Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 липня 2014 року між відповідачем та позивачем укладено Кредитний договір № 500951488. Відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 107599,22 грн. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15,99% річних. Датою остаточного повернення кредиту є дата припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 11.07.2019 р. Порушення своїх споживчих прав вбачає в тому, що зміст та умови кредитного договору № 500951488 від 10.07.2014 р. було розроблено безпосередньо відповідальними працівниками Банку. Будь-які пропозиції Позичальника, щодо внесення змін у зміст його редакції (окрім, суми кредиту і терміну користування ним), працівниками банку сприймались критично та одразу ж, відхилялись. В іншій редакції (окрім, наданої банком), кредитний договір відповідачем не укладався б. Вважає, що відповідач у спірному кредитному договорі: не визначив та не навів належно, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; не встановив в умовах надання кредиту зокрема, застереження про можливе настання валютних ризиків для Позичальника та наслідків такого зростання; річна відсоткова ставка за кредитом визначена неналежним чином та не відповідає дійсній (фактичній); не визначив, не встановив та не розкрив необхідні (згідно вимоги Закону) обовязкові умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, іще до укладення такого кредитного правочину, забезпеченого іпотекою; не визначив та не встановив порядок дострокового виконання основного зобов'язання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; не визначив та не встановив право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; не зазначив реквізити ліцензії та/або свідоцтва Відповідача про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків. Просить визнати недійсним кредитний договір №500951488 від 10.07.2014 року. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Представник позивача в судові засідання, не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Своєю заявою від 14.08.2015р., поданою до суду 18.08.2015 року просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У подальшому подав заяву 06.10.2015 року у якій просив судове засідання, що призначене на 04..11.2015 року відкласти з причин неможливості прибуття до суду, разом з цим заяву про розгляд справи без участі представника позивача не відкликав. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням та викликом осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги\~ ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності учасників судового засідання на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами 10.07.2014\~\~року був укладений кредитний договір №500951488, за умовами якого [PERSON] отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредитні кошти в сумі 107599,22 грн. зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 15,99% та кінцевим терміном повернення до 11.07.2019 року. Зазначені обставини не заперечуються сторонами, підтверджуються матеріалами справи, а тому вважаються встановленими. Згідно п.5 кредитного договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, у тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому розяснені, зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згоден, що він отримав свій примірник цього договору, що він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №1577, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку та які йому розяснені, зрозумілі та з якими він цілком згоден. Ст. 627 ЦК України\~\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~\~ В контексті зазначеної норми, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначити умови такого договору. За наявним у матеріалах справи примірником кредитного договору,\~\~на сторінці якого [PERSON] поставив особистий підпис, що ніким не оспорюється, вбачається, що кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача,\~\~ оскільки підпис на договорі\~ є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. Відповідно до п.п.1-3, 5,6 ч.1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів, і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами під час звернення позивача з пропозицією щодо укладання договору та згоди\~\~відповідача на укладання такого договору. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed