Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору б/н від 03.04.2012 року, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Вимоги мотивовані тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 03.04.2012 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, що встановлений «Тарифами Банку», викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Станом на 30.04.2019 року заборгованість до стягнення становить 30 085,17 грн. з яких: 1 462,65 грн. заборгованість за кредитом, 25 213,70 грн. заборгованість по процентах за листування кредитом, 1 500 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 408,82 грн. штрафу (процентна складова). Відповідач не виконав своїх обов`язків перед позивачем за вказаним договором, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. 16 серпня 2019 року суд відкрив провадження та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Позивач просив розглянути справу у відсутність його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 03.04.2012 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, що встановлений «Тарифами Банку», викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Даний кредит надавався на підставі умов та правил надання клієнтам платіжних карток, а також інших банківських послуг, вказаних в заяві і в пам`ятці. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Погіршення матеріального стану відповідача та не можливість погашати кредит не звільняє його від взятих на себе зобов`язань за договором. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 30.04.2019 р. заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом складає 30 085,17 грн. з яких: 1 462,65 грн. заборгованість за кредитом, 25 213,70 грн. заборгованість по процентах за листування кредитом, 1 500 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 408,82 грн. штрафу (процентна складова). Період розрахунку - це період за користування кредитом з 03.04.2012 року по 30.04.2019 року. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 30 085,17 грн. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті процентів, на стягнення яких позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Розподіл судових витрат вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1921,00 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved