Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 12.02.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 12.02.2013 року. Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 31.03.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 14554,63 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 5266,69 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6683,30 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 1435,37 грн., а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 669,27 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14554,63 грн. за кредитним договором № б/н від 12.02.2013 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Осовалюк М.О. в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути без його участі. Також зазначив, що не має можливості сплатити заборгованість, оскільки на даний час він не працює. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у відсутність нез'явившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12.02.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідача [PERSON] про те, що він ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані у письмовій формі, т.б. відповідач прийняв зазначені умови споживчого кредиту. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 12.02.2013 року, станом на 31.03.2015 року становить 14554,63 грн., з яких: 5266,69 грн. - заборгованість за кредитом, 6683,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1435,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 669,27 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON], станом на 31.03.2015 року порушено грошове зобов'язання по кредитному договору № б/н від 12.02.2013 року на загальну суму 11949,99 грн., з яких: 5266,69 грн. - заборгованість за кредитом, 6683,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж на вимоги Банку він не відреагував. Тому розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що вимоги мають ґрунтуватися на законі, незважаючи на визнанні відповідачем позову у повному обсязі, з останнього слід стягнути на користь позивача вищезазначену суму (тіло кредиту та відсотки), задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині у повному обсязі. Проте, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1435,37 грн., суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, а вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 669,27 грн. в загальному розмірі 1169,27 грн. - задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Так, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися, у період з 14 квітня 2014 року, з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.2 ст. 1 цього Закону територія проведення АТО це територія України на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому КМ України переліку, де проводиться АТО розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014. Згідно паспорту серії [NUMBER] виданого Володарським РВ УМВС України в Донецькій області 18.03.2004 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]., де фактично і проживає. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому Кабінетом Міністрів України 30.10.2014 року за №1053-р, яке є діючим, оскільки розпорядження КМУ № 1079-р від 05.11.2014 року, яким дію вищезазначеного розпорядження було зупинено, як вбачається з ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року - в судовому порядку було визнано нечинним, [ADDRESS], де мешкає відповідач відноситься до населених пунктів Донецької області, на території яких здійснюється АТО, в зв'язку з чим за спірними правовідносинами існують обставини (мораторій) на стягнення пені та штрафів з 14 квітня 2014 року, а тому з цього часу позовні вимоги, щодо стягнення пені та штрафів задоволенню не підлягають. Проте, перевіркою розрахунку з'ясовано, що пеня з комісією у справі нараховані за період з 01.12.2013 року по 31.05.2015 року. З огляду на викладене, враховуючи також положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, згідно якої до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, а тому виходячи з наведеного, позивач має право на пеню лише за період з 31.03.2014 року по 14.04.2014 року, що становить 100 грн. в зв'язку з чим саме така сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги щодо стягненні пені задоволенню саме в такій частці. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial