Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відібрання малолітнього [PERSON], та стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що відповідачі неналежним чином виконують батьківські обов'язки по вихованню свого сина. Відповідачі не беруть участі у фізичному, моральному, духовному розвитку дитини, відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, участь у вихованні дитини не приймає. Встановлено, що мати малолітнього [PERSON] 21.10.2014 року у вечірній час, знаходячись за місцем свого проживання, безпідставно нанесла йому численні удари по різним частинам тіла електричним шнуром від праски, внаслідок чого дитина отримала тілесні ушкодження. Тому позивач звернувся до суду і просить суд відібрати малолітнього [PERSON] у матері та батька без позбавлення батьківських прав та стягнути з матері аліменти на утримання дитини з усіх видів доходів щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд відібрати малолітнього [PERSON] у батьків, які не належним чином виконують свої батьківські обов'язки та стягнути з [PERSON] на утримання дитини у розмірі ? частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на особу або установу в якій буде перебувати дитина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти відібрання дитини заперечувала, просила суд не забирати в неї дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської РДА в місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з реєстру (а.с.7, 8). Наполягаючи на позові представник позивача пояснила, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, участь у вихованні дитини не приймає. Малолітній [PERSON] самостійно звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з усною заявою про застосування до нього з боку матері [PERSON] у вечірній час фізичного насильства та попросив передати його на виховання бабусі [PERSON], яка проживає з ними в одній квартирі. Дитина пропускає навчання в школі. В зв'язку з чим, відповідачі не належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що працює психологом у центрі реабілітації дітей. До її обов'язків входить спілкування з дітьми які перебувають в центрі реабілітації дітей. Під час спілкування з [PERSON], він показав спину з синцями і сказав що це зробила його мати, від якої він втік і пішов до суду, а з суду його привезли до центру. Причину своєї поведінки обґрунтував тим, що він хоче бути захищеним. Коли [PERSON] прибув до нас в центр, він палив, на теперішній час він кинув палити. На даний час дитина знаходиться в центрі, забезпечена всіма умовами, потоваришував з дітьми, ходить на гурток малювання, йому подобається. Дитина хоче повернутися до дому, оскільки сумує за мамою. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] повідомив, що йому тринадцять років, він учень сьомого класу. В школі він навчався погано від своєї ліні. В центрі, де він навчається зараз, в нього гарні оцінки. Дома його мати просила навчатися і допомагала йому, але він не хотів. З матір'ю йому було добре. Вперше він почав палити, коли взяв у вітчима сигарету. Відповідно до доповідної на ім'я начальника Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Поліщука О.В від 22.10.2014 року, службою у справах дітей спільно з представником прокуратури Дніпровського району міста Києва, працівниками ВКМСД Дніпровського району міста Києва під час бесіди з дитиною [PERSON] встановлено, що 21.10.2014 року його мати [PERSON] у вечірній час, знаходячись за місцем проживання безпідставно заподіяла йому численні удари різних частинах тіла електричним шнуром від праски. Малолітній [PERSON] повідомив, що мати постійного застосовує до нього фізичне насильство, тому він категорично відмовляється повертатися до дому3 і просить захистити його від насильства, влаштувавши його у дитячий заклад (а.с. 11). Відповідно до ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи батьківських прав у випадках, передбачених п. п. 2-5 ч.1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судове засідання відповідачі не надали жодного доказу належного виконання своїх батьківських обов'язків, а тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому є підстави для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього, теж підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved