overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 08 вересня 2012 року між ним та відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказав, що більше чотирьох місяців сторони разом не проживають, тому за таких обставин збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає їхнім інтересам, а тому просить суд його розірвати. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. /а.с. 16,17/ Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі із 08 вересня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1367. /а.с. 4/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.2013 року вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 08 червня 2002 року між ним та відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Вказав, що понад три місяці проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому за таких обставин збереження шлюбу є неможливе та просить суд його розірвати. Позивач подав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена, поштовий конверт повернувся на адресу суду за відмовою адресата від одержання. /а.с. 19,20/ Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 08 червня 2002 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №639. /а.с. 3/ Сторони понад три місяці проживають окремо і повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 09 серпня 2003 року між ним та відповідачкою, зареєстрований Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя не склалось, в сім'ї постійно виникали сварки, непорозуміння, внаслідок яких подружні відносини припинені з 2010 року, шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги позивача підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Представник позивача стверджує, що позивач наполягає на розлученні, відносно примирення категорично заперечує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, а направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнає, згідна на розлучення і просить відновити їй дошлюбне прізвище «Гаєва». Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 09 серпня 2003 року виконавчим комітетом Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 116622, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 15 червня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, з 2010 року припинили подружні відносини, поновлювати їх не бажають і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу, просить відновити їй дошлюбне прізвище, а тому суд приходить до висновку, що її клопотання слід задовольнити і відновити дошлюбне прізвище «Гаєва».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 10.10.2015 року між ним та відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, основними причинами стала абсолютна протилежність характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Сторонни з грудня 2015 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сімї є неможливим та недоцільним. Позивач подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 10.10.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2339, серія І-ТП № 131580 (а.с. 22). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 11.11.2000 року між ним та відповідачем, від якого малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю порозуміння, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю. Позивач подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідач подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повному обсязі, не заперечувала шодо задоволення позовної заяви. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2000 року, який зареєстрований Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 1546 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 11 вересня 2007 року між ним та відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], якими опікується мати відповідача [PERSON]. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. Між сторонами постійно виникали сварки. З 2013 року відповідач виїхала в іншу країну, де і перебуває до теперішнього часу. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання 22.12.2015 року не з'явились. Позивач подав до суду заяву, в якиій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не з'явилась про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 11 вересня 2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1714, серія [NUMBER]. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут, проживають з 2013 року окремо. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 11 вересня 2012 року між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя, між сторонами виникають постійні сварки. Шлюб існує лише формально. Сторони проживають окремо. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 12 вересня 2008 року між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що вони з відповідачкою не проживають разом з 2014 року, мають різні погляди на життя. Крім того, зазначив, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сім'я має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, крім того, просив суд доньку залишити на вихованні при матері, а відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог\~ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 12 вересня 2008 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1581. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом\~ст. 55 СК України\~\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із\~ч. 3\~ст. 56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно\~ч. 3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 12 травня 2006 року між ним та відповідачкою, зареєстрований Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 04. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, в сім'ї виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинені, вони перестали вести спільне господарство і подальше збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, а направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Будучи допитаним у попередньому судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та пояснив суду, що шлюб з відповідачкою існує формально, вони проживають окремо, подружні відносини припинені і поновлювати їх він не має наміру. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, ствердивши при цьому, що дійсно позивач з сім'єю не проживає, подружні відносини між ними припинені, примирення з позивачем неможливе, бо він цього не бажає і їздить на заробітки за межі України. Відповідачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 травня 2006 року Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 12 травня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинені і поновлювати їх не бажають. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, примирення між сторонами неможливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання відповідачки слід задовольнити і залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved