Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власником житлового будинку №13, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Федорівка, вул.Нова. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, яка не проживає за вказаною адресою без поважних причин з липня 2016 року, а існування її реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом та зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання позивача. Ухвалою судді від 04.10.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в призначений час в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку серії НВТ №064576 від 04.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області [PERSON] за №393, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №62933914 від 07.07.2016 року, [PERSON] належить житловий будинок за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Федорівка, вул.Нова, буд.13. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача від 18.09.2018 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає з липня 2016 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова\~позиція Верховного\~Суду України\~викладена в\~постанові від\~16\~листопада 2016\~року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417\~ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405\~ч.2\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial