overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову зазначив, що сімейне життя не склалось в зв`язку із різними поглядами на життя, постійними сварками, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач вказує, що на даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, а сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 листопада 2010 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обгрунтування позову зазначив, що спільне життя між сторонами не склалося, між ними виникали сварки, конфлікти та непорозуміння з різних підстав, у звязку із чим дружина забрала дитину та пішла мешкати до батьків. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їх спільної дитини. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 03 серпня 2013 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, а також через втрату почуттів кохання та взаємоповаги один до одного. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися з вересня 2016 року, спільне господарство тривалий час вони не ведуть, а збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 18 вересня 1999 року (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та відсутність спільних інтересів. Зазначає, що спільне господарство вони не ведуть з 2013 року, а збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 10 березня 2001 року (а.с.5). Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а тому у сім`ї часто виникали сварки. Можливості зберегти сім`ю, на думку позивача, немає. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися з листопада 2018 року, спільне господарство з цього часу вони не ведуть. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 16 жовтня 1999 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.12). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри. Зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 04 серпня 2007 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, відсутність між сторонами взаєморозуміння, різні погляди на життя та побут. Зазначає, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та на його думку подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 28 жовтня 2005 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, стосунки носять формальний характер, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Кожен з подружжя живе окремим життям та не веде спільне господарство. Позивач в важає, що подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 30 серпня 2013 року (а.с.7). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно з ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, стосунки носять формальний характер, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 07 березня 2015 року (а.с.4). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з\~ч.2\~ст.112\~Сімейного кодексу\~України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved