Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, в зв`язку з чим, уточнивши позовні вимоги, порушує питання про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 13 000 грн., а також 3 % річних у розмірі 683 грн. 83 коп. та суму заборгованості за індексом інфляції в розмірі 2 236 грн. за весь час прострочення, починаючи з 31 грудня 2016 року. Крім того позивач просив стягнути стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., банківський збір за оплату судового збору в розмірі 10 грн. 80 коп. та витрати на досудове врегулювання спору (поштові витрати) в розмірі 61 грн. 83 коп. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2016 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідачці (позичальникові) грошові кошти в сумі 10 000 грн., а відповідач зобов`язався у строк до 30 грудня 2016 року повернути позивачу зазначену суму. В подальшому 26 грудня 2016 року позивач передав відповідачу 3 000 грн., а відповідач зобов`язався у строк до 30 грудня 2016 року їх повернути позивачу. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаній сумі. Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Так, 20 травня, 07 липня, 30 жовтня 2017 року позивачем направлялись відповідачу письмові попередження з вимогою повернути борг, однак у встановлений строк відповідач борг не повернув й заходів до цього не вживає. При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу. При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора. Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованостіза договором позики 13 000 грн. з урахуванням суми заборгованості за індексом інфляції за період з 31 грудня 2016 року по 03 жовтня 2018 року в розмірі 2 236 коп., 3% річних за прострочення сплати грошових коштів в розмірі 683 грн. 83 коп. Розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 31 грудня 2016 року по 03 жовтня 2018 року є вірним і сумнівів у суду не викликає. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захистові, а позов в цій частині задоволенню. Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат (судового збору), які слід покласти на відповідача. Необхідність стягнення з відповідача банківського збору за оплату судового збору в розмірі 10 грн. 80 коп., витрати на досудове врегулювання спору (поштові витрати) в розмірі 61 грн. 83 коп. в суді не доведено, належних підстав для цього не встановлено. Таким чином, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial