Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому вточнив та мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], та користуються послугами холодного водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Водоканал», але оплату за фактично надані послуги в повному обсязі не вносять, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2007р. по 31.03.2014р. в розмірі 39546,66грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги холодного водопостачання та водовідведення в сумі 39546,66грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити та додатково суду пояснила, що плата за надані послуги за спірний період нараховувалась за встановленими нормами споживання, виходячи з кількості зареєстрованих в цей час вісьмох осіб. З заявами про зменшення плати у звязку з тимчасовим не проживанням кого-небудь з відповідачів споживачі в спірний період не звертались. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації за вказаною адресою на підставі судового рішення в серпні 2016р., тобто поза межами періоду, який заявлений до стягнення. Підстав для виключення з розміру заборгованості плати, нараховану на [PERSON], яка померла в січні 2017р., також немає, оскільки в спірний період вона була зареєстрована в квартирі, проживала та користувалась наданими послугами. Плата відповідачами вносилась нерегулярно і в меншому розмірі. Усі здійснені в спірний період проплати враховані на погашення заборгованості, яка утворилась до жовтня 2007р. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позов не визнали, подали письмові заперечення проти позову та представник додатково суду пояснила, що позовні вимоги за період з 01.10.2007р. по 31.03.2011р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності, тому не підлягають задоволенню. Крім того, позивач безпідставно зарахував платежі на загальну суму 4172,03грн., які вносились відповідачами в спірний період, на погашення заборгованості, яка виникла до жовтня 2007р. Також в спірний період плата нараховувалась на [PERSON], яка померла 28.01.2017р. В момент смерті особи припиняється її цивільна дієздатність, вона не може нести юридичну відповідальність. Також не можуть нести відповідальність за неї інші особи. Тому сума нарахувань, яка припадала на померлу [PERSON], підлягає виключенню із розрахунку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.08.2016р. визнані такими, що втратили право користування вказаною квартирою і цим судовим рішенням встановлено, що вони не проживають в квартирі: [PERSON] з січня 2000р., [PERSON] з травня 2001р., [PERSON] з березня 2006р., [PERSON] з січня 2015р. Тобто з вказаного часу ці особи не були споживачами послуг з водопостачання, тому мають право на несплату цих послуг, плата на вказаних осіб в спірний період нараховувалась безпідставно і також підлягає виключенню із загального розміру заборгованості, що предявлена до стягнення. Відповідачка [PERSON] також пояснила, що спірна квартира є неприватизованою, основним квартиронаймачем до січня 2017р. була її мати [PERSON] Після смерті матері основним квартиронаймачем є вона. На даний час в квартирі зареєстрована вона зі своєю неповнолітньою дитиною та сестра [PERSON] також з неповнолітньою дитиною. В спірний період вони дійсно нерегулярно та не в повному обсязі вносили плату за послуги водопостачання, але розмір заборгованості визначений позивачем невірно. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. З урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення, на неї відкритий особистий рахунок №65005751. Зазначені послуги надаються КП «Водоканал». Вказана квартира неприватизована, основним квартиронаймачем до січня 2017р. була [PERSON], яка померла 28.01.2017р. На даний час основним квартиронаймачем є [PERSON] В період жовтень 2007р. березень 2014р. в квартирі були зареєстровані [PERSON] (основний квартиронаймач), її доньки [PERSON], [PERSON], сини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON]О.(арк..7) Згідно уточненого розрахунку заборгованості за період з 01.10.2007р. по 31.03.2014р. по особистому рахунку №65005751 мається заборгованість по оплаті за послуги холодного водопостачання і водовідведення в сумі в сумі 39546,66грн. (107-114) 02.09.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за заявою стягувача від 28.08.2014р. видано судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги холодного водопостачання і водовідведення за період з 01.10.2007р. по 31.03.2014р. в сумі 39546,66грн., а також судового збору в розмірі 121,80грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2016р. вказаний судовий наказ скасовано (арк..8). Суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, які регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України про договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Так, відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог ст.16,19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст.20 вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно з ст.32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п.18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зясувавши повно, всебічно, обєктивно обставини даної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що відповідачіяк споживачі послуг з постачання холодної води та водовідведення в порушення вищевказаних норм діючого законодавства не виконували своє зобовязання за фактично існуючим між сторонами договором про надання житлово-комунальних послуг в частині внесення плати за надані послуги в установлені законодавством строки, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який має єдину централізовану мережу водопостачання і водовідведення, зазначені послуги їм надавалися і ними споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений. Вказані обставини у звязку з тим, що визнаються відповідачами, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також відповідачами не оспорюється і тому не підлягає доказуванню той факт, що за спожиті послуги їм нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, в ході судового розгляду судом встановлено, що фактично між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості, зокрема, за період фактичного непроживання в квартирі відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та у звязку зі смертю [PERSON] В даному випадку відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що розмір плати, яка нараховувалась на відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також на [PERSON] підлягає виключенню із загальної суми заборгованості. Вирішуючи спір в цій частині, суд встановив, що нарахування плати за послуги холодного водопостачання та водовідведення на квартиру відповідачів в період з 01.10.2007р. по 31.03.2014р. здійснювалось за затвердженими нормами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. Так, судом достовірно встановлено, що в зазначений період в квартирі було зареєстровано вісім осіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. П.29 Правил уточнює, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Так, дійсно рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2016р., яке набрало законної сили 23.08.2016р., визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №82 будинку №10 по вул.Калнишевського м.Запоріжжя - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк.77-79) Цим же судовим рішенням встановлено, що [PERSON] фактично не проживає в спірній квартирі з січня 2000р., [PERSON] з травня 2001р., [PERSON] з березня 2006р., [PERSON] з січня 2015р. Однак, суд вважає, що підстав для зменшення на даний час розміру заборгованості на розмір плати, яка нараховувалась в спірний період на відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у звязку з їх фактичним непроживанням в квартирі, немає, оскільки вказані особи або члени їх родини, в т.ч. основний квартиронаймач [PERSON] або [PERSON], [PERSON], до КП «Водоканал» з відповідною заявою та підтверджуючими документами, як того вимагає ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.29 Правил, в спірний період не звертались. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї обставини відповідачі суду не надали. В матеріалах справи мається заява відповідачки [PERSON] на адресу позивача щодо проведення перерахунку плати за послуги водопостачання та водовідведення у звязку з непроживанням в квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка датована вже 13.06.2017р., тобто в період розгляду справи. (арк..119) Листом від 27.06.2017р. позивач відмовив в проведенні перерахунку з посиланням на те, що саме в спірний період вказані особи або члени їх родини не звертались з заявами про зменшення плати. Плата на вказаних осіб не нараховується з моменту набрання рішенням суду законної сили. (арк..121). Суд не бере до уваги доводи відповідачів про те, що вони в усній формі звертались до КП «Водоканал» з приводу вирішення даного питання і їм було відмовлено, оскільки за змістом ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.29 Правил заява про зменшення розміру плати повинна подаватись в письмовій формі з додаванням офіційних документів, що підтверджують тимчасову відсутність або непроживання осіб. Однак, як встановлено судом, письмових заяв до КП «Водоканал» відповідачі не подавали. Суд вважає, що юридична необізнаність та власна недбалість відповідачів при вирішенні даного питання не виключає на даний час їх відповідальності. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідачів про необхідність виключення із розрахунку заборгованості розміру плати, яка нараховувалась на [PERSON], яка померла 28.01.2017р., і відсутність підстав для покладання на інших відповідачів відповідальності померлої особи. Так, згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК). Відповідно до ч.3,5 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зобовязання [PERSON] по оплаті заборгованості за послуги холодного водопостачання і водовідведення, яка виникла за час її життя в спірний період, не є таким, що нерозривно повязано з її особою і припиненим її смертю. Вказане зобовязання входить до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті і відповідачі, як діти померлої [PERSON], є спадкоємцями першої черги після її смерті, тому повинні нести відповідальність за вказаними зобовязаннями. При постановленні рішення суд бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем (арк..107-114), оскільки він складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, з урахуванням затверджених тарифів та норм споживання, кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Суд вважає зазначений розрахунок належним та допустимим доказом. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що сплачені відповідачами в спірний період суми підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості минулого періоду, оскільки вони є безпідставними. Виходячи з вимог діючого законодавства, суд вважає, що внесені в певний місяць платежі повинні зараховуватись на сплату щомісячного нарахування за цей же місяць і лише у випадку внесення плати в більшому розмірі, ніж нараховано, або зазначення платником призначення платежу, - на погашення загальної заборгованості. Доказів тому, що відповідачами здійснювалась оплата саме заборгованості, позивачем суду не надано. Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що під час судового розгляду відповідачами заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги холодного водопостачання та водовідведення відповідно до п.30 Порядку вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у звязку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, у звязку з порушенням відповідачами свого обовязку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2007р. Плата за жовтень 2007р. повинна була внесена відповідачами до 20.11.2007р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.11.2007р. і скінчив відповідно 21.11.2010р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами. Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 26.12.2016р., то він мав право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.11.2013р. Разом з тим, судом встановлено, що 28.08.2014р. позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.10.2007р. по 31.03.2014р. і такий наказ було видано 02.09.2014р. На підставі ч.2 ст.264 ЦК України звернення позивача із заявою про видачу судового наказу перервало строк позовної давності, але лише за вимогами про стягнення щомісячних платежів за період з 01.08.2011р. (в межах 3-річного строку позовної давності до моменту звернення з заявою про видачу судового наказу). У звязку з скасуванням 01.07.2016р. судового наказу перебіг 3-річного строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.08.2011р. почався заново з 01.07.2016р. При цьому, 3-річний строк повинен обчислюватись щодо кожного чергового щомісячного платежу. Тобто за вимогами про стягнення боргу за серпень 2011р. 3-річний строк сплив 21.09.2016р., за вересень 2011р. 21.10.2016р., за жовтень 2011р. 21.11.2016р., за листопад 2011р. 21.12.2016р. Беручи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 26.12.2016р., враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства та конкретні обставини справи, суд вважає, що в межах 3-річного строку позовної давності позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення тільки за період з 01.12.2011р. по 31.03.2014р. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01.12.2011р. по 31.03.2014р. відповідачам була нарахована плата в загальному розмірі 20\~390,80грн., сплачено 1\~544,11грн., заборгованість становить 18\~846,69грн. Саме вказану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2007р. по 30.11.2011р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., з кожного по 229,66грн. (1378,00грн.:6).

Outcome: partial