Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 5300 грн., мотивуючи тим, що 28.05.2014 року [PERSON] взяла в нього в борг вказану суму грошей та зобов'язалася повернути 20.06.2014 року. Договір позики стверджується розпискою відповідачки. У визначений строк борг відповідачка не повернула. В судовому засіданні позивач позов підтримав з зазначених в заяві підстав. Суду пояснив, що навесні 2014 року [PERSON] попросила в борг 5300 грн., він надав їй гроші, оскільки дуже добре знав її чоловіка, також вона раніше неодноразово позичала в нього гроші, при цьому завжди повертала. Гроші дав без розписки, але потім вона написала розписку. В даний час повернути кошти відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, не повідомила про причину неявки, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності. Про дату судових засідань повідомлена належним чином. Позивач не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду боргову розписку від 28.05.2014 року, згідно з якою [PERSON] отримала від [PERSON] 5300 грн. та зобов'язалася повернути до 20.06.2014 року.(а.с.4) Позивач ствердив, що дана розписка складена відповідачкою власноруч. Між сторонами виникли договірні правовідносини з договору позики. За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Частина 2 ст.1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідачка не надала суду заперечень проти позовних вимог. Виходячи з положень ст.ст.6, 626-631,526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи 28.05.2014 року між сторонами укладений у простій письмовій формі договір позики за умовами якого відповідачка зобов'язалася повернути позикодавцю гроші в сумі 5300 грн. до 20.06.2014 року. На підтвердження умов договору позики та факту отримання грошових коштів відповідачкою написана розписка, копія якої долучена до справи. У строки, зазначені в договорі позичальник грошові кошти не повернула. Суд вважає, що розписка [PERSON] є належним та допустимим доказом, яким підтверджений факт укладення сторонами 28.05.2014 року договору позики, передачу у власність відповідачці коштів в сумі 5300 грн. і зобов'язання останньої повернути ці кошти. Зобов'язання позичальником належним чином та у визначений строк не виконано, кошти за розпискою позивачу не повернуто, тому належні до повернення кошти в сумі 5300 грн. підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ст.88 ЦПК України відповідачка повинна відшкодувати позивачеві судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved