Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року по справі № 152/1664/17 з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач має на утримання також дитину від другого шлюбу та непрацездатних батьків, просить суд змінити розмір стягнення аліментів, визначений судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року по справі № 152/1664/17, з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], 23505, реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER], на користь [PERSON], жительки смт. Баришівка, провулок Червоний, 22, Баришівського району Київської області, 07500, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на утримання сина, [PERSON], [INFO], з відсоткового розміру 1/4 частини на відсотковий розмір 1/6 частину мого заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечила та пояснила суду, що вона також має на утриманні двох малолітніх дітей, яких виховує сама, а тому не вважає, що розмір стягнень на дитину необхідно зменшувати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі. Заслухваши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року по справі № 152/1664/17 з мене стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 16.11.2017 року позивач подав заяву про скасування даного судового наказу, мотивуючи, в тому числі, це незначними доходами та тим, що на його утриманні перебуває малолітня донька від другого шлюбу. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року поивачу відмовлено в скасуванні судового наказу, та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Мотивуючи свій позов позивач посилається на той факт , що від другого шлюбу він має на утриманні ще одну дитину від другого шлюбу, [PERSON] [INFO] та непрацездатних батьків, інвалідів третьої групи. Дослідивши надані суду докази суд встановив батько позивача [PERSON] [INFO] дійсно має третю групу інвалідності, проте відповідно до діючого законодавства дана група інвалідності є робочою, та присвоюється особам, які втратили працездатність на 60 %. Навіть у висновку МСЕК , копія якого була надана позивачем суду(а.с.19) стоїть відмітка про те, що протипоказана праця з значними фізичними та емоційними навантаженнями. Аналогічна довідка МСЕК надана позивачем і відносно матері [PERSON] [INFO]( а.с. 18). Таким чином доводи позивача, про те, що його батьки є непрацездатним не відповідають дійсності. Крім того відповідно до позовної заяви та пояснень даних суду при встановлені особи позивача, останній зазначив, що він проживає в [INFO]. Відповідно до довідок, наданих позивачем та виданих Гибалівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області [PERSON] проживає в [INFO], а [PERSON] с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Українська 122 ( а.с.16,17). Тобто батьки позивача та позивач проживають в різних населених пунктах. Таким чином суд при ходить до висновку, що позивачем не надано жодного доказу того, що його батьки перебувають на його утриманні. Суд зазначає, що відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальна сума стягнень з заробітної плати, при стягненні аліментів, допускається 50% заробітку. Стягнення по аліментах складають 1/4 , тобто 25 % від заробітку позивача. Позивач не надав суду доказів, що відрахування з його заробітку перевищують встановлене законом обмеження, а тому жодних підстав для задоволення заявленого позову немає.

Outcome: dismissed