Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, яку в подальшому уточнив. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.02.2016 відповідач [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] грошові кошти в розмірі 900,00 доларів США та 5100,00 грн, які зобовязалась повернути позивачу за першою вимогою. 10.03.2016 відповідач позичила під розписку в позивача грошові кошти в розмірі 250,00 доларів США, які також зобовязалась повернути за першою вимогою позивача. 07.04.2016 на адресу відповідача відправлена претензія з вимогою повернути грошові кошти в розмірі 5300 грн та 1150 доларів США, яку вона отримала 12.04.2016. Наразі відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов'язання. Таким чином, розмір загальної заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 23.11.2017 становить з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від прострочної суми ( 5100 грн.) - 30555,02 грн по розписці від 17.02.2016 та 6545,00 грн. по розписці від 10.03.2016, що в загальній сумі складає 37100,02 грн, які [PERSON] просить стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги з уточненнями підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області відповідач зареєстрованим не значиться, у зв'язку з чим, згідно ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~викликалася до суду через оголошення у пресі. Оголошення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 07.12.2017, було опубліковано в газеті «Слобідський край». Таким чином, відповідач повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явилася, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до муду не надала. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача,\~ виходячи з вимог ч. 9 ст. 74, ст. 224 ЦПК України. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що17.02.2016 та 10.03.2016 [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в розмірі 900,00 доларів США і 5100,00 грн, а також 250,00 доларів США відповідно, які зобовязалась повернути позивачу за першою вимогою, що підтверджується розписками, оригінали яких досліджено у судовому засіданні та копії яких містяться в матеріалах цивільної справи (а.с. 7-8). 07.04.2016 на адресу відповідача відправлена письмова вимога щодо повернення позивачу грошових коштів в розмірі 5300 грн та 1150 доларів США відповідно до розписок від 17.02.2016 та 10.03.2016 (а.с. 9). Зазначену вимогу [PERSON] одержала 12.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 10), одна відповіді на вимогу не надала, борг позивачу не повернула, чим порушила взяті на себе зобов'язання. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України передбачено, що \~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак, відповідач в порушення зазначених норм закону щодо своєчасного повернення грошових коштів в строк, передбачений ч.1 \~ст. 1049 ЦК України, та на дату звернення [PERSON] до суду з позовною заявою, не повернула суму грошових коштів в розмірі 5100 грн та 1150 дол. США , отриманих нею за розписками від 17.02.2016 та 10.03.2016 , у звязку з чим має заборгованість перед позивачем. Тому, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення позики, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача суми позики. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 1\~статті 1050 Цивільного кодексу України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту боргових розписок вбачається, що відповідачеві надавалася позика до першої вимоги позивача. Оскільки вимогу відповідач отримала 12.04.2016, то повернути грошові кошти вона мала в строк до 13.05.2016.Прострочення виконання відповідачем її зобовязань з повернення позивачу боргу складає період часу з 13.05.2016 по 23.11.2017, що складає 559 днів. Згідно ст. 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Про що також зазначено у правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14. Відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті Національного Банку України станом на 17 лютого 2016 року 1 долар США становить 27,02 грн, станом на 10 березня 2016 року 1 долар США становить 26,18 грн, у звязку з чим суд стягує гривневий еквівалент заборгованості - ( 900 доларів США) за борговою розпискою від 17.02.2016 у розмірі 29418,00 грн та гривневий еквівалент заборгованості ( 250 доларів США) за борговою розпискою від 10.03.2016 у розмірі 6545,00 грн, три відсотків річних від простроченої поверненням суми позики (5100 грн.) за період з 13.05.2017 по 23.11.2017 у сумі 234,32 грн, та суму інфляційних витрат з червня 2016 р. по жовтень 2017 р. в розмірі 902,70 грн, що відповідає наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 36, 37), з яким суд погоджується. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 640,00 грн та судові\~ витрати у сумі 243,60 грн, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, що підтверджується квитанцією № 0.0.901459661.1 від 23.11.2017. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаними вище борговими розписками у загальному розмірі - 37100 грн 02 коп., судового збору у сумі 640 грн та судових витрат, що пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача\~у сумі 243 грн 60 коп.

Outcome: approved