Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі однією сім'єю. Спільно домовилися придбати однокімнатну квартиру для проживання. Для її купівлі позивач зайняв 2,5 тисячі доларів США у свого знайомого [PERSON] по борговій розписці, окрім того продав свою особисту автомашину. Як зазначив позивач, оскільки сторони мали намір укласти шлюб, нову квартиру за договором оформили на відповідача, заплативши внесок, суму еквівалентну 2,5 тис. доларів США. Як стверджує позивач, грошові кошти сплатив він, оскільки у відповідачки грошей не було, оскільки вона працювала викладачем в середній школі № 23 на вул. Сортувальної в м. Одесі та отримувала невелику зарплату. Однак, незабаром розпочались скандали та відповідач залишив позивача. Оскільки у [PERSON] були ключі від квартири, за відсутності позивача, вона забрала всі свої речі. Як зазначає в позові [PERSON], оскільки за квартиру, що купується залишився, у вересні 2017р останній внесок, [PERSON] стала шантажувати, вимагаючи гроші. Погрожуючи залученням [PERSON] до кримінальної відповідальності або здоров'ю його доньки, заявляючи про це по телефону та то СМС. Крім того, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідач його ошукала щодо оплати за квартиру, та просить стягнути загалом з відповідачки грошові кошти, що еквівалентні 2500 доларів США 63500 гривень та моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22 серпня 2017 року було відкрито провадження по справі та ухвалою суду від 04 червня 2018 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті позову. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, враховуючи обґрунтування позову. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, враховуючи відзив на позов, котрий вона подала 25 квітня 2018 року. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що для укладення договору позики необхідно досягнення згоди між сторонами з цього приводу, в тому числі досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо розміру позики, її строку (без зазначення строку), а також щодо обов'язку повернути позичені кошти. Належними доказами, які підтверджують укладення договору позики, згідно вказаних норм, є або договір позики, або розписка. Відповідно до ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.4 ст.\~77\~ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд вважає що дані роздруківки переписки у вайбері не є допустимими електронними доказами в розумінні вимог ст. 100 ЦПК України. Відповідно до ст. 100 ч.2, 3\~ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або електронній копії , засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ « Про електронний цифровий підпис». Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбачених законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 1167 в частині 1\~ЦК України\~визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом не встановлено якими діями відповідача завдано шкоду позивачу, суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Таким чином, оскільки Позивачем не доведено факт передачі грошей Відповідачу, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed