Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, щона підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. 25.04.2003р., він є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК «Протон-3» взазначеній квартирі зареєстровано 4 особи: він, його батька [PERSON], мати [PERSON] та [PERSON], який є його братом. Відповідач [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з 2000року без поважних причин, особисті речі, що належать йому, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації, він вимушений нести додаткові витрати у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житломта зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Суд, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Представник третьої особи ЖБК «Протон-3» та треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю. Представник третьої особи - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутністьта письмові заперечення в яких вимоги про зобов'язання зняття [PERSON] з реєстраційного обліку не визнав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, представників третіх осіб та третіх осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. 25.04.2003р., позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.4-9). Згідно з довідкою ЖБК «Протон-3» від 20.03.2017р. № 33, в спірній квартирі на даний момент зареєстровано 4 особи: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] (арк.10). Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійснення власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозв'язку і достатності, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON], будучи членом сім'ї власника, не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю, оскільки він вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушений нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, у зв'язку з чим позов [PERSON] в цій частині слід задовольнити. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи втратившим право користування житлом є самостійною правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial