Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2004 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2938, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.10.2004 року. У спільному шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів почали виникати постійні непорозуміння, конфлікти та сварки. Позивач стверджує, що між ним та відповідачем укладено договір про визначення місця проживання, участі у вихованні дітей та здійсненні права на особисте виховання дітей. Крім того наголошує, що примирення між ним та відповідачем неможливе, а також неможливе подальше спільне проживання та збереження шлюбу. Просить позов задоволити. Суддею Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О. відкрито провадження у справі 10.12.2018 року та призначено підготовче засідання. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2019 року провадження у зазначеній справі було прийнято до свого провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Позивач у судовому та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю. Позивач додатково зазначив, що спільного господарства з відповідачкою не веде і тривалий час разом не проживають разом. Просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що на разі не потрібно розривати шлюб, оскільки не вирішено питання стосовно спільних дітей, а саме їх проживання та виховання. Підтвердила, що шлюб дано розпався. Представник відповідачки підтримала її позицію. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справ, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.10.2004 року, актовий запис №2938, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2296 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №481( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Крім цього, судом встановлено, сторонами укладено нотаріально посвідчені договори, зокрема договір про поділ спільного майна подружжя від 31.10.2014 року, який посвідчено нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою Гіркою Н.С., зареєстрований в реєстрі №6158. А також договір про визначення місця проживання, участі у вихованні дітей та здійснення права на особисте виховання дітей від 31.10.2014 року, який посвідчено нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою Гіркою Н.С., зареєстрований в реєстрі №6157 Згідно з ч. 2\~ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3\~статті 105 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, тому шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved