Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у володіння та користуванні належного позивачу на праві власності приміщенням загального користування в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Просить солідарно за рахунок [PERSON] та [PERSON] встановити та підключити до системи гарячого та холодного водопостачання, каналізації на колишнє місце умивальник тією ж, зручною конструкцією для використання івалідом-колясночніком 1 групи позивача [PERSON], стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 3000 грн., та стягнути з відповідачів судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалід-візочник I групи та проживає один у комунальній 2-х кімнатній квартирі за адресою: 61070 [ADDRESS] та є власником 45/100 частин цієї квартири згідно договору міни від 23.11.1999 р. ABE № 296161 у вигляді житлової кімнати площею 11,6 кв. м. з відповідною частиною місць загального користування. У інший не приватизованої частини 2-х кімнатній комунальної квартири проживають і зареєстровані відповідач матір [PERSON] та дочка [PERSON], а також проживає не зареєстрований зять. Відповідачі разом з зятем в поєднаному з санвузлом приміщенні та ванної без згоди позивача прибрали умивальник загального користування, яким позивачу, сидячи на інвалідному візку, було зручно користуватися та без його згоди встановили пральну машину. Позивач вважає, що такі дії відповідачів є протиправними, що порушують його право власності і користування нерухомим майном, відповідачі створили йому, інваліду-колясочнику I групи нездоланні перешкоди в розпорядженні і використанні належному йому нерухомим майном поєднаним з санвузлом приміщенням загального користування для вмивання. Коли був умивальник позивач міг зручно на візку максимально близько під'їхати до умивальника і повною мірою скористатися ним. Після ліквідації умивальника і установки в суміщеному приміщенні їх пральної машини позивач повністю позбавлений можливості повноцінно провести собі гігієнічні процедури. Позивач тривалий час змушений неумитим пересуватися, спілкуватися з людьми. Це його морально пригнічує, він став переживати через протиправні дії відповідачів, погано спати вночі. Порвалися звичайні дружні зв'язки з його знайомими, друзями. Вони перестали зі ним спілкуватися. Позивач вважає що своїми протиправними діями відповідачі порушили його право власності на майно і його використання, створили перешкоди, завдали позивачу душевні страждання і моральну шкоду, яка підлягає компенсації в сумі 3000 грн. Позивач намагався мирно усно вирішити це питання з відповідачами, але відповідачі відповідали йому грубостями, знущальними відповідями, і питання про відновлення його прав власника на використання майна ніяк не вирішували. Крім того, відповідачі, в односторонньому порядку, без згоди позивача, в порушення його права власності на відповідну частину місць загального користування, зайняли всю комору правої сторони перед входом в кухню. Таким чином, порушивши його право власності на відповідну частину місць загального користування, відповідачі позбавили його можливості користуватися коморою загального користування. Всі спроби мирно вирішити це питання не надали результату, тому позивач змушений за захистом своїх прав звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, відповідачі позов визнали частково, пояснили, що вони зняли умивальник бо він тік, на його місце поставили пральну машину, оскільки вона їм необхідна, не заперечували відновити умивальник, але заперечували проти стягнення з них моральної шкоди. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 45/100 частин квартири № 216 житловою площею 11,6 кв.м., з відповідною частиною місць спільного користування по [ADDRESS] згідно до договору міни від 23.11.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] В квартирі [ADDRESS] також проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Харківське міське БТІ» 24.02.1999 р., квартира [ADDRESS] є комунальною квартирою спільного заселення та складається з двох кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору. У відповідність до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 100 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Згідно ст.39 «Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями» усі мешканці квартир, в яких проживають два і більше власників, наймачів чи орендарів, мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували те, що вони зняли умивальник, що знаходився в місцях загального користування. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, слід зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок встановити та підключити до системи гарячого і холодного водопостачання, каналізації умивальник у ванній кімнаті в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS]. При вирішенні питання про відповідальність за завдання моральної шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності слід встановлювати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки в судовому засіданні позивачем [PERSON] не було доведено наявність моральної шкоди в зв'язку з діями відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що в разі коли сторону, на користь якої увалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial