Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 11.12.2010 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї часто відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. З жовтня 2014 року шлюбні стосунки були фактично припинені. Шлюб носить лише формальний характер, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу за їх попередньою згодою залишається проживати з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.12.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З жовтня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved