Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій посилаючись на наміри отримати земельну ділянку у власність, безпідставне скасування відповідачем прийнятого раніше розпорядження про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки, просив визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 12.04.2012 року № 497 про скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 06.02.2008 року № 144. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що спірну земельну ділянку незаконно було передано іншій особі, хоч позивач вже здійснював там розчистку від дерев та кущів, ділянка ніким не освоюється. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечив. Вислухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.10.2010 року [PERSON] звернувся до Обухівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки орієнтовною площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. 06 лютого 2008 року розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 144 надано [PERSON] дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. 07 грудня 2010 року розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1115 надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1619 га для ведення особистого селянського господарства на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується розпорядженням, рішеннями сільради, висновками служб, матеріалами переписки. 19 грудня 2011 року прокурором Обухівського району було подано протест на розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 144 від 06.02.2008 року, яке обґрунтовано розташуванням відповідної земельної ділянки в межах лісового фонду. 12 квітня 2012 року розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 497 було задоволено протест прокурора, скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 144 від 06.02.2008 року, обгрутування якого стало порушення вимог чинного законодавства при його винесенні, незаконна передача із власності держави земельної ділянки лісового фонду. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивач не набув право власності чи право користування земельною ділянкою, оскільки йому не видавлись дерджавний акт чи відповідне свідоцтво, це право у встановленому законом порядку державою не реєструвалось. З матеріалів справи вбачається, що позивач реалізує лише наміри отримати земельну ділянку у власність, але процедура виідолення земельної ділянки із державної власності не завершена, право власності у нього не виникло. Таким чином, доводи позову, на думку суду, не вказують на порушення цивільних прав позивача, а стосуються його незгоди із рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері публічних правовідносин, що виходить за межі повноважень суду при вирішенні цивільно-правових спорів. При цьому позивач наполягав на необхідності вирішення спору у порядку цивільного судочинства, посилаючись на порушення його прав на набуття земельної ділянки у власність. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними і необгрунтованими доводи позову про наявність порушень цивільних прав чи законних інтересів позивача визначеними позовом відповідачами, які б підлягали судовому захисту в межах наявних позовних вимог. Крім цього, обраний позивачем спосіб захисту його цивільних прав не ґрунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed