Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 40 531 гривня 55 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 405,32 гривень, зазначивши, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредитних послуг № СL76518. 08.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у сумі 7 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 38,6 відсотків річних строком до 20.07.2012 року. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: в порядку, передбаченому кредитним договором, перерахував на рахунок [NUMBER] позичальника кредитні кошти в сумі 7 000 гривень. Однак, відповідач не належним чином виконує зобов'язання, встановлені договором, у зв'язку з чим у неї станом 18.06.2014 року утворилася заборгованість, яка складає 40 531,55 гривня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на позовній заяві наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач у судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 27 серпня 2007 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав п обов'язків ВАТ «Банк Універсальний». Внаслідок зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», що підтверджується п.1.1. Статуту ПАТ «Універсал Банк». 08 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредитних послуг № СL76518 /а.с. 4-9/. 08.08.2008 року на підставі меморіального ордеру № 0980074UAH000741 Банк надав, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі 7 000,00 грн. /а.с. 17/. Згідно п.1.1 Кредитного договору сплата позичальником заборгованості за отриманим кредитом здійснюється у відповідності до графіку платежів, що визначений у Додатку №2 до кредитного договору, відповідно до якого передбачено, що проценти та частина сум кредитних коштів сплачується позичальником не пізніше 20-го числа кожного місяця в розмірі 284,86 грн. Однак, Позичальник, починаючи з 20.10.2008 року, почав не належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання: а саме не в повному обсязі сплачувати кредит та проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим почали застосовувати підвищену відсоткову ставку 115,8 відсотків, що передбачено умовами кредитного договору та додатком №1. Станом на 18.06.2014 року у Позичальника існує заборгованість перед банком за кредитним договором у розмірі 40 531,55 гривня, яка складається з: - заборгованість по сумі кредиту - 6 542,71 гривні; - заборгованість за відсотками - 9 087,74 гривень; - підвищенні відсотки - 24 901,10 гривня. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином і у визначений строк відповідно до умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами та договором. 17.04.2014 року банком на адресу позичальника [PERSON] була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитом /а.с. 16/. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дійсно у [PERSON] мається заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «Універсал Банк», що зумовлює необхідність стягнення зазначеної заборгованості. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 40 531,55 гривня та витрати по сплаті судового збору в сумі 450,32 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved