Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 7 633.01 гривен, яка складається з: - тіло кредиту - 4783.73 гривен; - прострочене тіло кредиту - 1 188.68 гривен; - заборгованість за відсотками - 0.00 гривен; - заборгованість за комісіями - 1 660.60 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 001-15237-240611 від 24 червня 2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», який був перейменований у ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], банк відкрив останньому картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до кредитного договору. Відкрив відповідачу Кредитну лінію на загальну суму 30 000.00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 6000.00 грн., з відсотковою ставкою 0.00 % річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Дельта Банк» станом на 19.12.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 7633.01 гривен. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача до суду не прибув. В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с.25). подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково. Не заперечував факту укладання кредитного договору та отримання кредиту на платіжну картку в розмірі 6 000.00 гривен. Зазначив, що до грудня 2013 року сплачував кредитну заборгованість регулярно, однак в зв'язку з важким матеріальний становищем та в силу, складних сімейних обставин не спроможений був і надалі сплачувати кредит, в зв'язку з чим має заборгованість. В цілому від взятих зобов'язань не відмовляється, зобов'язується і надалі по мірі можливості виплачувати кредитну заборгованість. Розгляд справи просив провести у його відсутність (а.с.26). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, і відповідачем 24.06.2011 року укладено кредитний договір № 001-15237-240611 про надання відповідачці кредиту у зв'язку з відкриттям карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в межах кредитної лінії в сумі 30 000 гривен. По умовах цього договору кредитор повністю виконав прийняті на себе зобов`язання і передав відповідачу кредитні кошти в сумі 6 000 грн.. Разом з тим відповідач прийнятих на себе зобов`язань по умовах вищеназваного кредитного договору не виконав і кредитору у встановлених розмірах і встановлені строки кредит не повернув. Станом на 19.12.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем складає загальну суму 7633.01 грн. Наведене підтверджується кредитним договором № 001-15237-240611 від 24.06.2011 року і тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою відповідача про надання йому кредиту і розрахунком заборгованості відповідача на умовах названого договору станом на 19.12.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.22), на що відповідч надав заяву про визнання позовних вимог частково, однак не заперечував факту укладання кредитного договору. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких інших, доказів, окрім тих, що були досліджені в судовому засіданні, відповідач на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Посилання відповідача [PERSON] на важке матеріальне становище та виниклі сімейні обставини, що перешкоджають йому продовжувати виконувати належним чином взяте зобов'язання за кредитним договором, суд до уваги не приймає, оскільки стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Приймаючи до уваги викладене та на підставі досліджених доказів, враховуючи невиконання умов договору без поважних на те причин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - судовий збір в розмірі 243.60 гривен, які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням № 10636474 від 07.02.2014 року (а.с.1).

Outcome: approved