Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує те, що позивач є користувачем суміжної з спадкової земельної ділянки відповідача, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, пров. Зоряний(Ленінський), 1. В домогосподарстві відповідача є літня кухня, збудована батьками відповідача, розташована на земельній ділянці, яка була не відведена для будівництва і відноситься до земель загального користування, а тому є самочинним будівництвом. Дана будівля створює перешкоди позивачу для проведення газової мережі до свого будинку, для здійснення автомобільного підїзду до свого будинку, а також для оформлення права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача. Просить суд зобовязати відповідача [PERSON] знести за власний рахунок самочинно збудоване господарське приміщення - літню кухню розташовану за адресою : с. Морозівка. пров. Зоряний(Ленінський), 3 Баришівського району Київської області та стягнути з нього судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], проти заявленого позову заперечила та пояснила суду, відповідно до по господарської книги № 4 по с. Морозівка Баришівського району Київської області спірна будівля(літня кухня) була побудована в 1965 році, та відповідно до чинного на той час законодавства не потребувала окремого дозволу на побудову. Крім того літня кухня була побудована на земельній ділянці, яка була передана в користування батькам відповідача та є невідємною частиною будинку. Також представник зазначила, що дана будівля жодним чином не перешкоджає позивачу в здійсненні ним будь-яких його прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст.61 ЦПК України передбачає, що Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу будинку від 07 травня 1996 року позивач придбав будинок розташований за адресою Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, пров. Зоряний(Ленінський), 1. По сусідству з придбаним будинком, за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, пров. Зоряний(Ленінський), 3 розташований будинок з надвірними будівлями та спорудами, який є спадковим майном відповідача. В домоволодінні вказаного будинку знаходиться господарське приміщення- літня кухня (будівля Б згідно технічного паспорта). Дане господарське приміщення збудовано на земельній ділянці яка відноситься до земель загального користування с. Морозівка. Дана обставина встановлена Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2015 року, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року та рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08.10.2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.11.2015 року. Дана будівля(літня кухня) створює перешкоди позивач для проведення газової мережі до свого будинку, для здійснення автомобільного підїзду до свого будинку, а також для оформлення права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача. Вказана обставина встановлена ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.11.2015 року. Таким чином вказані обставини є встановленими рішенням суду та не потребують встановлення в даному судовому засіданні. Обовязковою умовою визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості є згода власника земельної ділянки (компетентного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування ) на визнання забудовника власником житлового будинку на земельній ділянці, яка належить до їх відання, або отримання забудовником права власності або користування земельною ділянкою, на якій побудовано житловий будинок (наприклад, укладення договору купівлі-продажу, суперфіцію, тощо). Волевиявлення власника земельної ділянки є вирішальним при ухваленні судом рішення. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідач та його представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів того що спірна будівля була побудована у встановленому законом порядку. Посилання представника відповідача на ту обставину, що дана будівля була збудована в 1965 році та на земельній ділянці наділеній матері відповідача, спростовуються письмовими матеріалами дослідженими судом, а саме. Як вбачається з досліджених судом погосподарських книг с. Морозівка : погосподарська книга 1961 1963 роки № 2 погосподарська книга 1961 1963 роки № 9 погосподарська книга 1964 1966 роки № 2 погосподарська книга 1967 1969 роки № 1 погосподарська книга 1971 1973 роки № 2 погосподарська книга 1974 1976 роки № 2 погосподарська книга 1977 1979 роки № 2 погосподарська книга 1980 1983 роки № 2 погосподарська книга 1983 1985 роки № 4 погосподарська книга 1986 1990 роки № 4 згадка про літню кухню в домоволодінні [PERSON] розташованому за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, пров. Ленінський(нині Зоряний), 3, зявилась лише в книгах №4 за 1983 1985 роки та №4 за 1986 1990 роки, що погоджується з технічним паспортом домоволодіння в якому рік побудови даної будівлі зазначений 1980 рік. Суд критично ставиться до дати побудови літньої кухні зазначеної в погосподарській книзі №4 за 1986 1990 роки оскільки невідомо на підставі яких даних та кім ця відмітка зроблена. Щодо виділеної земельної ділянки, то в наказі по птахофабриці «Морозівська» тресту «Київптахопром» №8-к від 08.01.1988 року «Про впорядкування земельних ділянок громадян с. Морозівка» не зазначено за якою адресою виділена земельна ділянка [PERSON] та яке її цільове призначення. Разом з тим як зазначено раніше судовими рішеннями встановлено, що спірна будівля побудована на землях загального користування, та перешкоджає позивачу в здійсненні його прав. Відповідно до листа - відповідді Департаменту містобудування та архітектури Київської ОДА на адвокатський запит від 10.09.2014 р. № 35-09-14/2, зазначено, що генеральний план с. Морозівка розроблений Українським державним головним проектним і науково-дослідним інститутом «УкрНДІДіпросільгосп» в 1976 році та затверджений Міністерством сільського господарства УРСР в 1979 році. Матеріали щодо внесення змін до вказаного генерального плану станом на 12.04.2007 року до Департаменту містобудування та архітектури не надходили. Таким чином судом встановлено, що межі вуличної мережі(земель загального користування с. Морозівка) встановлені, що в 1976 році, та до теперішнього часу не змінювались, дана обставина також встановлена рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08.10.2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.11.2015 року. Відповідно до вимог ст.105 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Частина 3 ст. ст.105 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) передбачає, що господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Відповідно до вимог ч.4 ст.367 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Встановлене судом підтверджується: - Копією Постанови Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2015 року; - Копією ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року; - Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 08.10.2015 року; - Копією ухвали Апеляційного суду Київської області від 19.11.2015 року; - Кропіями витягів з погосподарських книг с. Морозівка № 2 за 1980 1983 роки, №4 за 1983 1985 роки та №4 за 1986 1990 роки; - Копією технічного паспорта на домоволодіння розташоване за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Морозівка, пров. Зоряний(Ленінський), 3 - Копією витягу з Генерального плану с. Морозівка Баришівського району Київської області; - Копією листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 03.08.2012 р. № 06.1-34/12 ; - Копією листа - відповіді Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 07.09.2012 р. на скаргу заявника [PERSON]; - Копією листа Управління містобудування і архітектури та розвитку інфраструктури Київської ОДА від 22.03.2011 року за № 01-06-179 на ім'я голови комісії з проведення реорганізації Держкомзему України [PERSON], відповідно до якого генеральний план с. Морозівка Баришівського району Київської області розроблено та затверджено у 1979 році; - Копією листа Держкомзему від 11.05.2011 року за № 6859/30/Л5183-11, згідно з яким державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] всупереч вимогам земельного законодавства та всупереч рішень Генерального плану забудови с. Морозівка, Баришівського району Київської області, розробленого та затвердженого у 1979 році; - Копією листа - відповіді Департаменту містобудування та архітектури Київської ОДА на адвокатський запит від 10.09.2014 р. № 35-09-14/2, де зазначено, що генеральний план с. Морозівка розроблений Українським державним головним проектним і науково-дослідним інститутом «УкрНДІДіпросільгосп» в 1976 році та затверджений Міністерством сільського господарства УРСР в 1979 році. Матеріали щодо внесення змін до вказаного генерального плану станом на 12.04.2007 року (на дату прийняття рішення Морозівською сільською радою про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки 0,2500 га по провулку Ленінському, 3 в с. Морозівка) до Департаменту містобудування та архітектури не надходили; Іншими матеріалами справи. Таким чином заявлений позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає до повного задоволення. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved