Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.10.2012 року проживає з позивачем. Відповідно до рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.04.2013 року з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина за період з 25.01.2013 року по 28.02.2013 року. У зв'язку з тим, що відповідачка проживає окремо та на даний час не надає допомоги на утримання сина, просив стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення, у яких позов не визнала повністю, посилаючись на те, що з цього приводу існує рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.04.2013 року, яке набрало законної сили, згідно з яким вона сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина. Окрім того, вона надає матеріальну допомогу сину у вигляді придбання речей та передачі грошових коштів. Просила провадження у справі закрити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.04.2013 року, яке набрало законної сили, з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 25.01.2013 року до 28.02.2013 року(а.с.3-4). Згідно з довідкою Надержинщинської сільської ради Полтавського району та області від 21.07.2014 року за №553, [PERSON] та його син - [PERSON], [INFO], з 2011 року по даний час проживають без реєстрації у [ADDRESS](а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатної матері, на користь якої він сплачує аліменти, матеріальне становище позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і у зв'язку з цим не працює. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючі конкретні обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини. Суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову у зв'язку з наявністю рішення суду з приводу спору між тими ж сторонами з тих же самих підстав, оскільки зазначеним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.04.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти за інший період, ніж у даній справі, тому правові підстави для закриття провадження у справі відсутні. Окрім того, відповідач не надала суду ніяких доказів на підтвердження тієї обставини, що вона сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial