Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив наступне. 11.01.2013 року о 16 годині 50 хвилин, в районі « Укрпошти» по пр. Будівельників в м. Енергодарі, Запорізької області, третя особа по справі - [PERSON], керуючи автомобілем « ВАЗ 21154» державний номер [NUMBER] виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «DACIA» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який є чоловіком позивача, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Автомобіль належить позивачу, згідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу. На місце дорожньо - транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, які зафіксували факт ДТП та видали відповідні довідки. 30.01.2013 року постановою Енергодарського міського суду Запорізької області по справі про адміністративне правопорушення третю особу - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 грн.. На виконання вимог Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно - правова відповідальність третьої особи застрахована відповідачем, що доводиться Полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /4031751 від 14.08.2012 року. У січні 2013 року відповідачу разом з заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП були надані всі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Незважаючи на численні нагадування та звернення про необхідність виконання обов'язків відповідач не виконує свої обов'язки про здійсненню страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після збільшення позовних вимог ( а.с. 37-41) просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 7 620,03 грн., пеню в розмірі 1 649,06 грн., три відсотка річних в розмірі 383,29 грн., суму індексу інфляції в розмірі 3 224,78 грн., витрату на правову допомогу в розмірі 2 600,0 грн.. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав ( а.с. 19). В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] ( а.с. 11) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, надав пояснення відповідно до тексту позовних вимог ( а.с.1-4; 44) Представник відповідача, що діє на підставі довіреності - Цимбаленко К.А. ( а.с. 20) в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково на суму 9 056,55 грн. ( які складаються з страхового відшкодування в розмірі 7 620,03 грн. та пені в сумі 1 436,52 грн.), надав письмові заперечення ( а.с. 20-22) та усні пояснення відповідно до тексту заперечень та щодо збільшених позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчать копії повісток. Повідомлення повернулись з помітками: « За закінченням строку зберігання» ( а.с. 18, 36), що суд розцінює, як небажання особи отримувати повістки та з'являтись до суду. Вислухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що між третьою особою у справі - [PERSON] та відповідачем був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /4031751 від 14.08.2012 року, який діяв з 14.08. 2012 року до 15.08.2013 року ( а.с. 5). Дорожньо - транспортна пригода за участю відповідача по справі та [PERSON] сталася 11.01.2013 року ( а.с. 6) , тобто під час дії полісу. Винним в ДТП визнаний відповідач , про що свідчить постанова Енергдарського міського суду Запорізької області від 30.01.2013 року ( а.с. 6). Даною постановою відповідача по справі визнано винним в скоїнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 400,0 грн.. На вимогу про виплату страхового відшкодування ( а.с. 9) відповідач визнав страхове відшкодування в розмірі 7 620,03 грн., але ніяких дій щодо відшкодування не здійснив ( а.с. 8). Ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме , що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Збільшивши позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача крім основної суми боргу виплати з : - індексу інфляції в розмірі 3 224,78 грн.; - пені в розмірі 1 649,06 грн.; - три відсотки річних в розмірі 383,29 грн.. Вирішуючи питання про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання суд виходить з наступного. Відповідач в запереченнях посилається на строки позовної давності. Суд приймає до уваги вимоги п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України щодо позовної давності в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до розрахунку з застосуванням позовної давності пеня складає 1 436,52 грн. ( а.с. 22). Суд погоджується з позицією відповідача, щодо відшкодування 3 % річних, згідно з якими відшкодування шкоди це є відповідальність, а не боргове зобов'язання, на розмір шкоди не повинні нараховуватись проценти за користування грошовими коштами. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до переконання що дія ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, які виникають у зв'язку із завданням шкоди. Крім того, щодо інфляційних виплат, суд приходить до висновку, що страхове відшкодування не є періодичними платежами, тому інфляційні виплати при страховому відшкодуванні не застосовуються. Витрати на правову допомогу в суму 2 600,0 грн., суд вважає завищеними, оскільки в їх підтвердження надані тільки квитанції ( а.с. 42,43) та акт виконаних робіт, які узгоджені між замовником і виконавцем робіт, без надання розрахунків за дійсно затрачені витрати. Суд вважає достатнім і справедливим відшкодування в цій частині в розмірі мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої КМУ на день розгляду справи в розмірі 1 218,0 грн.. При зверненні до суду позивачем судові витрати не сплачувались. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial