Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.10.2008 року у розмірі 40158,18 грн., а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 10.10.2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 30.06.2018 року, відповідач має заборгованість у розмірі 40158,18 грн.\~Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку в розмірі 40158,18 грн., з яких: 2035,32 грн. тіло кредиту, 35472,47 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 500,00 грн. нарахована пені, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1900,39 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у своїй позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи за відсутності представника АТ Комерційний банк «ПриватБанк», вказав про повне підтримання своїх позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, через розміщення оголошення на веб-сайті суду, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 10.10.2008 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього, згідно з умовами якого він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачеві кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів, яку (картку) останній отримав і використав кредитні кошти у власних цілях. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав і не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів зворотного суду не надано. При цьому, позивачем вказано, що вищевказаний кредитний договір складається з Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг. На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 30.06.2018 року становить 40158,18 грн., з яких: 2035,32 грн. тіло кредиту, 35472,47 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 500,00 грн. нарахована пені, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1900,39 грн. Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем відповідачеві заборгованості по пені і штрафним санкціям згідно з Умов і правил надання банківських послуг з огляду на наступне. Так, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній же справі, Умови і правила надання банківських послуг, якими передбачені якісь проценти за користування кредитом і встановлена відповідальність Позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов`язань, не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Договір, а також те, що Умови містили такі положення щодо відсотків і штрафних санкцій в момент підписання Договору Позичальником, або в подальшому такі Умови не змінювались. При цьому, у самій Анкеті-заяві про приєднання к Умовам і правилам надання банківських послуг домовленості сторін щодо пені і штрафних санкцій (фіксована та процентна частина) не має. Зазначено лише про обов`язок позичальника сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. У зв`язку із цим, такі Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору. Зокрема до таких висновків прийшов Верховний Суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15, а також Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Тому, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача до відповідача щодо заборгованості за пенею в розмірі 500,00 грн. У той же час, відповідачем не спростований той факт, що він отримав від позивача кредитну картку з лімітом кредитних коштів, з яких 2035,32 грн. він використав у власних цілях і не повернув їх позивачеві. Крім того, відповідач підписав Анкету-заяву та погодився на умови кредитки «Універсальна», включаючи базову процентну ставку за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості, а також обов`язок сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову, що становить 2125,39 грн. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково і стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39633,18 грн., яка складається з основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту), відсотків за користування кредитом та штрафу, а в іншій частині позовних вимог - відмовити. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial