Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 1989 року до 2012 року він та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мешкали в одній оселі, підтримували один одного, мали спільний бюджет, разом вирішували всі життєві проблеми та спільно узгоджували питання використання сімейного бюджету, придбання нерухомості, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Протягом року до смерті [PERSON] тяжко хворіла, позивач постійно піклувався про неї, [INFO] [PERSON] померла. 04.02.2011 року за спільні кошти придбано 81/100 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] за 25000,00грн. Правовстановлюючі документи оформлені на [PERSON], хоча фактично придбалось за спільні кошти та як спільне майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 81/100 домоволодіння, яку він фактично прийняв, продовжуючи жити у будинку, оплачує комунальні послуги. У зв'язку з цим позивач звернувся до державного нотаріуса Ашла О.К. з заявою про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутися до суду та просить визнати факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати 81/100 частину спірного житлового будинку спільною сумісною власністю з визнанням за позивачем ідеальної частки у цьому майні в розмірі 1/2 рівної частки, визнання права власності на спадкове майно на 1/4 частину 81/100 частини будинку. Позивач [PERSON] під час розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1989 року по [INFO], визнати 81/100 частину спірного житлового будинку спільною сумісною власністю з визнанням за ним ідеальної частки у цьому майні в розмірі 1/2 рівної частки, визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, 1/4 частину 81/100 частини будинку, вимоги про стягнення з відповідача судового збору залишив без розгляду. 20.02.2014 року до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутністю. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала частково, просила судові витрати покласти на позивача, справу розглянути за її відсутністю. Представник відповідачки до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа державний нотаріус третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу («Право спільної сумісної власності»). Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВС України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Як вбачається з домової книги на будинок [ADDRESS] за вказаною адресою з 13.09.2007 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В матеріалах справи маються фотознімки [PERSON] разом з [PERSON] за період часу з 1985 року по 2007 рік. Факт сумісного проживання також підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які маються в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає доведеним факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за період часу з 1989 року по 2012 рік. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). До того ж, немає значення, на ім'я якого з подружжя придбане майно. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 04.02.2011 року [PERSON] було придбано 81/100 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. Згідно витягу про державну реєстацію прав [PERSON] на праві приватної власності належить буд.[ADDRESS] Оскільки спірний будинок придбано під час спільного проживання однією сімє'ю [PERSON] та [PERSON] для їх спільного користування, тобто, для забезпечення потреб усієї сім'ї, суд вважає, що відповідно до ч.1 ст.74 СК України придбаний будинок належить їм на праві спільної сумісної власності. Про це свідчить реєстрація позивача за вищезазначеною адресою, а також проти цього не заперечує відповідачка, визнаючи позовні вимоги. Як вбачається з довідки КСН «Волонтерівка» [PERSON] проживає по [ADDRESS], [PERSON] по день смерті мешкала в будинку [ADDRESS]. Отже, виходячи з норм ст.ст.61, 74 СК України спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися дочка померлої [PERSON] та позивач [PERSON], який фактично прийняв спадщину, продовжуючи жити в будинку, доглядати за ним та земельною ділянкою, сплачувати комунальні послуги. Згідно ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом (ст.328 ЦК України). З ст.392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно cт.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, суд, виходячи з наведених норм чинного законодавства, враховуючи встановлені по справі обставини, а також позицію відповідачки, яка визнала позовні вимоги, приходить до висновку, що є всі підстави визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/4 частину 81/100 частини спірного житлового будинку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Керуюючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 74 СК України, ст.ст.321, 328, 392, 1220, 1261, 1270 ЦК України, п.20 Постанови Пленуму ВС України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved