Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 20.02.2012 року близько 21 год. 50 хв. на перехресті вулиць Депутатська та Вітрука в м.Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Сан Йонг» д.н.з. АА 6022КХ, сталася дорожньо-транспортна пригода. Позивач вказував на те, що на дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач посилався на те, що у скоєнні вищезазначеної ДТП винен відповідач і його вина підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], за кермом якого знаходився водій [PERSON] В»ячеславович цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Міська страхова компанія» згідно полісу №ВВ/5158575, строк дії якого з 22.07.2011 року по 21.07.2012 року. Позивач посилався на те, що розмір завданих збитків згідно Звіту № М12-52 від 13.03.2012 року складеного спеціалістом ТОВ ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» був визначений згідно ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивіль но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 20 452,34 грн, що дорівнює ринковій вартості ТЗ до ДТП. Звітом № М12-91 від 27.04.2012 року визначено утилізаційну вартість пошкодженого ТЗ, яка становить 10 901,53 грн., а тому розмір регламентної виплати становить 9 550 грн. 81 коп. 24.02.2012 року представник потерпілого повідомив про ДТП та 25.04.2012 року з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, договірних зобов»язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Позивач посилався на те, що згідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства і Законом України „Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються спірні правовідносини, так відповідно до п. 41.1 ст.41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач посилався на те, що він відшкодував потерпілій особі шкоду в сумі 9 550,81 грн., яка була заподіяна останньому з вини [PERSON], а тому позивач, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 13.11.2012 року відповідач звернувся в МТСБУ з заявою про розстрочку виконання суми боргу та за період з грудня 2012 року по серпень 2013 року і відповідач сплатив позивачу 5 540,00 грн., в подальшому виплати не проводилися, що змусило позивача звернутися в суд за захистом свого порушеного права. Таким чином на даний час сума боргу відповідача перед позивачем становить 4 010,81 грн. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача 4 010,81 грн., судовий збір сплачений позивачем в сумі 243,60 грн. Представник позивача до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутності, також в своїй заяві представник позивача вказав на те, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, а також представник позивача в своїй заяві вказав, що він проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, а тому суд згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи про що не заперечував представник позивача в своїй заяві. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так в судовому засіданні встановлено, що 20.02.2012 року о 21 год. 50 хв. в м.Києві на перехресті вул. Депутатська та Вітрука, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], перед виїздом на головну дорогу не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 (Надати дорогу, не пропустив транспортні засоби, що рухались) в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г. від 16.03.2012 року відповідача [PERSON] за вказане правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. Наведене вбачається із копії постанови від 16.03.2012 року. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови №4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснив, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова судді Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г. від 16.03.2012 року, яка набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні було встановлено, що вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою судді Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г. від 16.03.2012 року по справі №2608/4031/12 №3/2608/1991/12, та постановою від 23.04.2012 року судді Святошинського районного суду м.Києва Косик Л.Г., якою були внесені виправлення у постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року, та матеріалами справи. Суд приймає до уваги постанову судді Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г. від 16.03.2012 року та постанову від 23.04.2012 року судді Святошинського районного суду м.Києва Косик Л.Г. [PERSON] не мав договору обов»язкового страхування цивільно-правової відпові дальності власників транспортних засобів чинного на дату вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що підтверджується матеріалами справи. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У Звіті про визначення вартості матеріального збитку № М12-52 від 13.03.2012 року складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Ford Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] визначена за витратним підходом складає 36 972,55 грн. Ринкова вартість КТЗ Ford Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] визначена за витратним підходом складає 20 452,34 грн. У Звіті зроблений висновок про те, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Ford Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 13.03.2015 року складає 20 452,34 грн. Згідно до висновку зазначеному у Звіті № М12-91 з визначення ринкової вартості працездатних складових КТЗ після ДТП складеного 27.04.2012 року ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», ринкова вартість працездатних складових автомобіля Ford Sierra, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП складає 10 901,53 грн. Також в судовому засіданні було встановлено, що вищевказана шкода відповідачем, який був винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі [PERSON] і [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу №АА/5158575 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії з 22.07.2011 року по 21.07.2012 року, що свідчить про те, що автомобіль Форд д.н.з. [NUMBER] був забезпеченим на момент ДТП. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Так таким актом є Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і вказаний закон містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно до п.п.а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» засобів, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В ст. 22 вищевказаного Закону вказано, що страховик або МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 вищевказаного Закону, у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно до ст. 30 вищевказаного Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. У зв»язку з настанням події, передбаченої п.п.а п.41.1 ст. 41 вищевказаного Закону, в редакції, яка діяла на момент скоєння ДТП, відповідно до встановленого п.9.2 ст. 9 вищевказаного Закону ліміту відповідальності, позивач МТСБУ 08.06.2012 року здійснив виплату відшкодування представнику [PERSON] [PERSON] в розмірі 9 550,81 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/1-16870 від 08.06.2012 р. Таким чином позивач МТСБУ виконав покладений на нього обов»язок по відшкоду ванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП. Ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 вищевказаного Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої останнім. 13.11.2012 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про розстрочку виконання суми боргу на строк 12 місяців. Відповідачем на користь позивача було сплачено за період з грудня 2012 року по серпень 2013 року 5 540,00 грн., а в подальшому відповідач припинив проводити виплати. Таким чином на час подачі вказаного позову до суду сума боргу відповідача перед позивачем становить 4 010,81 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати в сумі 4 010,81 грн. Суд також вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 11, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved