Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив на підставі ст. 1301 ЦК України визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом видані державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] після смерті 24 листопада 2004 року [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,2953 га (з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0453 га для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84): -від 11 листопада 2005 року на імя [PERSON] на 3/8 частини земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-8425; -від 11 листопада 2005 року на імя [PERSON] на 1/4 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-8419; -від 17 жовтня 2007 року на імя [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-4172; -від 17 жовтня 2007 року. на імя [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-4179, посилаючись на те, що при видачі вказаних свідоцтв допущено помилку та невірно розраховано частини спадкового майна та видано свідоцтва на частини, які в сумарності не відповідають одиниці, коли виправити цю помилку на даний час не можливо. В цьому звязку позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно після смерті 08 липня 2012 року матері [PERSON], а тому порушує питання про визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку за законом. Представник позивача в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представники відповідача та третьої особи подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 24 листопада 2004 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,2953 га (з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0453 га для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84). Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали позивач та дружина померлого [PERSON] Згідно матеріалів спадкової справи №356 від 15 травня 2005 року після майна померлого [PERSON] на вказану земельну ділянку державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] видано чотири свідоцтва про право на спадщину, а саме: -від 11 листопада 2005 року на імя [PERSON] за заповітом на 3/8 частини земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-8425; -від 11 листопада 2005 року на імя [PERSON] за законом на 1/4 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-8419; -від 17 жовтня 2007 року на імя [PERSON] за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-4172; -від 17 жовтня 2007 року. на імя [PERSON] за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яке зареєстровано в реєстрі за №1-4179. 08 липня 2012 року померла мати позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно й частину земельних ділянок загальною площею 0,2953 га (з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0453 га для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84), які належали останній на підставі виданих після смерті чоловіка [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом. За життя [PERSON] склала заповіт від 15 червня 2005 року, посвідчений секретарем Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON], яким заповіла усе своє майно позивачу [PERSON] Позивач спадкоємець першої черги, який відповідно до ст. 1261 ЦК України, прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вказані обставини підтверджуються довідкою форми №3 від 16 січня 2013 року згідно якої [PERSON] з 11 січня 2005 року зареєстрований та проживає в розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №1-2015 від 19 січня 2015 року. 19 січня 2015 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що спадкодавець за життя свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка не зареєструвала та правоустановчі документи на частину земельної ділянки не отримала. У звязку з втратою оригіналу свідоцтва про право на спадщину на успадковану після смерті батька [PERSON] частину земельної ділянки позивач в травні 2017 року звернуся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу дубліката свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2007 року на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2953 га (з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0453 га для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84), яке зареєстровано в реєстрі за №1-4172. Однак, постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 17 травня 2017 року позивачу відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що згідно з матеріалами спадкової справи нотаріусом при видачі свідоцтва допущено помилку, а саме невірно вирахувано частини спадкового майна та видано свідоцтва про право на спадщину на частини, які в сумарності не відповідають одиниці. Свідоцтва по справі видані всім спадкодавцям, виправити допущену помилку не можливо. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Згідно ч. 1 і 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено вимогами ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на те, що при видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] допущено арифметичну помилку при визначенні розміру часток спадкодавців, сума яких дорівнює більше одиниці, вказані свідоцтва слід визнати недійсними та скасувати, оскільки зазначене перешкоджає позивачу оформити право власності на успадковане майно. Таким чином позивач успадкував право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2953 га (з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0453 га для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84), шляхом отримання її в спадщину після смерті батька. Видача свідоцтва нотаріусом на спадкове майно не можлива з викладених вище підстав. Крім того, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельну ділянку розділено на дві та присвоєно кадастрові номери. Так, згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 травня 2017 року земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Князя Святослава, 106 (раніше вул. Леніна, 84) присвоєно кадастровий номер 3221887801:02:059:6001, а земельній ділянці для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0453 га за тією ж адресою присвоєно кадастровий номер 3221887801:02:059:6002. Беручи до уваги викладене, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків і успадкував право власності на вказані земельні ділянки, яке в звязку з визнанням недійсними вказаних свідоцтв про право на спадщину, слід визнати за позивачем. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved