Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 621002955 від 28.05.2011 року в розмірі 11860,94 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № 621002955 від 28.05.2011 року з Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» (надалі ПАТ «Альфа Банк») відповідач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 10500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у строки та в порядку, встановлених договором, з кінцевим терміном повернення 28.05.2012 року. Між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 11860,94 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомилв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 28.05.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 621002955, за умовами якого банк надав [PERSON] строковий кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 10500 грн. з кінцевим терміном повернення 28.05.2012 року за умови оплати за користування кредитом процентів за користування кредитом та інших платежів за договором у розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобовязання по договору не виконував, тіло кредиту не повернув, проценти за користування кредитом повністю не сплачував у визначений договором термін. Таким чином, відповідач порушив істотні умови укладеного договору, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитом, яка складає загальну суму у розмірі 11860,94 грн., що підтверджується витягом з реєстру передачі прав вимоги від 23.12.2013 року. На підставі Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеному між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», право вимоги за кредитним договором № 621002955 від 28.05.2011 року було відступлено на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». На виконання умов договору факторингу позивач повідомив відповідача листом про відступлення права вимоги, а також направив на адресу відповідача лист від 29.05.2014 року з вимогою про погашення заборгованості. Проте відповідач до теперішнього часу зобовязання за кредитним договором не виконує. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу надання кредиту та відступлення права вимоги за договором факторингу і регулюються главою 71 ЦК України, загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір, а також главою 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грршової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved