Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у розмірі 128 340,82 грн., що сумарно становить основний борг, інфляційну складову боргу та 3 %, яка утворилася внаслідок несплати відповідачем грошових коштів за надані протягом грудня 2010 року - 31 липня 2016 року житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності останній. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач або її представник в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представником відповідача на судові засідання, призначені на 13 червня 2018 року та 16 серпня 2018 року направлялись заяви, в яких ним зазначалось про неможливість його особистої присутності, та у зв'язку із цим він просив відкласти розгляд справи, разом з тим, суд знаходить необґрунтованою заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи, а його неявку неповажною, оскільки останнім не надано будь-яких підтверджень в обгрунтування вказаних ним обставин. Поряд із цим, відзив та інші заяви з процесуальних питань до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2004 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 16). Будинок [ADDRESS] перебуває у віданні з обслуговування житлово-експлуатаційної організації - ТОВ «Рада 6», яким здійснюється надання, зокрема, у вказаному будинку, послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до встановлених тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 червня 2015 року № 591 (а.с. 61). Договором про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території надання комунальних послуг, укладеного сторонами 15 вересня 2006 року, погоджено умови забезпечення позивачем комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів тощо) та умови своєчасної оплати відповідачем як споживачем цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором, та угодою про внесення змін та доповнень до договору «Про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій» (а.с. 9-15). Нормами ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Положеннями ст. 66, 67, 162 ЖК України визначено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за надані експлуатаційні витрати, опалення та консьєржа квартири [ADDRESS], жодних своїх розрахунків або квитанцій про сплату відповідачем не надано (а.с. 59). Так, згідно з п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право на несплату вартості ненаданих послуг з холодного і гарячого водопостачання за період тимчасової відсутності споживача та членів його сім'ї за умовою відключення виконавцем послуг холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення надання послуг згідно з письмовою заявою споживача. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач була в період з грудня 2010 року - 31 липня 2016 року користувачем усіх комунальних послуг, при цьому ухиляється від оплати за їх надання, чим порушує вищевказані норми чинного законодавства, згідно яких власники зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Оскільки, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, суд вважає, що, крім наявної заборгованості, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягненню також підлягають заявлені позивачем 3% річних з простроченої суми у розмірі 3 548,38 грн., інфляційні втрати в розмірі 28 248,74 грн. та пеню у розмірі 44 752,90 грн. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 1896,66 грн., у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved