Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 17.05.2017 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя не склалось, в останній час між ними постійно виникають сварки, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує лише формально і збереження його неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати та залишити прізвище «Литвин» після розірвання шлюбу. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.09.2006 року у Відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1313, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини визнаються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила клопотання про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд приходить до висновку, про залишення їй прізвища «Яценко». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн., однак заявив клопотання про залишення судових витрат за ним.

Outcome: approved