Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 10.01.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 140 000 грн боргу за договором позики та 1 400 грн судових витрат, дане судове рішення набрало чинності 21.01.2014 р. Після звернення позивача до виконавчої служби вказане рішення було виконане 18.03.2015 р. шляхом продажу нерухомого майна боржника [PERSON] на електронних торгах. Позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 69 866 грн 80 коп та три проценти річних за порушення строків виконання грошового зобов»язання в сумі 4 855 грн 89 коп за період з 21.01.2014 р. по 18.03.2015 р. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення у повному обсязі. Так, судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 10.01.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 140 000 грн боргу за договором позики та 1 400 грн судових витрат, дане судове рішення набрало чинності 21.01.2014 р. Після звернення позивача до виконавчої служби вказане рішення було виконане 18.03.2015 р. шляхом продажу нерухомого майна боржника [PERSON] на електронних торгах. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст.ст.599, 600, 604 - 609 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється: 1) виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК); належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання; 2) за згодою сторін унаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст.600 ЦК); 3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст.601 ЦК); 4) за домовленістю сторін (ст.604 ЦК); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст.605 ЦК); 6) поєднанням боржника та кредитора в одній особі (ст.606 ЦК); 7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає (ст.607 ЦК); 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою й у звязку із цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК); 9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч.2 ст.608 ЦК); 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст.609 ЦК). Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін щодо виконання зобовязання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Дана правова позиція підтверджена й практикою Верховного Суду (постанова від 20.12.2010 у справі №3-57гс10, від 4.07.2011 у справі №3-65гс11, від 12.09.2011 у справі №3-73гс11, від 24.10.2011 у справі №3-89гс11, від 14.11.2011 у справі №3-116гс11, від 23.01.2012 у справі №3-142гс11). У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 процентів річних за порушення строків виконання грошового зобов»язання є обґрунтованими. Розрахунковим періодом для обрахування вказаних сум слід визначити період з 21 січня 2014 року \\ дата вступу в законну силу рішення суду\\ по 18 березня 2015 року \\ дата фактичного виконання рішення суду\\. Розрахунок інфляційних : 1\\ 2014 р. 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,008 х 1,029 Х 1,024 х 1,019 х 1,030 = 1,246 2015 р. 1,031 х 1,053 х 1,108 = 1,203 2\\ 1,246 х 1.203 = 1,499 3\\ 140 000 х 1,499 = 209 860 4\\ 209 866 140 000 = 69 860 Розрахунок 3 % річних : 140 000 х 3 х 422 : 365 : 100 = 4 855,89 422 кількість днів прострочки На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить також стягнути 747 грн 24 коп судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved