Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке. 17 жовтня 2011 року між ПАТ «Банк Форум» (далі за текстом Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3-0044/11/22-ZNW, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 50000,00 грн. строком до 14.10.2016 р. зі сплатою 17,75 % річних за користування кредитом у випадку дотримання позичальником умов договору, 22,75 % річних у випадку їх не дотримання. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, цього ж дня 17 жовтня 2011 року між [PERSON]О та Банком було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобовязувався солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобовязань позичальника за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 40800,06 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 18287,93 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 10608,99; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 8583,52 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 294,30 грн.; суми пені 3025,32 грн.. До початку судового засідання від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він позов підтримала, був не проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність від них не надходили, тому за згоди представника позивача, суд вважав можливим розглянути справу за наявними у неї доказами з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 17 жовтня 2011 року дійсно був укладений кредитний договір № 3-0044/11/22-ZNW на умовах зазначених в позовній заяві, а також, що між позивачем та відповідачем [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязувався погашати отриманий кредит щомісячно згідно Додатку 1 (див. п. 2.3 договору). Також відповідач зобовязувався сплачувати проценти за користування кредитом. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON] перестав погашати кредит з липня 2014 року, що свідчить про невиконання ним зобовязань за кредитним договором. У звязку з порушенням умов договору у відповідача перед позивачем станом на 22 лютого 2016 року виникала заборгованість на загальну суму 40800,06 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 18287,93 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 10608,99; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 8583,52 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 294,30 грн.; суми пені 3025,32 грн. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Із укладеного договору поруки видно, що згідно його умов [PERSON] на добровільних засадах прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням [PERSON] перед кредитором, тобто Банком. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обовязку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведені вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 18287,93 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 10608,99; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 8583,52 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 294,30 грн., а всього заборгованості на суму 37774,74 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачі мешкають у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.15 р.) Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, пеня відповідачам була нарахована після 14 квітня 2014 року, що не відповідає зазначеній нормі закону, тому вимога позивача в частині стягнення з відповідачів пені задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial