Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він працював в радгоспі «Україна», був членом цього радгоспу, правонаступником якого стало КСП «Україна», в якому позивач продовжував працювати. 20.07.1996 КСП «Приморське» було передано Державний акт на право колективної власності на землю, однак позивача до списку осіб, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, з визначенням частки паю кожному з числа осіб, які мають право на пай члена колгоспу його не було включено. В судове засідання сторони не з'явилися, від представника позивача за довіреністю до суду надійшла письмова заява, в якій представник просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує, просить поновити строки позовної давності для звернення до суду для захисту особистих майнових прав. Відповідачі Садівська сільська ради та відділ у Голопристанському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повідомлені судом своєчасно та належним чином, письмового відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Статтею 14 Конституції України та ст. 1 Земельного Кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав. Відповідно до Указу Президента України прийнятого 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають лише члени сільськогосподарських підприємств та пенсіонери, які згідно з статутом підприємства залишились членами цього сільськогосподарського підприємства на час отримання підприємством Державного акту на право колективної власності на землю. Затвердження розміру земельної частки (паю), видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводиться відповідною державною адміністрацією. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Однією з підстав набуття права на земельну частку (пай) у КСП є членство особи у такому підприємстві. Відповідно до ст. 2 Закони України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частин (паїв)», п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, Указом Президента України «Про невідкладні заходи по прискоренню реформування аграрною сектора економіки» від 03.12.1999 р., сертифікат на право на земельну частку (пай) є документом, що встановлює право, на земельну частку (пай) до отримання державного акту. Виходячи зі змісту ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу України та вищевказаного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами норм земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, до списку не може позбавити її права на земельну частку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював в радгоспі «Україна», був членом цього радгоспу, правонаступником якого стало КСП «Україна», в якому позивач продовжував працювати, що підтверджується наданими до суду копіями трудових книжок . 20.07.1996 року КСП «Україна» було передано Державний акт на право колективної власності на землю. На той час позивач ще був членом КСП «Україна» працював в даному господарстві, однак до списку осіб, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, з визначенням частки паю кожному з числа осіб, які мають право на пай, члена колгоспу його не було включено. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) в колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Земельного кодексу України, суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські акціонерні товариства, в тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Ст. 5 ЗК України передбачено, що розпорядження земельними ділянками, які перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою та сьомою ст. 6 ЗК України. Розмір земельної частки (паю) відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р., обчислюють комісії, створені на підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймає районна державна адміністрація. Внесеним до списку (він додається до державного акта на право колективної власності на землю) особам видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проводиться їх реєстрація районною державною адміністрацією. В абзаці 3 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004, №7, була висловлена думка, за якою вимоги щодо земельних часток (паїв) можуть задовольнятися за рахунок земель резервного фонду на підставі положень п. 7 Указу Президента від 08.08.1995 №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яким встановлено, що резервний фонд використовується для передачі у приватну власність земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: визнання за позивачем право на пай із земель резервного фонду. Вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат по справі позивачем не заявлялися. Тому, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved