Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.03.2018 року за договором купівлі-продажу він придбав у відповідача нежитлові будівлі (адмінбудівлю та профілакторій) колишнього Публічного акціонерного товариства «Лебединський автотранс 15942», які розміщені по вул. Тараса Шевченка в м. Лебедині Сумської області. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сторони домовилися в 10-ти денний термін з дня підписання договору. В той же час відповідач свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється і до цього часу таких договір не укладено. Тому він просив визнати за ним право власності на придбане майно. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу (а.с. 11-12), вбачається що позивач прибав у відповідача нежитлові будівлі колишнього Публічного акціонерного товариства «Лебединський автотранс 15942», а саме: нежитлову будівлю (адміністративну будівлю), 1917 р. побудови загальною площею 480,8 м2 під літ. «А», розміщену за адресою: 42200, Сумська обл. м. Лебедин, вул. Тараса Шевченка, 78 «А», яка складається з: - підвалу загальною площею 224,8м2 до складу якого входить: коридор площею 10,1м2; битова площею 11,2 м2; коридор площею 16,1м2; кладова площею 23,1м2; кладова площею 14,1м2; кладова площею 13,9м2; кабінет площею 36,1м2; кладова площею 17,0м2; кабінет площею 42,2м2; архів за площею 41,0м2; - приміщення І поверху загальною площею 256,0м2 до складу якого входить: коридор площею 10,0м2; кабінет площею 11,5м2; коридор площею 9,9м2; кабінет площею 10,0м2; кабінет площею 9,4м2; коридор площею 8,5м2; кабінет площею 6,0м2; кабінет площею 15,4м2; коридор площею 13,2м2; коридор площею 3,2м2; кабінет площею 12,7м2; кабінет площею 7,0м2; кабінет площею 13,5м2; кабінет площею 15,6м2; кабінет площею 19,1м2; коридор площею 10,3м2; кабінет площею 27,3м2; кабінет площею 23,0м2; кабінет площею 20,8м2; кабінет площею 9,6м2; нежитлову будівлю (профілакторію) загальною площею 105,1м2 під літ. «К», розміщену за адресою: 42200, Сумська обл. м. Лебедин, вул. Тараса Шевченка, 78 «К». Приймання-передачі майна відбулося 30.03.2018 року згідно акту (а.с. 13). Позивач в своєму позові посилається на те, що при укладенні договору відповідач зобовязався нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу у десятиденний строк, але від свого обовязку ухиляється, а тому його право власності до цього часу належним чином не оформлене. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved