Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 08.10.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 08.10.2012 року. Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 31.07.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 39937,51 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1031,43 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 32328,10 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4200,00 грн., а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1877,98 грн. штраф (процентна складова). В звязку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 39937,51 грн. за кредитним договором № б/н від 08.10.2012 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідача в судове засідання, просила справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 08.10.2012 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідача [PERSON] про те, що він ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді, т.б. відповідач прийняв зазначені умови споживчого кредиту. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 08.10.2012 року, станом на 31.07.2017 року становить 39937,51 грн., з яких: 1031,43 грн. заборгованість за кредитом, 32328,10 грн. - заборгованість за відсотками, 4200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2377,98 заборгованість по штрафам. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, слід зазначити, що 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п. 5 ч. 2 цього Розпорядження с. Новоянисоль Нікольського (Володарського) району Донецької області, де зареєстрований та фактично проживає відповідач [PERSON], входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено с. Новоянисоль Нікольського (Володарського) району Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час с. Новоянисоль Нікольського (Володарського) району Донецької області, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. Отже, позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані: пеня в сумі 4200,00 грн. та штрафи в сумі 2377,98 грн., а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Таким чином, враховуючи, що відповідачу [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але ж останній їх належним чином не виконав, суд вважає, що з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.10.2012 року, яка утворилась станом на 31.07.2017 року в розмірі 33359,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1031,43 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 32328,10 грн., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено вірну суму судового збору в розмірі 1600,00 грн. і суд задовольнив 83,53 % заявлених позивачем позовних вимог від суми 39937,51 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційна розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1336,48 грн., решта суми судового збору пропорційна розміру позовних вимог, в яких позивачу відмовлено, стягненню на користь останнього не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial