Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 доларів США з зобов'язанням повернути кредит та сплатити відсотки згідно договору, з кінцевим терміном повернення 30.08.2037 року. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача виниклу станом на 01.10.2013 року заборгованість у сумі 20280,99 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач чотири рази у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив і з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 доларів США з зобов'язанням повернути кредит та сплатити відсотки згідно договору, з кінцевим терміном повернення 30.08.2037 року. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до п. 2.2, п. 2.4, та п. 4.1 кредитного договору, підписаного відповідачем [PERSON], останній зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 01.10.2013 року складає 20280,99 доларів США, яка складається з: 6707,29 доларів США - заборгованість за кредитом; 4643,84 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 812,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7092,52 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 62,55 доларів США - штраф (фіксована частина); 962,78 доларів США - штраф (процентна складова). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, наслідки порушення боржником зобов'язань щодо повернення суми позички є право заявника вимагати повернення суми боргу з урахуванням процентів. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог та з заявою про застосування позовної давності він не звертався, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved