Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позов, свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 18.02.2014 р. ним було надано відповідачу в борг грошові кошти у сумі 5000 грн. Відповідач зобовязався повернути надані ним кошти у сумі 5400 грн. до 25.02.2014 р. Відповідач зобовязався у разі несвоєчасного виконання свого зобовязання сплачувати 50 грн. 00 коп. за перші 10 днів прострочки, після сплину якого відповідач зобовязався по 100 грн. за кожен день прострочки. Відповідач повернув основну суму боргу за розпискою, а саме 01.05.2014 р. відповідачем сплачено суму у розмірі 2500 грн. та 01.06.2014 р. у розмірі 3000 грн., проте борг боржником сплачено з простроченням. Просить стягнути з відповідача на його користь 400 грн. винагороди за борговою розпискою; 512 грн. інфляційних збитків; 9100 грн. збитків (упущеної вигоди), всього 10012 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Зазначив, що основну суму боргу відповідач [PERSON] повернув. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] надав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі у сумі 5000 грн., які останній зобовязався повернути до 25.02.2014 р., зі сплатою у разі несвоєчасного виконання свого зобовязання по 50 грн. 00 коп. за перші 10 днів прострочки, а після сплину цього терміну по 100 грн. за кожен день прострочки, що підтверджується розпискою від 18.02.2014 р. /а.с.6/. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей\~або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника\~або інший документ, який посвідчує\~передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач [PERSON] суму основного боргу повернув позивачу [PERSON] у сумі 5500 грн., що підтвердив позивач у судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] 400 грн. винагороди за борговою розпискою та 512 грн. інфляційних збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь 9100 грн. збитків (упущеної вигоди) суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Ця норма зобов'язує кредитора своєчасно отримувати докази щодо здійснення конкретних заходів для забезпечення отримання доходів. Це положення орієнтує потерпілу сторону на необхідність доведення фактів, які б підтверджували, що потерпілий кредитор дійсно планував отримати відповідні доходи, все зробив для їх отримання, мав для цього всі можливості і неодмінно отримав би такий доход, якби договір був виконаний належним чином. При визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися тільки точні дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобов'язання було виконане боржником належним чином. Її розмір повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Тобто втрачена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру втраченої вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди теж повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів у разі, якби друга сторона виконала свої зобов'язання належним чином. Оскільки позивачем [PERSON] не надано суду достовірних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості отримання відповідних доходів у разі, якби відповідачем було належним чином виконано зобовязання за договором, тому позовні вимоги в цій частині не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial