Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 05 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а таким чином зобов'язання за вказаним вище кредитним договором відповідачка не виконала. У зв'язку з цим станом на 26 квітня 2018\~ року загальна сума заборгованості становить 35768,52 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1491,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 31897,36 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 200,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1679,45 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним\~ договором\~ в розмірі 35768,52 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн.\~ Представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку із неявкою відповідачки у судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк»\~ не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, договір був укладений у формі підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно змісту якої відповідач погодилася, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до наданої копії анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку 05 лютого 2014 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредиту звернулась громадянка [PERSON]. У графі «П.І.Б. клієнта» зазначено «[PERSON]В.», що засвідчено підписом останньої. Документом, предявленим представнику банку для перевірки особи клієнта, вказано паспорт серія ВК №860910, виданий 15 листопада 2011 року Іллічівським РВ Маріупольського ГУ МВС України в Донецькій області. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 лютого 2014 року станом на 26 квітня 2018 року перед ПАТ КБ «Приватбанк» утворилась заборгованість за кредитним договором, укладеним між банком та клієнтом «Волдіновою Ганною Володимирівною».\~ З наданої копії паспорту серія ВК №860910, виданого 15 листопада 2011 року Іллічівським РВ Маріупольського ГУ МВС України в Донецькій області, посвідченої представником ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що до ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулась громадянка [PERSON], [INFO], уродженка с.Талаківка м.Маріуполя Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [INFO]. Також, дана інформація знайшла своє підтвердження у відомостях, наданих на запит суду 23 травня 2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до яких за адресою: с.Талаківка м.Маріуполя Донецької області, вул. 1 Травня, буд. 11-а (стара назва провулок Крупської, рішення Талаківської селищної ради м.Маріуполя від 05 лютого 2016 року), зареєстрована громадянка [PERSON], [INFO], паспорт серія ВК №860910, виданий 15 листопада 2011 року Іллічівським РВ Маріупольського ГУ МВС України в Донецькій області. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 5 ст.263 цього кодексу передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] не знайшли свого доведення в судовому засіданні, оскільки в ході судового розгляду не здобуто доказів, які були б належними, допустимими, достовірними, та дозволили суду вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, а саме, що громадянка [PERSON] зверталась до позивача для отримання банківських послуг у вигляді отримання кредитного ліміту на платіжну картку. Тому, зважаючи, що позивачем не надано доказів, які давали б правову підставу для звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду із позовом до [PERSON], не обґрунтовано позовні вимоги до неї про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідачки на його користь судового збору.

Outcome: dismissed