Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником житлового [ADDRESS]. Відповідачка по справі доводиться йому дочкою та зареєстрована у його будинку, однак з 2010 року фактично не проживає у ньому, кошти за комунальні послуги не сплачує, в утриманні будинку участі не приймає. Її реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позові і просила їх задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Проте у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи. Суд, за письмовою згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] є власником житлового [ADDRESS], про що свідчить копія договору купівлі-продажу посвідченого 06.08.1997 року державним нотаріусом Шевчуком В.Ю. (а.с.3), та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2018 року [NUMBER] (а.с.4). Довідки видані виконкомом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 15.06.2018 року №892, від 13.08.2018 року №1235 свідчать про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (голова домогосподарства), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онука). Однак, [PERSON], [INFO], не проживає за місцем реєстрації з 2010 року (а.с.5,6). Відповідно до розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 28.03.2011 року №75, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Влаштовано [PERSON] під опіку дідусеві [PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS]. Відповідно до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), користуються ним для проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки відповідач не проживає у вказаному будинку з 2010 року, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved