Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір за № 06/117/07-С, за умовами якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв предмет іпотеки, нерухоме майно виробничо-побутовий корпус під літ. «В» загальною площею 577,4 кв. м гаражі бокси під літ. «Г» загальною площею 433,7 м кв., що знаходиться в [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2004 року. Додатковою угодою № 1 до договору іпотеки сторони розірвали вказаний договір з 22 квітня 2008 року. 22 квітня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір за № 13/55/І01/08-С за умовами якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв предмет іпотеки, нерухоме майно виробничо-побутовий корпус під літ. «Б» загальною площею 577,4 кв. м, гаражі бокси під літ «Г» загальною площею 433,7 м кв., що знаходяться в [ADDRESS], що належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2004 року. Вважає, що вказаний іпотечний договір укладений з порушенням законодавства, оскільки на підставі ухвали Свалявського місцевого суду Закарпатської області від 12 вересня 2001 року затверджено мирову угоду між в.о. начальника Свалявського КП «Агрошляхбуд» Цанько С.І. та [PERSON] про те, що згідно рішення Свалявського місцевого суду від 07.08.2011 року та договору про переуступку вимоги від 08 вересня 2001 року Свалявське КП «Агрошляхбуд» в рахунок погашення заборгованості в сумі 1930 грн. передає у приватну власність [PERSON] колишнє приміщення котельні та бокс-автогаража загальною площею 87,3 м кв., згідно реєстраційного посвідчення, виданого Свалявським ДВП технічної інвентаризації 25 жовтня 2001 року право власності на приміщення котельні та бокс-автогаража зареєстровано за [PERSON] і належним власником приміщенням котельні та бокс-автогаража є позивач. А тому просить визнати недійсним іпотечний договір за № 13/55/І01/08-С від 22 квітня 2008 року, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що про оскаржуваний договір іпотеки позивач дізнався лише під час судового засідання у 2013 році. Представник ПАТ «Кредитпромбанк» Гошовська К.Г. у судовому засіданні позов не визнала, просила у такому відмовити, оскільки при укладені договору іпотеки [PERSON] представив свідоцтво про право власності на нерухоме майно - виробничо-побутовий корпус під літ. «в» та гаражі бокси, зареєстровані на його ім»я. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності, а тому просить у позові відмовити. Представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 12 вересня 2001 року ухвалою Свалявського місцевого суду Закарпатської області затверджено мирову угоду між в.о. начальника Свалявського КП «Агрошляхбуд» Цанько С.І. та [PERSON] про те, що у відповідності до рішення Свалявського місцевого суду від 07.08.2001 року та договору про переуступку вимоги від 08.09.2001 року Свалявське КП «Агрошляхбуд» в рахунок погашення заборгованості 1930 грн. передає у приватну власність [PERSON] колишнє приміщення котельні та бокс автогаража загальною площею 87,3 м кв. Згідно реєстраційного посвідчення приміщення котельні та бокс автогаража площею 87,3 м кв. по [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 21 за реєстровим № 48 25 жовтня 2001 року. Відповідно до державного атку на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 539970 від 10.12.2007 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу є власником земельної ділянки площею 0,0602 га по вул. Гірській, 4 «а» в м. Свалява. Іпотечним договором № 13/55/І01/08-С від 22.04.2008 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] передано в іпотеку майно - нежиле приміщення, а саме виробничо-побутовий корпус під літ. «В» загальною площею 577,4 кв м, гаражі-бокси під літ «Г» загальною площею 433,7 кв. м, ємності, навіс, естакада, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2004 року. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КУП «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] належить на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2004 року в частці 1/1 нежиле приміщення по [ADDRESS] виробничо побутовий корпус, гаражі-бокси, ємності, навіс, естакада. Зазначений договір купівлі-продажу від 08.07.2004 року рішенням Свалявського районного суду від 05.01.2010 року визнаний частково недійсним - виключено із договору купівлі-продажу нежиле приміщення гараж-бокс, позначений буквою «Г» площею 46,5 кв. м. Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, зареєстроване в установленому порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. За правилами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Статтею 578 ЦК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Якщо майно, яке є спільною частковою власністю, передано в іпотеку без згоди інших співвласників, то наявність таких обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 205 ЦК України. Ураховуючи, що позивач, як співвласник нежилого приміщення згоди на укладання іпотечного договору не надавав, а [PERSON] не виділив свою частку у натурі, суд дійшов до висновку про задоволення позову. Заява представника банку щодо застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки такою не доведено, що позивачу з 2010 року було відомо про наявність оскаржуваного договору.

Outcome: approved