Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на будівлю кафе літ. «А» площею 153,2 кв.м. по [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.01.2013 року [PERSON] зайняла у нього 20 000 гривень з зобов'язанням повернути кошти до 01.01.2014 року. В якості задатку, відповідач залишила [PERSON] правовстановлюючі документи на зазначене кафе. 01.01.2014 року [PERSON] не виконала взяте на себе зобов'язання, а саме не повернула жодної частини боргу, а у відповідь на звертання позивача, просила оформити на себе її кафе по [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно з яким [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, та зобов'язалась повернути їх до 01.01.2014 року. Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідач не змогла, тому сторони дійшли згоди щодо передачі [PERSON] належної відповідачу будівлі кафе літ. «А» загальною площею 153,2 кв.м. по [ADDRESS], що належить відповідачу на підставі рішення Білгород-Дністровського суду від 02.03.2006 року № 2-7080. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Розмір відступного встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлено договором, в якому вказується розмір відступного, порядок та строк його надання. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved