Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 16.07.2010 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подано заяву в якій зазначено про те, що з 2017 року він не проживає разом із відповідачкою, наразі відповідачка є вагітною від іншого чоловіка, який визнає свою батьківство. Розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій зазначено про те, що вона з 2018 року проживає разом із [PERSON] однією сім`єю. За період спільного проживання завагітніла від [PERSON] , який визнає своє батьківство. Розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву в якій зазначено про те, що він з 2018 року проживає однією сім`єю з [PERSON] , яка завагітніла від нього. [PERSON] визнає своє батьківство та бажає в подальшому зареєструвати шлюб із [PERSON] . Розгляд справи просить проводити без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 16.07.2010 року, шлюб зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 154, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.07.2010 року (а.с.8). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені з 2017 року, про що зазначено у письмовій заяві позивача (а.с.32). З 2018 року відповідачка проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] від якого вагітна, про що зазначено у письмовій заяві відповідачки (а.с.33). [PERSON] визнає батьківство ще ненародженої дитини, що підтверджується в матеріалах справи його заявою (а.с.34) Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд приймає до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відмова буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимо. Шлюб між сторонами існує лише юридично, відповідачка створила сім`ю з іншим чоловіком, який визнає батьківство ще нанародженої дитини. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved