overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 05.05.2014 року між філією №2 КС «Азовська кредитна компанія» та відповідачем укладений кредитний договір за №2322/14-Ф2, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 гривень строком користування 12 місяців зі сплатою 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У зв'язку з невиконанням договору, станом на 02.08.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі: 1926,25 гривень - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору - 2544,19 гривень, всього 4470,44 гривень, які позивач просив стягнути на свою користь та судовий збір - 1600 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2014 року між філією №2 Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] укладений кредитний договір №2322/14-Ф2, згідно якого Кредитна спілка надає йому кредит в розмірі 3000,00 гривень, а він зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути його протягом 12 місяців зі сплатою 0,13 % гривень від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Однак відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 02.08.2017 року має заборгованість у розмірі: 1926,25 гривень - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору - 2544,19 гривень, всього 4470,44 гривень. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 гривень, що сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 625, ч.2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 05 листопада 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кулевчанській сільській раді Саратського району, Одеської області, актовий запис №19. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На цей час син мешкає з батьком, знаходиться на його утриманні, а мати матеріальної допомоги дитині не надає. Позивач зазначив, що відповідачка не має постійного місця роботи, регулярного доходу, тому просив стягнути з неї аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісяця, до його повноліття. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, у судове засідання не з'явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову не подала. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька... Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.., суд … може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с. 5). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6). З довідки Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області вбачається, що малолітній син сторін проживає разом з батьком [PERSON] в с. Кулевча Саратського району, Одеської області та знаходиться на його утриманні (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, разом із позивачем мешкає малолітній син, матір'ю якого є відповідачка. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, однак мати матеріальної допомоги сину не надає. Відповідачка не має постійного місця роботи та регулярного доходу, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, чи до зміни сімейного, матеріального стану сторін, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, відповідачка повинна сплатити у дохід держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 05 листопада 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кулевчанській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 19. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що сімейне життя з дружиною не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю та обов'язки у шлюбі. Любові та поваги між ними немає, з 2010 року подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Примирення з дружиною є неможливим, тому просив шлюб між ними розірвати. У дане судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, у судове засідання не з'явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову не подала. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 листопада 2008 року у Кулевчанській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис №19 (а.с. 5). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з тим, що відповідачка не з'явилася у судове засідання та не висловлювала свою думку щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 05 серпня 1990 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Зорянській сільській раді Саратського району, актовий запис №20. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що сімейне життя з дружиною не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю та обов'язки у шлюбі. Любові та поваги між ними немає, подружні відносини не підтримують, проживають окремо. На цей час примирення з дружиною є неможливим, тому просив шлюб між ними розірвати. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи через засіб масової інформації, у судове засідання повторно не з'явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову не подала. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 серпня 1990 року у Зорянській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис №20 (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с7). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з тим, що справа розглядається за відсутності відповідачки, яка позбавлена можливості висловити свою думку щодо відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 07.06.2013\~\~року між філією №2 КС «Азовська кредитна компанія» та відповідачем укладений кредитний договір за №4941/13-Ф2, за яким відповідач отримував кредит в розмірі 7200,00 гривень строком користування 18 місяців зі сплатою 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 15.12.2016 року, в звязку з невиконанням договору позивач має заборгованість в розмірі: 1936,07 гривень - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору 2129,29 гривень, всього 4065,36 гривень, які позивач просив стягнути на свою користь та судовий збір - 1378 гривень 00 копійок. \~\~\~\~ В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і чинного законодавства. \~\~\~\~ На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. \~\~\~\~ Ст. 625 ЦК України передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. \~\~\~\~ У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. \~\~\~\~ З кредитного договору №4941/13-Ф2 від 07.06.2013 року, який укладений між філією №2 Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» та фізичною особою [PERSON] вбачається, що Кредитна спілка надає йому\~\~кредит в розмірі 7200,00 гривень, а він зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути його протягом 18 місяців зі сплатою 0,13 % гривень від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. \~\~\~\~ Однак відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за договором кредиту та станом на 15.12.2016 року має заборгованість в розмірі: 1936,07 гривень - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору 2129,29 гривень, всього 4065,36 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача. \~\~\~\~\~\~ Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок. \~\~\~\~ На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 625, ч.2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 07 жовтня 2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що сімейне життя з дружиною не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю та обов'язки у шлюбі. Любові та поваги між ними немає, подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Примирення з дружиною є неможливим, тому просив шлюб між ними розірвати. У дане судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка у дане судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, на примирення не погодилась. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2007 року у Михайлівській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис №11 (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.7,8). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 09 червня 2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управліня юстиції. Від шлюбу дітей не мають. З відповідачкою сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим в сім'ї почалися постійні сварки, зникла довіра та взаємопорозуміння. З вересня 2014 року мешкають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, на примирення не погодився. Відповідачка, у судове засіданя повторно не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін «Фєдєнкова». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управліня юстиції, актовий запис № 699 (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 10 січня 2014 року між відділенням «АЗОВ» КС «Азовська кредитна компанія» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір за № 11/14-А, за яким відповідач отримувала кредит в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень строком користування 18 місяців зі сплатою 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 28.07.2016 року в зв'язку з невиконанням договору позивач просить стягнути з відповідача 4686 гривень 39 копійок - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору - 4733 гривні, 72 копійки, всього 9420 гривень 11 копійок. Окрім того, позивач просить стягнути на свою користь судовий збір - 1378 гривень 00 копійок, всього 10798 гривень 11 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і чинного законодавства. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Ст. 625 ЦК України передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З кредитного договору № 11/14-А від 10 січня 2014 року, який укладений між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» та фізичною особою [PERSON] вбачається, що Кредитна спілка надає [PERSON] кредит в розмірі 6000 гривень (шість тисяч) гривень, а вона зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути його строком користування 18 місяців зі сплатою 0,13 % гривень від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Однак відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за договором кредиту та станом на 28.07.2016 року має заборгованість в сумі 4686 гривень 39 копійок - суму заборгованості за кредитом, проценти відповідно до п.2.1 договору - 4733 гривні, 72 копійки, всього 9420 гривень 11 копійок, яка підлягає стягненню на користь позивача. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 625, ч.2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved