Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10107 грн. 20 коп., посилаючись на те, що 05 січня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», що є правонаступником всіх прав та обов'язків «Комерційний Банк «Дельта», та [PERSON] - відповідачем по справі, укладено кредитний договір №002-28157-050111, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит в сумі 5650 грн. 47 коп. на придбання певного майна. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 05.08.13 виникла зазначена заборгованість за кредитом. А тому вони змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень не надала. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 05 січня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»(правонаступником якого з 01.10.2009 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»), та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-28157-050111, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит в сумі 5650 грн. 47 коп. на придбання певного майна. Відповідно до п.п. 2.3, 2.5 Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,94% в місяць (а.с. 7-10). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] на даний час свої обов'язки за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 05.08.2013 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором№002-28157-050111від 05 січня 2011 року в сумі 10107 гривень 20 копійок, в тому числі: непогашений кредит - 7176 грн. 10 коп.; несплачені відсотки - 285 грн. 92 коп.; заборгованість за комісіями - 2645 грн. 18 коп.(а.с.6). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved