Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням суду з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO]., доньки [PERSON], [INFO]., в розмірі ? частини від заробітку щомісячно до повноліття дітей. На даний час змінилось його сімейне та матеріальне становище, оскільки він зареєстрував повторний шлюб, створив нову сім'ю, має намір народити дитину. Крім того, у нього є матір пенсіонерка, яка постійно хворіє і він надає їй допомогу на придбання ліків. Після сплати аліментів в раніше визначеному розміру йому не вистачає коштів на утримання родини та надання допомоги матері, у нього не залишається коштів на нормальне існування. Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів. Просить зменшити розмір аліментів на користь відповідачки до 33% його заробітку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що він працює на «Запоріжсталь» майстром, отримує заробітну плату, з якої і утримуються аліменти. Заборгованості по аліментам немає. Середній розмір зарплати після утримання аліментів та податків становить десь 2500-3000 грн. На даний час він знаходиться в шлюбі, неповнолітніх дітей від цього шлюбу поки немає, але він має намір народити дитину. Він зареєстрований за адресою [ADDRESS], в якій на даний час мешкає його мати та брат. Він з дружиною знімає квартиру і мешкає окремо за адресою [ADDRESS]. За зйомку квартиру він вимушений сплачувати комунальні послуги. Його дружина також працює на підприємстві «Запоріжсталь» і отримує в середньому зарплату в розмірі 2000-2500грн. Його мати є пенсіонеркою і працює в дитячому садку, розмір пенсії десь 1500грн., зарплата 1300грн. Мати мешкає з братом, який також працює, але розмір його заробітної плати йому невідомий. Мати є гіпертоніком і у неї часто високий тиск, він вимушений їй допомагати, придбає ліки, оскільки її доходів на це не вистачає. Коли приймалось рішення про стягнення аліментів в розмірі 50% він не заперечував проти цього, оскільки відповідачка на той час не працювала і діти були дуже маленькими. Зараз платити аліменти в такому розмірі він немає можливості. Вважає, що вказане є підставою для зменшення раніш визначеного розміру аліментів. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що розмір аліментів може бути змінений у разі зміни матеріально або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Позивач є працездатною особою, він працював як на момент визначення аліментів, так і зараз. Тільки на момент стягнення аліментів він ще навчався з метою підвищення кваліфікації і в минулому році його було призначено майстром, розмір його заробітної плати у зв'язку з цим збільшився. Так, він зареєстрував шлюб, але дітей від цього шлюбу немає. Його мати працює, отримує зарплату та пенсію, мешкає з братом позивача. В той час, коли позивач з дружиною мешкає окремо. Вважає, що вказані обставини не свідчать, що матеріальний, сімейний стан або стан його здоров'я змінились. Навпаки - тільки покращились. Ніяких доказів на підтвердження своїх доводів позивач не надав. При цьому, слід врахувати, що вона на даний час не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, отримати роботу не може, оскільки дітей доглядає сама, ніякої допомоги ніхто їй не надає. Мешкає в гуртожитку, несе високі витрати на сплату комунальних послуг, вимушена забезпечувати дітей одягом, іграшками, приладдям для навчання, ніякої іншої допомоги, крім аліментів, позивач не надає, з дітьми не спілкується. Також діти постійно хворіють, потребують особливого догляду. Вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступними обставинами. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2011р., яке набрало законної сили 25.10.2011р. (арк8). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO].н. (арк..6-7). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2011р., яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO]., доньки [PERSON], [INFO]., в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.01.2011р. і до повноліття дітей (арк..9) Позивач [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюб зареєстровано 14.06.2014р. Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №195 (арк.19) Дітей від цього шлюбу позивач немає. Позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстровані його мати - [PERSON] 1957р.н., та брат [PERSON], 1982р.н. (арк.21) Також судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що за вказаною адресою позивач фактично не мешкає, а проживає разом з дружиною [PERSON] в квартирі, яку знімають за договором найму. За вказаною адресою мешкають мати та брат позивача. Позивач працює на ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» і розмір нарахованої йому заробітної плати за останній рік роботи становить 87724,55грн., утримані податки - 17663,92грн., аліменти 35811,70грн., сума за винятком утриманого - 34248,95грн.(арк.20). Відповідачка з 28.06.2014р. не працює, оскільки звільнена у зв'язку з скороченням посади (арк.. 25-36). З 29.07.2014р. по теперішній час відповідачка знаходиться на обліку в Правобережному центрі зайнятості населення (арк.39). Згідно виписки з амбулаторних карт [PERSON], 2008р.н., вона з 2011р. спостерігається у лікаря-ортопеда з діагнозом «Плоско-вальгусна деформація стоп 3 ступеня», отримує курси фізіолікування, в квітні 2015р. оглянута лікарем-хірургом, встановлений діагноз «Плоско-вальгусна деформація стоп 2-3 ступеня. Хронічні закрепи», надані рекомендації; [PERSON], 2010р.н., в березні 2012р. оглянута лікарем-хірургом, встановлений діагноз «Плоско-вальгусна деформація стоп 2 ступеня», отримує курси фізіолікування, ортопедичне взуття, в квітні 2015р. оглянута лікарем-хірургом, встановлений діагноз «Пупкова грижа», рекомендоване планове оперативне лікування. (арк.37-38). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінивши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, надані на їх підтвердження докази в їх сукупності, взаємозв'язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає, що позивач в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України не довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовим рішенням аліментів на утримання неповнолітніх дітей, зокрема, у зв'язку зі зміною його матеріального та сімейного стану. При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи позивача щодо погіршення його матеріального становища, оскільки судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач є працездатною особою, працював як на момент стягнення аліментів в 2011р., так і на даний час, отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої після утримання податків та аліментів становить за останній рік 2850,00грн. (34248,95грн :12міс). Суд враховує, що на даний час позивач знаходиться в зареєстрованому повторному шлюбі, тобто змінився його сімейний стан, але сторонами також не оспорювалось, що його дружина на даний час працює і отримує в середньому заробітну плату 2000-2500грн., тобто на родину позивача із двох працездатних осіб припадає в середньому 5000,00грн., відповідно на одну особу - 2500,00грн. Дітей від цього шлюбу у позивача немає. Тому в даному випадку зміна сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів. Можливість народити дитину і подальше знаходження дружини позивача у відпустці по догляду за дитиною є припущенням майбутніх подій, які на даний час не можуть впливати на визначення розміру аліментів, оскільки судові рішення не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Доказів тому, що мати позивача [PERSON] знаходиться на його утриманні, стан її здоров'я погіршився і він вимушений нести витрати на її лікування, суду також не надано. При цьому, суд враховує, що мати позивача є пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою, але працює, отримує і заробітну плату, і пенсію, розмір яких в середньому становить на одну особу 2800,00грн. (1300грн.+1500грн.), разом з позивачем не мешкає, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Вказані обставини сторонами в суді не оспорювались. Ніяких доказів на підтвердження переліку та розміру витрат, які позивач чи члени його родини вимушені нести, крім сплати аліментів, суду не надано. Інших утриманців, крім неповнолітніх дітей сторін, на утримання яких позивач і сплачує аліменти, у нього немає. Середньомісячний розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей становить 2980,00грн. (35811,70грн.:12міс.), тобто на одну дитину припадає в середньому по 1490,00грн. Вказані аліменти є єдиним джерелом утримання малолітніх дітей, оскільки відповідачка на даний час не працює, була звільнена з незалежних від неї причин (скорочення штату), знаходиться на обліку в центрі зайнятості, діти хворіють, потребують постійного лікування та догляду. Тому зменшення розміру аліментів суперечить вимогам ст. 182 СК України, правам та інтересам неповнолітніх дітей і не відповідає фактичним обставинам справи. Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на даний час змінилось його матеріальне становище по зрівнянню з тим, що існувало на час постановлення вищевказаного судового рішення, зокрема, і в силу зміни сімейного стану (укладання шлюбу), позивач суду не надав. Відповідно підстав для зменшення розміру аліментів суд не знаходить. На підставі вищевикладеного, в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed