Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за ним право власності на 23/100 частки нерухомого майна, що розташоване за адресою: Київська область, Васильківський район, с.Іваноквичі, вул. Леніна. 95 «а», що складається з ? площадки для зерна,площею 1290 кв.м., зерноскладу площею 820,9 кв.м., арочної споруди, площею 529,3 кв.м., ремонтної майстерні, площею 171,1 кв.м., будинок тваринника, площею 233,4 кв.м та на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул. Фермерська, буд. 43, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2011 року між ним та відповідачем були укладені Договори комісії, відповідно до умов яких, відповідач зобовязувався придбати вказане нерухоме майно на імя позивача, натомість зареєстрував його на себе, порушивши умови вище вказаних договорів. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, встановивши в судовому засіданні обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність його порушених прав, які підлягають поновленню, а також суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з положеннями ст.1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента, відтак Відповідач порушив право власності Позивача на нерухоме майно. Способами захисту права особи судом, відповідно до ст.16 ЦК України, є визнання права. Положеннями ст.321 ЦК України встановлюється непорушність права власності, що гарантується ст.41 Конституції України. На підставі положень ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2011 року між сторонами були укладені Договори комісії за № 1 та № 2. За змістом п.1.1. зазначених Договорів, відповідач зобовязувався за дорученням другої сторони за плату оформити на імя позивача нерухоме майно. Предметами купівлі за договорами комісії від 10 січня 2011 року були визначені: ●№1 - частину нерухомого майна: ? площадка для зерна площею 1290,0 кв.м., зерносклад, площею 820,9 кв.м., арочна споруда, площею 529, 3 кв.м., рем майстерня, площею 171,1 кв.м., будинок тваринника, площею, 233,4 кв.м., що складає 23/100 частини комплексу за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Леніна, 95 «а»; ●№ 2 - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул. Фермерська, 43. Згідно письмових доказів, відповідач, всупереч приписам п.1.1. та 1.4. Договорів, оформив вищезазначене нерухоме майно на своє імя, У свою чергу, позивач виконав умови п.1.6. вищезазначених правочинів, сплативши відповідачу комісійну винагороду у повному обсязі. Таким чином, підставою для задоволення позову є наявність договорів комісії на підставі яких позивач повинен був набути право власності, проте, всупереч їх умов, набув відповідач. На підставі

Outcome: approved