Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке. 20 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі за текстом Позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 40/2013-Р, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 79920,00 грн. зі сплатою 16,5 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором - 21,5% річних. Цей кредит разом зі сплатою процентів [PERSON] зобов`язувався повертати щомісячними платежами шляхом їх внесення згідно графіку погашення. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, цього ж дня, між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язувалася солідарно відповідати перед Позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконують взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 16.01.2019 в загальній сумі 74044,04 грн., яка складається із: -заборгованості за кредитом в розмірі - 64946,31,23 грн. -нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 - 9097,73 грн. Ухвалою суду від 26 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив. Протягом встановленого строку відповідачі відзивів на позовну заяву до суду не надавали, про відкриття провадження були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] 20.03.2013 було укладено кредитний договір № 40/2013-Р, за яким відповідач отримав грошові кошти у загальній сумі 79920,00 грн. під 16,5 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені - 21,5% річних, з кінцевим строком погашення до 19 березня 2018 року включно. Відповідно до п. 3.1 Договору відповідач зобов`язувався погашати отриманий кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1986,00 гривень щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця. Розрахунок заборгованості за договором № 40/2013-Р свідчить, що станом на 16.01.2019 у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 74044,04 грн., яка складається із: -заборгованості за кредитом в розмірі - 64946,31 грн.; -нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014р. по 30.04.2015р. - 9097,73 грн. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, тому позовні вимоги в частині стягнення нього заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Частинами першою і третьою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що того ж дня, коли було укладено кредитний договір з [PERSON] , між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 40/2013-Р/П згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язувалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 40/2013-Р від 20 березня 2013 року, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 79920,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі. Згідно з пунктом 5.2. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо Кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору. Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання зобов`язання. Пунктом 3.1 кредитного договору № 40/2013-Р від 20.03.2013 встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1986,00 гривень щомісячно - з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця з останнім строком погашення 07 лютого 2018 року. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З наданих позивачем виписок з особистих рахунків відповідача [PERSON] вбачається, що до серпня 2014 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 29.10.2014. Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 11 серпня 2014 року (наступного дня після невнесення чергового платежу), відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по кредиту сплинув 11.08.2017. До серпня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам, а остання дата нарахування процентів 30.04.2015. Перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів почався з 11 серпня 2014 року (наступного дня після невнесення чергового платежу). Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по процентах сплинув 11 серпня 2017 року. З позовом банк звернувся до суду 31 січня 2019 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що виникла за період з серпня 2014 по січень 2016 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору строку дії поруки, а стосовно вимоги стягнення заборгованості за процентами - за весь період, оскільки останнє нарахування відбулось 30.04.2015, то строк пред`явлення вимоги до поручителя щодо останнього платежу по процентах сплинув 01 травня 2018 року. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку її дії з вимогою щодо відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором Разом з тим правовідносини з поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу строку дії поруки з моменту виникнення права вимоги за договором поруки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі за № 6-272 цс16. Отже, вимоги позивача, щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором поруки підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку пред`явлення вимоги встановленої п.5.2 договору поруки. Враховуючи, що строком погашення чергового платежу є десяте число місяця наступного за звітним, то задоволенню підлягають вимоги позивача, щодо стягнення з другого відповідача заборгованості зі сплати простроченого боргу за яким виникнув обов`язок до сплати починаючи з 11.02.2016 року, а саме: сума простроченого боргу - 41981,75 грн. (64946,31 - 22964,56 = 41981,75). Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] в порядку солідарного стягнення, як з боржника та поручителя. Заборгованість зі сплати простроченої суми кредиту в розмірі 22964,56 грн., строк сплати якої настав до 01.02.2016 року стягненню з [PERSON] не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial