Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що між нею та відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір від 01 жовтня 2008 року, який зареєстровано в Горлівському міському центрі зайнятості за № 05070802113. Відповідно до вищезазначеного договору позивач - [PERSON] була прийнята відповідачем на роботу за адресою: м. Горлівка, пр.. Перемоги,2 до ТВЦ, автостоянка на посаду контролера-касира (обслуговування покупців, допомога при виборі товару, видача квитків). 31.12.2012 року позивачку було звільнено з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, трудовий договір розірвано та 10.01.2013 року знято з реєстрації. Проте відповідачем з позивачем у день звільнення не було проведено остаточного розрахунку, а саме: 1. Нарахованої але не зовсім виплаченої заробітної плати за період з липня 2012 року по грудень 2012 року в сумі 5869,03 гривень. 2. Нарахованої, але недооплаченої заробітної плати за період з 01.01.20111 року по 30 червня 2012 року сумі 7413,02 гривень. Наявність вищезазначеної заборгованості позивач мотивує тим, що відповідно до копій розрахунково-платіжних відомостей за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року в яких: 1. За період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року підпис позивача - відсутній 2. За період з січня 2012 року по вересень 2012 року є є підпис, який із слів позивачки не її. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки в сумі 1651,00 гривень, посилаючись на наступне: Відповідач не надавав позивачу відпустки в період з 01 вересня по 24 вересня 2011 року та з 03 грудня по 26 грудня 2012 року, що підтверджується відсутністю особистого підпису позивача в розпорядженнях про відпустку та відсутністю передбаченої законодавством заяви про надання відпустки від імені позивача. Також позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в період з 01.01.2013 по 28.01.2014 року в сумі 29 080,77 гривень із розрахунку: Середньоденна заробітна плата - 52,79 гривень; Кількість робочих днів - 268 гривень. Вищезазначені обставини і стали підставою звернення позивача до суд. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та вищезазначене. Відповідач позов не визнав, зазначивши, що заборгованості по заробітній платі перед відповідачкою не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності прийшов до наступного. Між позивачем [PERSON] та відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір від 01 жовтня 2008 року, який зареєстровано в Горлівському міському центрі зайнятості за № 05070802113 (а.с. 8). Відповідно до вищезазначеного договору позивач - [PERSON] була прийнята відповідачем на роботу за адресою: м. Горлівка, пр.. Перемоги,2 до ТВЦ, автостоянка на посаду контролера-касира (обслуговування покупців, допомога при виборі товару, видача квитків). 31.12.2012 року позивачку було звільнено з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, трудовий договір розірвано та 10.01.2013 року знято з реєстрації. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В матеріалах справи наявні копій розрахунково-платіжних відомостей за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року (а.с. 19-46). В розрахунково-платіжних відомостях за період з січня 2011 року по вересень 2012 року наявний в графі «підпис про отримання» особистий підпис позивача - [PERSON], несправжність якого не була доведена. Таким чином, виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заробітна плата позивачу за період з січня 2011 року по вересень 2012 року виплачена відповідачем належним чином. Щодо заробітної плати за період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року включно, то суд не може вважати її виплаченою, оскільки в розрахунково-платіжних відомостях за вказаний період в графі «підпис про отримання» особистий підпис позивача - [PERSON] - відсутній. Тому заборгованість по заробітній платі в період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року включно в сумі 2 422,86 гривень - підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідач не надавав позивачу відпустки в період з 01 вересня по 24 вересня 2011 року та з 03 грудня по 26 грудня 2012 року, що підтверджується відсутністю особистого підпису позивача в розпорядженнях про відпустку та відсутністю заяви про надання відпустки від імені позивача. Сума компенсації за невикористані відпустки підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1651,00 гривень із розрахунку: Заробітна плата в період з 2010-2011 року складала 11247,00 гривень, Середньоденна заробітна плата =31,68 (11247,00/355 днів) 31,68 х24 дні =760,36 (сума відпускних) Заробітна плата в період з 2011-2012 року складала 13210,00 гривень Середньоденна заробітна плата =37,11 (13210,00 /356 днів) 37,11 х24 дні =890,64 (сума відпускних) 760,36+890,64=1651,00 гривень. Згідно ст.117 КЗпП України,у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належної звільненому працівникові суми у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. У відповідності до положень Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 (із змінами) «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата позивача буде складати: (загальна сума нарахованої заробітної плати за листопад - 1403,56 гривень + загальна сума нарахованої заробітної плати за грудень 1140,00 гривень)/ 43 робочі дні =59,15 гривень. Кількість робочих днів в період з 01.01.2013 по 28.01.2014 року складає кількість робочих днів : Січень 2013 року - 21 день Лютий 2013 року - 20 днів Березень 2013 року 20 днів Квітень 2013 року - 22 дні Травень 2013 року - 19 днів Червень 2013 року 18 днів Липень 2013 року 23 дні Серпень 2013 року - 21 день Вересень 2013 року 21 день Жовтень 2013 року - 23 дні Листопад 2013 року 21 день Грудень 2013 року 22 дня Січень 2014 року - 17 днів Загальна кількість днів - 268 днів. Таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 268 днів *59,15 гривень = 15 852,20 гривень. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд враховує роз'яснення викладені у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право,частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно з середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Крім того, відповідно до завдань цивільного судочинства, визначених ст..1 ЦПК України, а саме, справедливому розгляду цивільних справ, та одній із засад цивільного законодавства, яка визначена ст..3 ЦК України, а саме, справедливість, добросовісність та розумність, виходячи із принципів розумності та співмірності, суд вважає , що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені підлягає зменшенню до1250, 00 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Таку правову позицію висловив Верховний суд при розгляді аналогічних справ за заявами про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, зазначивши, що розмір відшкодування за час затримки розрахунку суд визначає з урахуванням спірної суми, на яку позивач має право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В іншій частині позовні вимоги завищені та не підлягають задоволенню. Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial