Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 23399,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., посилаючись на те, що 07.10.2016 року відбулося залиття його квартири з квартири №17, що розташована поверхом вище та власником якої є відповідач, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] та проживає за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що розташована поверхом вище над квартирою позивача. Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до акту, затвердженого директором КП «ВЖРЕП №1» Житомирської міської ради, 07.10.2016 року відбулось залиття квартири [ADDRESS], в результаті чого в кімнаті пошкоджено шпалери на стелі та стінах, електропроводка, меблі, в коридорі пошкоджено шпалери на стелі та стінах, двері. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Внаслідок досягнутої між позивачем та відповідачем домовленості, в порядку відшкодування завданої позивачу шкоди залиттям квартири, відповідачем 26.10.2016 року сплачено позивачу 4012,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів проведеної оцінки реальної вартості втраченого майна, що було спричинено залиттям, та реально понесених позивачем збитків, повязаних з відновленням стану майна. Надані позивачем договірна ціна на будівництво, локальний кошторис на будівельні роботи та підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису на загальнобудівельні роботи, складені в поточних цінах є інформативними документами щодо ціноутворення на ринку будівельних робіт станом на березень 2017 року, а тому не можуть бути розцінені судом, як докази фактично понесених в кінці 2016 року позивачем витрат, повязаних з відновленням стану майна. Слід зазначити, що відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є діями, спрямованими на відновлення стану майна, що передував його пошкодженню, а не покращенням його характеристик чи створенням принципово нового обєкту. Надані в судовому засіданні представником позивача фотокартки в кількості 15 штук не дозволяють суду визначити час та місце подій, зображених на них та не підтверджують розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 23399,00 грн., не підлягають до задоволення. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходив визначаючи цей розмір в сумі 20000 грн., а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обовязком.

Outcome: dismissed