Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 19.04.2013 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.81835.004. Згідно договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень на рахунок № 26253000106378, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, крім пільгового періоду. Кредит надавався на підставі анкети-договору позичальника з лімітом на споживчі цілі. 30.04.2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № ICKGMCUI.81835.004 від 19.04.2013 року, згідно якої банком було збільшено кредитний ліміт позичальника до 96000,00 гривень. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 20.05.2015 року відповідачка має перед банком заборгованість в сумі 12782 гривні 62 копійки. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 19.04.2013 року в сумі 12782 гривні 62 копійки. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилася, направила до суду телефонограму в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19.04.2013 року Публічне Акціонерне Товариство „[PERSON] Розвитку та [PERSON] уклали кредитний договір № ICKGMCUI.81835.004, згідно якого відповідачці було встановлено кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 2000,00 гривень, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 26253000106378, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, крім пільгового періоду. Публічним Акціонерним Товариством „[PERSON] Розвитку та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № ICKGMCUI.81835.004 від 19.04.2013 року, згідно якої банком було збільшено кредитний ліміт позичальника до 96000,00 гривень. Як вбачається з анкети-договору на оформлення платіжної картки [PERSON] заповнила її 19.04.2013 року. Згода відповідачки на отримання кредиту та на умови кредитного договору підтверджується її підписом у вказаних вище документах. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 19.04.2013 року, [PERSON] станом на 20.05.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 12782 гривні 62 копійки, а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту 4 192,62 грн ; прострочена заборгованість по тілу кредиту 3224,14 грн; поточна заборгованість за процентами 241,51 грн; прострочена заборгованість за процентами 2 715,21 грн; сума неустойки (пеня та штрафи) 2409,14 грн. 09.02.2015 року за вих. № 2607 позивачем було направлено на адресу відповідачки письмову вимогу сплати, однак борг відповідачкою не погашено. Дана вимога направлялась рекомендованим листом, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.02.2015 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, ч. 3 ст. 549 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору. За несвоєчасне виконання зобовязання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014р. № 743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «[PERSON] РОЗВИТКУ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014р. №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «[PERSON] РОЗВИТКУ» (далі - ПАТ «ВБР»), Відповідно до Наказу № 1 від 28.11.2014р., до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступив п. Міхно Сергій Семенович. Згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до приписів п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виходячи з вищевикладених норм права, позивач звільняється від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved