Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що в листопаді 2011 він позичив [PERSON] кошти в сумі 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень). Позика вищевказаних коштів [PERSON] була оформлена у простій письмовій формі у вигляді розписки згідно якої термін повернення коштів вказаний не був. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.01.2013 ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2013 грошову вимогу позивача до ФОП [PERSON] в розмірі 1200000 грн. судом визнано. Однак, [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку із чим ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про визнання ФОП [PERSON] банкрутом припинено. Зважаючи на наявний борг, позивача, на його запит, було повідомлено про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В., однак жодною інформацією з приводу того, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON] позивач не володіє. Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ряд майна. Зважаючи на це, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] - дружини померлого [PERSON] , як спадкоємця, на його користь в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість у розмірі 1200000 грн., а також вирішити питання судових витрат. Одночасно з поданням позову, позивач клопотав про витребування у приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.10.2019 відкрито провадження по даній справі, яку судом вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Також, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.10.2019 від приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В, витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Аналізом витребуваної справи встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] відмовилася в користь доньки померлого [PERSON] , а тому представником позивача [PERSON] було подано клопотання про заміну відповідача, яке ухвалою суду від 28.11.2019 задоволено та замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] . Окрім цього, ухвалою суду від 20.12.2019 до участі в розгляді даної справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради. Від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позов [PERSON] він не визнає повністю з огляду на наступне. Позовні вимоги, серед іншого, позивач обґрунтовує тим, що його грошові вимоги до [PERSON] в сумі 1 200 000 грн. були включені в реєстр вимог кредиторів у справі № 5010/1536/2012-Б-26/48 Господарського суду Івано-Франківської області про банкрутство ФОП [PERSON] . З наявної в матеріалах справи ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2013 вбачається, що представництво [PERSON] у цій справі здійснювалось [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено, у зв`язку з його смертю. В цій же ухвалі зазначається про направлення копії цієї ухвали, зокрема, [PERSON] . Отже позивачу про факт смерті [PERSON] стало відомо у 2015. Додатковим підтвердження цьому є звернення [PERSON] до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, яке надійшло адресату17.11.2017. Зазначає, що з урахуванням вимог чинного законодавства України [PERSON] мав можливість, в межах строку, скористатися своїм правом подати вимогу кредитора безпосередньо нотаріусу, чого ним зроблено не було, а тому позовні вимоги є незаконними. Представник позивача [PERSON] своїм правом подати відповідь на відзив скористався та зазначив, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 виносилась без участі позивача, та участі його представника, а копію ухвали поштою ні він, ні його представник не отримували. Окрім цього, дана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку ліквідатором Стіфутін І.В., а також кредитором ПАТ КБ «Приват Банк». Апеляційні скарги було розглянуто Львівським апеляційним господарським судом, та 24.02.2016 ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.02.2016 залишено без змін. Тобто, процедура банкрутства щодо боржника ФОП [PERSON] була закрита 24.02.2016. 15.03.2016 позивач звернувся в Калуську міську державну нотаріальну контору для прийняття вимоги (претензії) про повернення боргу до спадкоємців після смерті [PERSON] , де його повідомили, що для прийняття такої заяви він повинен надати оригінал або нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть [PERSON] . Оскільки такого свідоцтва позивач не мав, і фактично не міг його отримати, то того ж дня ним було направлено на адресу Калуської державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про повернення боргу. Так як упродовж декількох місяців жодної інформації з приводу розгляду Калуською державною нотаріальною конторою його вимоги (претензії) про повернення боргу він не отримав, то позивач в черговий раз направив до Калуської державної нотаріальної контори повторну вимогу про повернення боргу, яка у вересні 2016 його повторно повідомила про те, що позивачу необхідно надати оригінал або нотаріально посвідчену копію свідоцтва про смерть [PERSON] , якого у нього не було про що він фактично і повідомив нотаріуса своїм листом від 14.11.2016. Більше того, так як ніякої відповіді йому не поступило, то 26.01.2017 він вже звернувся зі скаргою на бездіяльність державного нотаріуса до ГТУЮ в Івано-Франківській області. 18.10.2017 представником [PERSON] було направлено листа до ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо зобов`язання надати інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, яку він отримав відповідним листом від 25.10.2017. Також, 04.11.2017 позивачем було направлено скаргу на адресу Міністерства юстиції України, на яку отримано відповідь від 30.11.2017 про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена в приватного нотаріуса Рожковецького І.В. Так як досудове врегулювання спору результатів не дало, то власне позивач і звернувся із даним позовом до суду. Стверджує, що строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців він не пропустив, а те, що Калуською державною нотаріальною конторою на підставі його вимог до спадкоємців так і не було вчинено жодних нотаріальних дій, не може бути підставою для твердження щодо пропуску ним строку подання відповідної вимоги, оскільки зі свого боку позивач виконав всі можливі дії, щоб звернутись до спадкоємців із вимогою про погашення боргу. Тому, позивач та його представник вважають позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові. В свою чергу, представник позивача подав відповідь на дану заяву про застосування позовної давності та вказав, що суб`єктивно [PERSON] не міг реалізувати своє порушене право, оскільки нотаріусом відмовлялось у наданні інформації відносно кола спадкоємців, які прийняли спадщину. Про особу відповідача позивачу стало відомо вже після відкриття провадження судом по даній справі, і власне після цього і було проведено заміну первісного відповідача на належного за клопотанням позивача. Тож, із врахуванням вищенаведеного вважає, що строк позовної давності на момент подання позову та на даний час не сплив, а тому жодних підстав для застосування судом наслідків спливу строку позовної давності немає. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Від законного представника [PERSON] - [PERSON] до суду також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності [PERSON] , проти задоволення позову заперечила та вказала, що строк позовної давності на даний час сплив. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Встановлено, що 07.11.2011 [PERSON] , який являється громадянином Чеської Республіки (а.с. 9) позичив [PERSON] кошти в сумі 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень), що було оформлено у простій письмовій формі у вигляді розписки (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. При цьому, в даній розписці термін повернення коштів вказано не було, однак зазначено, що кошти [PERSON] зобов`язався повернути за першою вимогою протягом 15 днів. Згідно вимог ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13.12.2017 у справі №309/3458/14-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей від позикодавця із зобов`язанням їх повернення. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів саме в позику така правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС, справа №369/3340/16-ц від 22.08.2019. Дослідивши розписку, суд, виявивши її справжню правову природу, доходить висновку, що у даній справі, між [PERSON] та [PERSON] укладався договір позики, в розумінні викладених вище вимог Закону на вказану у розписці суму 1200000 грн. З приводу того, що в матеріалах справи оригінал розписки відсутній, то суд враховує те, що позивач 11.03.2016 звертався до судді Господарського суду Івано-Франківської області з проханням отримати оригінал боргової розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с. 105). Враховуючи те, що справа із апеляційного суду була направлена до касаційної інстанції, то причини відсутності оригіналу розписки у позивача суд визнає поважними. Із спадкової справи № 07-2015, заведеної приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В., вбачається, що [PERSON] від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] відмовилася на користь доньки померлого - [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Зі змісту ст.1281 ЦК України слідує, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Таким чином, за змістом ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Матеріалами справи підтверджено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із : незавершеної будівництвом виробничо-адміністративної будівлі по [ADDRESS] (вартістю 3691828,00 грн.); нежилого приміщення по [ADDRESS] (вартістю 220599,60 грн.); виробничого приміщення (літ. Е - будівля холодильника та частина рампи) по [ADDRESS] (вартістю 54360,00 грн.); виробничої будівлі (літера А1 - столярний цех) по [ADDRESS] (вартістю 26850,00 грн.); 1/3 квартири по [ADDRESS] (вартістю 18366,00 грн.); 2151/10000 виробничої бази [ADDRESS] ; домоволодіння по [ADDRESS] (вартістю 632599,00 грн.). Наявність даного майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20-23). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а вданому випадку оціночна вартість спадкового майна перевищує розмір боргу. Зважаючи на це, сума, яка просить позивач стягнути з належного відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства. Щодо посилання представника відповідача на застосування позовної давності, то суд звертає увагу на те, що процедура банкрутства щодо боржника ФОП [PERSON] справді була закрита 24.02.2016 (а.с. 100), тобто з моменту вступу у законну силу ухвали суду про припинення провадження у справі про банкрутство, а право позивача на вимогу до спадкоємців щодо боргу виникло саме з моменту даного рішення суду, а не з моменту смерті боржника [PERSON] . Зокрема, 11.12.2012 Господарським судом Івано-Франківської області було порушено провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] (а.с. 11). В подальшому, 14.01.2013 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області ФОП [PERSON] було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 12-13). Також 01.07.2013 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області визнано грошову вимогу позивача - фізичної особи резидента Чехії [PERSON] до ФОП [PERSON] в розмірі 1200000 грн. (а.с. 14-15), яку направлено, зокрема, позивачу на адресу [ADDRESS] . Поряд з цим, у зв`язку з тим, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 40), то ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про визнання ФОП [PERSON] банкрутом припинено (а.с. 16). Зважаючи на те, що інформацією з приводу того, хто після смерті [PERSON] прийняв спадщину позивач не володів, а тому він розпочав переписку із Міністерством юстиції України з даного приводу. Зокрема, листом ГТУЮ в Івано-Франківській області від 30.11.2017 № Ш-598/01-34 позивача було повідомлено про те, що згідно інформації наданої Реєстратором Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В. (а.с. 17). Зважаючи на це, 07.02.2018 позивач подав до вищевказаного нотаріуса заяву про вимогу і повернення боргу (а.с. 18). В матеріалах справи відсутні, а представником відповідача жодної інформації, яка б підтвердила той факт, що позивачу було відомо про коло спадкоємців після смерті [PERSON] , не надано, а тому суд вважає, що можливості звернутись безпосередньо із вимогою про повернення боргу до спадкоємців позивач не мав. Поряд з цим, в матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. від 06.09.2019 № 190/01-16 згідно якого останній повідомляє про те, що кредитори померлого не входять до переліку осіб, яким можуть надаватися довідки та копії документів, що зберігаються у нотаріуса (а.с. 19). Наведене підтверджує позицію позивача та його представник в частині того, що інформацією про коло спадкоємців [PERSON] не володів та фактично володіти не міг. Натомість, 15.03.2016 та 12.08.2016 позивач звертався в Калуську міську державну нотаріальну контору з проханням прийняти вимогу про повернення боргу до спадкоємців після смерті [PERSON] (а.с. 106, 107), де його повідомили, що для прийняття такої заяви він повинен надати оригінал або нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 108). Позивач вживав ряд заходів для реалізації свого права на повернення боргу та захисту своїх інтересів шляхом неодноразового направлення ряду вимог на адресу Калуської державної нотаріальної контори про повернення боргу, звертався до державного нотаріуса з проханням витребувати документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] у відділі ДРАЦС, звертався зі скаргою на бездіяльність державного нотаріуса до ГТУЮ в Івано-Франківській області, надсилав листи до ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо зобов`язання надати інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, направлено скаргу на адресу Міністерства юстиції України, що жодних результатів не дало (а.с. 106, 107, 109, 110, 112, 113, 114). Наведене дає суду підстави вважати, що твердження про пропуск позивачем строку подання вимоги про повернення боргу є безпідставні. Із заяви позивача від 07.02.2018 слідує, що позивач звертався до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. про доведення до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, про подання вимоги про повернення боргу. Щодо клопотання представника відповідача про витребування у Господарському суді Івано-Франківської області для огляду матеріали справи №5010/1536/2012-Б-26/48 про банкрутство ФОП [PERSON] , то суд вважає, що в задоволенні такого клопотання слід відмовити, оскільки матеріали вказаної справи на суть позову та його доказування не впливають, а дані з приводу того, що судові рішення сторонами по вказаній справі оспорюють ся сторонами не надано. Той факт, що спадкоємцем свідоцтво про право на спадщину не оформлено суд до уваги не бере, оскільки згідно висновку Верховного Суду викладеного у Постанові від 16.05.2018 по справі №175/4367/15-ц, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком. За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 9605, 00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved