 29.12.2012 року, отже термін закінчення 28.12.2017 року, і тому не можливо повернути земельну ділянку 17.01.2016 року. Позивач вважає, що дія договору припинилась 18.01.2016 року, а Відповідач незаконно використовує земельну ділянку та зобов язаний повернути її, виходячи з наступного. Дія Договору оренди припиняється: у разі закінчення строку, на який його було укладено (п.4.2 Договору). Оскільки Договір було укладено 17.01.2011 року (момент укладення договору) строком на 5 років, цього ж дня згідно акту приймання - передачі для ВСК «Ріжки» було передано земельну ділянку для використання, з цього ж дня ВСК «Ріжки» використовує земельну ділянку та сплачує орендну плату, то пять років сплинуло 17.01.2016 року, і з наступного дня закінчився термін дії договору. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162ц 13, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Аналогічна правова позиція викладена і в ухвалі ВССУ від 20.01.2016 року по справі № 6-24387 ск 15, ухвалі ВССУ від 02.03.2016 року по справі № 6-21856 ск 15, ухвалі ВССУ від 16.12.2015 року по справі № 6-27193 ск 15 та інших рішеннях ВССУ та ВСУ. За таких обставин, виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України та ст. 18 Закону України « Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладання договору оренди), строк дії договору оренди починається не з дати його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору. В разі припинення або розірвання договору Орендар зобовязаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду (п.2.6 Договору). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, мотивуючи це тим, що 17.01.2011 року між сторонами укладено Договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Ріжківської сільської ради, право власності на яку засвідчено державним актом ЯИ №429729, виданим 16.12.2010 року Таращанською РДА, кадастровий номер 3224485200:02:008:0018, площею 2, 975 га. Договір оренди зареєстровано 29.12.2012 року Управлінням Держкомзему у Таращанському районі Київської області що підтверджується записом в Державному реєстрі земель № 32244004007054, про що міститься відповідна відмітка на Договорі. Так, позивач вважаючи, що його права були порушені звернувся з позовом до суду про визнання Договору таким, що припинив свою дію та вимагає повернути йому земельну ділянку, що є предметом Договору. Однак у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч. 1. ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (ч. 1. ст. 628 ЦК України) Для укладання договору сторони зобовязані погодити істотні умови договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, (абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки є строк (термін) дії договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч. 1. ст. 631 ЦК України.) Згідно ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до зазначеного сторонами було погоджено та встановлено строк дії Договору. Так, згідно п. 2.3. Договору договір укладено терміном на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Виходячи з зазначеного, термін (строк) дії договору оренди повинен відліковуватись з дня проведення державної реєстрації договору оренди - 29.12.2012 року, та відповідно спливати 29.12.2017 року. В правовій позиції ВСУ по справі № 6-162ц 13 від 19 лютого 2014 року, на яку також посилається Позивач, дійсно зазначено, що договір оренди, укладання якого вже відбулось в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили), виходячи з цього на стадії укладання договору Позивачем та Відповідачем було погоджено, що перебіг строку дії договору почне свій відлік не з дати укладання Договору, а з дати державної реєстрації Договору, тобто з моменту набрання ним юридичної сили. Домовленість Сторін в частині закріплення в договорі умови щодо відліку строку дії договору з дня його державної реєстрації пояснювались тим, що з 01.01.2011 року повноваження з проведення державної реєстрації договорів оренди на земельні ділянки передавались від ДП «Центр державного земельного кадастру» до територіальних органів Держкомзему (постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 р. №1021), що зумовлювало складнощі та значні затягування процесу реєстрації договорів оренди. Крім того, на час виникнення правовідносин (підписання договору) був чинним Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою КМУ від 25 грудня 1998 року № 2073, яким передбачено, що державна реєстрація договорів оренди земельної ділянки є певною процедурою, яка займає визначений проміжок часу. Тобто підписання договору оренди та його державна реєстрація можуть не збігатися у часі. Про що також зазначає ВССУ в рішенні від 06.11.2011 року по справі № 6-33168св13. Слід зазначити, що сторонами було також визначено, що договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації (п. 6.1. Договору). Враховуючи, що сторонами по Договору було визначено саме в такий спосіб строк (термін) дії договору посилання позивача на фактичну передачі земельної ділянки до настання строку виконання цього зобовязання не є підставою для зміни умов Договору. Як зазначено в п. 4.1. Договору зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Окремого правочину щодо зміни умов закріплених в Договорі оренди сторонами не вчинялось. Крім того, згідно ст. 531 ЦК України боржник (Позивач) має право виконати свій обовязок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Положення Договору не містять заборони виконати свій обовязок з боку позивача щодо передачі земельної ділянки, хоча і передбачає строки на його виконання (п. 2.5. Договору), тобто не є порушенням умов договору або відповідно зміна його положень дострокове виконання зобовязання, на яке посилається позивач. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 17.01.2011 року між [PERSON] та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки» було укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 29.12.2012 року, що підтверджується договором. Згідно п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Ріжківської сільської ради і право на яку засвідчено державним актом ЯИ № 429729, виданим 16.12.10 року Таращанською РДА, кадастровий номер 3224485200:02:008:0018, земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку розміром (площею) 2,975 га. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що договір укладено терміном на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення терміну дії договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі Орендар повинен повідомити письмово Орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за місяць до його закінчення. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у пятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі (п.2.5 Договору). Пунктом 3.2.3 передбачено, що Орендар має право вимагати надання Орендодавцем для використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди, відшкодування орендодавцем упущеної вигоди і збитків, заподіяних ненаданням її у зазначений строк, а п. 3.2.6 Договору встановлено, що орендар зобовязаний приступити до використання орендованої земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 6.1 Договору). 17.01.2011 року, до моменту державної реєстрації договору, [PERSON] передав земельну ділянку ВСК «Ріжки» на підставі Акту приймання - передачі земельної ділянки, що підтверджується відповідним актом. З 17.01.2011 року Відповідач використовує земельну ділянку Позивача та сплачує орендну плату. 09.07.2015 року [PERSON] звернувся до ВСК «Ріжки» з проханням не обробляти земельну ділянку після збирання вражаю за 2015 рік, так як планував самостійно господарювати на ній, що підтверджується заявою. Листом від 10.08.2015 року № [NUMBER] «Ріжки» повідомив його, що згідно п. 2.3 Договору, він укладений на 5 років, починаючи з дати державної реєстрації - 29.12.2012 року, отже термін закінчення 28.12.2017 року, і тому не можливо повернути земельну ділянку 17.01.2016 року. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства Норми статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначають серед істотних умов договору оренди землі також строк дії договору оренди та встановлюють, що невідємною частиною договору оренди землі є і акт приймання-передачі обєкта оренди. Як встановлено судом, укладений між сторонами договір оренди містить конкретний і чітко визначений строк його дії пять років, а також має додаток - Акт приймання-передачі землі в оренду. Отже, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про оренду землі» відбулась передача орендодавцем обєкта оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 2.3 спірного договору оренди земельної ділянки цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленій формі. Цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін, при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Про дану обставину також свідчить здійснення державної реєстрації договору оренди землі, оскільки відповідно до 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та Виробничий сільськогосподарський кооператив «Ріжки» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 17 січня 2011 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору оренди. За таких обставин, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором; орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Аналогічні приписи сторони закріпили в укладеному між ними договорі оренди землі, а саме: пунктом 4.2 договору оренди передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку. Як встановлено під час розгляду справи, укладений між сторонами договір оренди землі припинив свою дію 17 січня 2016 року, однак земельну ділянку позивачу відповідачем не повернуто, чим порушено умови укладеного між ними договору оренди землі та права позивача, як власника земельної ділянки. Між іншим, позивач заперечив щодо продовження користування відповідачем орендованою земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, про що свідчить надіслана від імені позивача на адресу відповідача заява від 09.07.2015 року, а тому такий договір не є поновленим відповідно до його умов. До того ж, суд враховує, що укладений між сторонами договір оренди землі недійсним та/або неукладеним в судовому порядку не визнаний та жодною із сторін не оскаржений і не заперечується. Також, в передбаченому Законом України «Про оренду землі» порядку, сторонами не змінювались умови даного договору, у тому числі і щодо строку його дії, а тому він є укладеним саме на визначений сторонами строк. Отже, державна реєстрація договору оренди землі свідчить про виникнення у орендаря речового права на оренду земельної ділянки та може не збігатись із моментом укладення договору оренди, а лише визначає правові засади його чинності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не вважає укладений між ним і позивачем договір оренди землі припиненим та продовжує користуватись земельною ділянкою позивача, утримуючи її у себе, суд приходить до висновку, що порушені законні права та інтереси позивача слід захистити, шляхом визнання припиненим укладеного між сторонами договору оренди землі за закінченням строку, на який його було укладено, а також зобовязання відповідача повернути позивачу орендовану земельну ділянку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, підлягає задоволенню, оскільки згідно із положень цивільного законодавства укладений між сторонами договір оренди землі припинив свою дію 18 січня 2016 року. Згідно із частиною першою статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved