Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною завою, посилаючись на те, що 11.11.2005 року на підставі наказу № 165к Республіканського вищого училища фізичної культури вона була прийнята на посаду прибиральниці до футбольного манежу з 11.11.2005 року. З 01.02.2008 року на підставі наказу № 15к від 31.01.2008 року її переведено з посади прибиральниці службових приміщень манежу на посаду сторожа. Наказом № 27бк від 07.06.2017 року був розірваний безстроковий трудовий договір між нею та відповідачем на підставі п, 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 09.06.2017 року. Вважає звільнення незаконним. Як вказано в наказі про її звільнення, нею систематично порушувалася трудова дисципліна, і до неї застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді оголошення доган - наказ № 188К від 06.06.2016 року, наказ № 266/1к від 01.08.2016 року, наказ № 289К від 15.08.2016 року, наказ № 469к від 11.11.2016 року, наказ № 103К від 24.02.2017 року, наказ № 255к від 25.05.2017 року. Також, в наказі зазначено, що 19.07.2016 року вона отримала у відділі кадрів оригінал трудової книги для перерахунку пенсії, та не повернула її, і не надала медичних документів щодо її інвалідності. Проте, в наказі про звільнення чітко не зазначено, саме за який проступок до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Крім того, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення було з порушенням строків, або відповідач застосував стягнення у вигляді звільнення за проступки до яких вже було застосовано стягнення у вигляді доган. Підставою для винесення наказів з 06.06.2016 року по 25.05.2017 року являлися наступні проступки: самовільне залишення робочого місця (15-20 хвилин) - у час, який передбачений розпорядком дня для обіду; відвідування їдальні зі службового входу без дозволу адміністрації - на прохання керівництва та у час коли ще не було розпорядження про заборону працівникам відвідувати їдальню; недопущення у приміщення футбольного манежу учнів - згідно доповідної записки, учні запізнилися на урок, так як вона (позивач) довго не відривала учням приміщення де знаходився спортивний інвентар, що не входить до посадових обов'язків сторожа; регулярно допускала до приміщення сторонніх осіб, зокрема членів свої сім'ї та родичів - не відповідає дійсності, про що наголошували правники манежу під час обговорення питання її звільнення на профкомі; під час чергування у футбольному манежі було здійснено крадіжку мобільного телефону учня - не входить до посадових обов'язків сторожа приміщення охороняти особові речі учнів. Не відповідає дійсності і неповернення трудової книги, оскільки вона її повернула відділу кадрів одразу після проведення перерахунку пенсії. Про інвалідність повідомляла адміністрацію коледжу, так як перебувала на ІІ групі інвалідності (робоча група) до 2005 року, а тому не могли йти мови про надання якихось вигаданих медичних документів, які вона зобов'язана надавати. Питання про надання адміністрації коледжу дозволу на її звільнення неодноразово розглядалося на профкомі (з осені 2016 року були перші подання, але профком своїм рішенням не надавав згоди, і лише на зборах 30.05.2017 року, на її думку, під тиском адміністрації, було надано дозвіл на її звільнення). Під час проведення засідання профкому були вислухані думки багатьох працівників, і відкривалися дуже цікаві факти, такі як відмова співробітників від своїх підписів на актах про її відсутність на робочому місці, оскільки вони їх підписували на прохання керівництва. У зв'язку з викладеними обставинами просила визнати її звільнення незаконним, поновити на роботі, та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 146,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні обставини викладені в позові та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Уточнив вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та просив стягнути - 22 213,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що звільнення є законним, позивач неодноразово порушувала трудову дисципліну. Жоден з наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не був оскарженим. Трудову книжку позивач так і не повернула. Графік роботи сторожів не змінювався, є таким самим, який був на час роботи позивача. Статути (положення) профспілкової організації на стадії розробки на даний час. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 11.11.2005 року на підставі наказу № 165к Республіканського вищого училища фізичної культури позивач була прийнята на посаду прибиральниці до футбольного манежу з 11.11.2005 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу і 0,3 ставки робітника по ремонту будівель та споруд, і 10 % за прибирання туалетів. З 01.02.2008 року на підставі наказу № 15к від 31.01.2008 року позивача переведено з посади прибиральниці службових приміщень манежу на посаду сторожа, зі збереженням 0,3 ставки робітника по ремонту будівель та споруд. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 812 від 24.07.2015 року Республіканське вище училище фізичної культури перейменовано зі зміною типу навчального закладу в Олімпійський коледж імені Івана Піддубного. Наказом № 276-к від 07.06.2017 року безстроковий трудовий договір між позивачем та відповідачем на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України розірваний з 09.06.2017 року. У наказі зазначено, згідно наказів № 188-к від 06.06.2016 року, № 266/1-к від 01.08.2016 року, № 289-к від 15.08.2016 року, № 290-к від 15.08.2016 року, № 469-к від 11.11.2016 року, № 103-к від 24.02.2017 року та № 255-к від 25.05.2017 року [PERSON] притягувалася до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, 19.07.2016 року [PERSON] отримала у відділі кадрів оригінал трудової книги для перерахунку пенсії, та не повернула її. Не було надано і медичних документів щодо інвалідності [PERSON], чим порушено ст. 24 КЗпП України. 30.05.2017 року профспілковим комітетом коледжу надано згоду на розірвання трудового договору. Відповідно до п. 3 п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до правника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до пунктів 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП). Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Посадовою інструкцією сторожа футбольного манежу Олімпійського коледжу імені І. Піддубного, погодженої та затвердженої 21.09.2015 року, встановлено, що сторож безпосередньо підпорядковується завідувачу футбольного манежу, а у разі його відсутності завідувачу господарства. У процесі своєї діяльності сторож керується правилами охорони будівель в нічний час, загальними правилами і нормами охорони праці, виробничої санітарії, техніки безпеки і протипожежного захисту, чинним законодавством України, а також Статутом Коледжу, Правилами внутрішнього трудового розпорядку Коледжу і даною Інструкцією. До завдань та обов'язків відноситься: головне призначення сторожа - охорона будівлі і майна у нічний та денний час; під час чергування через кожні 2 години сторож обходить територію манежу з метою перевірки її цілісності, не пошкодження замків, грат на вікнах, наявності пломб, протипожежного інвентарю, справність сигналізації, телефонів, освітлення, систем життєзабезпечення; у разі пошкодження замків, дверей, вікон, виникнення пожежі, аварійних ситуацій, пов'язаних із системами тепло -, водо -, енергопостачання, негайно завідувача футбольного манежу, адміністрацію коледжу, відповідні аварійні та інші служби (пожежну охорону, міліцію тощо); за умови виникнення пожежі на об'єкті піднімає тривогу, оповіщає пожежну команду і чергового з відділення міліції, вживає заходи по ліквідації пожежі; стежить за економією енергоресурсів в манежі; під час денного чергування сторож пропускає учнів та студентів до манежу згідно розкладу занять; приймає і здає чергування з відповідним записом у журналі. Несе відповідальність - за неналежне виконання або невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків, а також невикористання або не повне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією інструкцією, у порядку визначеному трудовим законодавством; за неналежне виконання або невиконання без поважних причин Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу, наказів і розпоряджень адміністрації коледжу та інших нормативних актів, в межах чинного законодавства; за правопорушення, своєї в процесі здійснення своєї діяльності, в межах визначених адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання коледжу та учасникам освітнього процесу матеріальної шкоди - сторож несе матеріальну відповідальність у порядку і в межах, визначених чинним трудовим, цивільним та кримінальним законодавством України. Сторож повинен знати положення та інструкції по пропускному режиму; зразки підписів осіб, що мають право підписувати перепустки на винос і вивіз матеріальних цінностей чи відвідування коледжу; зразки постійних і разових перепусток; правила та інструкції по охороні об'єктів; кордони охоронюваного об'єкта; номери телефонів представників коледжу охоронюваного об'єкта і червоно з відділення міліції; правила внутрішнього трудового розпорядку. Сторож футбольного манежу отримує від керівництва коледжу матеріали нормативно-правового та організаційно-методичного змісту, знайомиться під розпис із відповідними документами. Він систематично обмінюється інформацією з питань, що входять у його компетенцію, з керівництвом та працівниками коледжу. Перевіривши накази, які стали підставою звільнення [PERSON] встановлено наступне. Наказом № 188К від 06.06.2016 року [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з порушенням санітарно-епідемічних правил (зайшла через службовий вхід до їдальні, що заборонено; дозвіл мають тільки працівники харчоблоку). З даним наказом [PERSON] погодилася, хоча жодної заборони керівництвом не встановлювалося, наказ не видався. Як і не було надано суду доказів про його наявність. Як і не надано Статут відповідача та Правила внутрішнього розпорядку. Згідно наказу № 266/1к від 01.08.2016 року [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що 26.07.2016 року о 21.20 годині неправомірно не запустила в приміщення футбольного манежу учнів відділення хокею всупереч розпорядженню директора; та не відчиняла протягом 15 хвилин приміщення учням відділення хокею, де вони зберігають спортивний інвентар. Порушила п. 3 Розділ 1 Посадової інструкції. По даному наказу не було надано доказів щодо наявності розпорядження директора про допуск учнів на манеж після 21 години. Крім того, відсутні докази щодо наявності у позивача обов'язків щодо відкриття приміщень, де зберігається спортивний інвентар. Пункт 3 Розділу 1 Посадової інструкції не містить жодних обов'язків, які б порушила позивач згідно даного наказу. Наказом № 289К від 15.08.2016 року, [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що 10.07.2016 року, 14.07.2016 року та 18.07.2016 року запускала сторонніх осіб (сина, невістку та онука); під час її чергування пропадали речі та вона водила до їдальні коледжу членів своєї родини. Про дані факти було складено акти від 10.07.2016 року, 14.07.2016 року та 18.07.2016 року, які підписані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Порушила п. 3 Розділу 1 Посадової інструкції, Правила внутрішнього трудового розпорядку, наказ та розпорядження адміністрації коледжу та його Статуту. Однак, як вбачається з протоколу № 25 зборів профспілкового комітету Олімпійського комітету ім. І. Піддубного від 30.11.2016 року, де розглядалося подання директора коледжу від 14.11.2016 року щодо надання згоди профкому на розірвання трудового договору з [PERSON], був присутній [PERSON], який зазначив, що при безпосередній фіксації фактів правопорушень він присутній не був, акти йому принесла [PERSON], та наполягала на їх підписанні. Не бачив він і осіб, які підписували акти. Як пояснила [PERSON], перша догана про її появу у їдальні коледжу із службового входу і у верхньому одязі є справедливою. А інша доповідна стала наслідком ситуації, коли сама адміністратор манежу попросила її принести їй вечерю з їдальні (на той час офіційного розпорядження директора про заборону працівникам коледжу харчуватися в їдальні ще не було видано). Оскільки на вулиці була погана погода (дощ) вона зайшла до їдальні через службовий вхід, а коли поверталася на робоче місце, помітила, що [PERSON] йде за нею, ніби навмисно чекала на її вихід. А на наступний день з'явилася доповідна про її відсутність на робочому місці і порушення норм виробничої санітарії. Крім того, п. 3 Розділу 1 Посадової інструкції не містить жодних обов'язків, які б порушила позивач згідно вказаного наказу. Правила внутрішнього трудового розпорядку, наказ та розпорядження адміністрації коледжу та його Статут, з яких можливо було перевірити та встановити наявність порушень, до матеріалів справи не надано. Наказом № 290-к від 15.08.2016 року [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що 26.07.2016 року о 21.20 годині неправомірно не запустила в приміщення футбольного манежу учнів відділення хокею всупереч розпорядженню директора; та не відчиняла протягом 15 хвилин приміщення учням відділення хокею, де вони зберігають спортивний інвентар. Порушила п. 3 Розділу 1 Посадової інструкції. Даний наказ ідентичний наказу № 266/1-к від 01.08.2016 року, що свідчить про повторне притягнення до дисциплінарного стягнення по тим самим підставам. Крім того, п. 3 Розділу 1 Посадової інструкції не містить жодних обов'язків, які б порушила позивач згідно вказаного наказу. Наказом № 469к від 11.11.2016 року, [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що 30.10.2016 року з 19.48 до 20.05 години [PERSON] самовільно залишила своє робоче місце (без дозволу керівництва) та о 19.50 годині всупереч вимогам виробничої санітарії зайшла до їдальні через службовий вхід. Порушено п.п. 1.4 та 2.1 посадової інструкції сторожа футбольного манежу, і п.п. 1.1, 3.2, 7.1, 7.2, 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу. Як встановлено з матеріалів справи, обідня перерва у позивача з 13.00 години до 14.00 години, та з 19.00 години до 20.00 години. А тому, залишення робочого місця без дозволу керівництв суперечить матеріалам справи. Дане питання було розглянуто на зборах профспілкового комітету Олімпійського комітету ім. І. Піддубного від 30.11.2016 року, де розглядалося подання директора коледжу від 14.11.2016 року щодо надання згоди профкому на розірвання трудового договору з [PERSON] Не надано і доказів наявності заборони щодо входу до їдальні зі службового входу. Наказом № 103К від 24.02.2017 року [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що 03.02.2017 року в четвертій роздягальні з 11.00 години до 12.00 години пропав мобільний телефон учня; під час чергування [PERSON] неодноразово викрадалися (пропадали) особисті речі та предмети учнів, студентів коледжу. Як вбачається з Посадової інструкції сторожа, до обов'язків позивача належить охорона будівлі і майна коледжу у нічний та денний час. Крім того, наказом № 255-к від 25.05.2017 року [PERSON] притягнута до дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани у зв'язку з тим, що злісно ухилилася від надання трудової книжки та медичних документів, що суперечить вимогам законодавства про працю, Статуту та Правилам внутрішнього трудового розпорядку коледжу. Порушила ст. 24 КЗпП. Як вбачається з матеріалів справи, відносно [PERSON] адміністрацією відповідача тричі подалися подання про звільнення позивача з одних і тих саме підстав - 14.11.2016 року, 23.03.2017 року та 13.05.2017 року. Двічі профспілковий комітет відмовляв у наданні згоди. При розгляді подання було встановлено наявність конфлікту між [PERSON] та працівниками коледжу, та радили перевести [PERSON] на аналогічну посаду до іншого манежу коледжу. По даній справі відповідач не надав належних та допустимих доказів своїх заперечень. Як встановлено в суді, між сторонами дійсно наявний конфлікт. Усі накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не підтверджені доказами, та суперечать вимогам трудового законодавства. У наказі про звільнення причина звільнення [PERSON] чітко не сформульована. Посилання на те, що [PERSON] не повернула трудову книжку та не надала медичну довідку, що свідчить про порушення нею ст. 24 КЗпП, є таким, що не відповідає нормам трудового законодавства, оскільки дана стаття регулює порядок укладення трудового договору. Враховуючи вимоги законодавства та встановлені в суді факти та обставини, слідує, що жодна з подій, в тій редакції, як вказано в наказі про звільнення позивача, не знайшла свого підтвердження в суді. Окрім цього, дії відповідача щодо оформлення документів на звільнення позивача, сам зміст цих документів, не відповідають вимогам законодавства. Таким чином, в суді встановлено та доведено, що позовні вимоги позивача про поновлення позивача на роботі знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 235 КЗпП України, на користь позивача має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Середньогодинний заробіток позивача складає 24,25 грн. Період з часу звільнення - 09.06.2017 року по день постановлення рішення - 24.11.2017 року, з урахуванням графіку роботи сторожів (який зі слів сторони відповідача не змінювався) становить 916 годин, що складає суму 22 213,00 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Норма даної статті встановлює, що доказування є обов'язком сторони. Суд не вправі вимагати у сторін надавати докази. Саме позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Таким чином, розподіл обов'язків щодо доказування у цивільній справі здійснюється на підставі одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 640,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved