Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 27.06.2001 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській регіональній біржі нерухомості було укладено договір купівлі-продажу № 700, відповідно до умов якого [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул. Нижня, 81-а. Умови укладеного договору були повністю виконані сторонами, після чого його було зареєстровано в ХДБТІ, з того часу [PERSON] там постійно проживає. На теперішній час [PERSON] не може в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатися своїм нерухомим майном у вигляді придбаного будинку, що порушує її право власності, так як належного нотаріального посвідчення договору здійснено не було та наразі здійснити не можливо, оскільки їй не відоме місце проживання відповідача. Оскільки відсутність належного правовстановлюючого документу чинить перешкоди у реалізації у повному обсязі права власності на домоволодіння, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 700 від 27.06.2001 р. домоволодіння № 81-а, розташованого за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул. Нижня та визнати право власності на дане домоволодіння. Представник позивача востаннє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу № 700 від 27.06.2001року, зареєстрованого на Херсонській регіональній біржі\~нерухомості [PERSON] придбала у [PERSON]І належне їй домоволодіння № 81-а з надвірними будівлями, розташоване за адресою:\~м. Херсон, с. Комишани, вул. Нижня. 27.06.2001 року договір купівлі-продажу № 700 було зареєстровано в ХДБТІ, про що в реєстраційній книзі зроблено відповідний запис № 1465. На теперішній час позивач має намір розпорядитися вищезазначеною частиною житлового будинку, але нотаріальне посвідчення договору відчуження будинку неможливе, оскільки він придбаний на біржових торгах.\~\~\~\~ 09.12.2015 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON]А у оформленні договору відчуження житлового будинку № 81а, який розташований: м. Херсон, с. Комишани, вул. Нижня,у звязку з тим, що на договорі купівлі-продажу відсутнє нотаріальне посвідчення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно із ст. 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у квітні 2003 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України\~(в редакції 1963 р., яка діяла на день виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання за позивачем права власності на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved