Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що ТОВ «ПУСК» є орендарем земельних ділянок громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно договорів оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області строком. Умови вказаних договорів виконувалися належним чином, проте директор [PERSON] від імені ТОВ «ПУСК», в супереч інтересам та волевиявленню товариства, незаконно уклав 14.06.2017 року з громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] додаткові угоди про дострокове розірвання вищевказаного договору оренди землі, яку позивач вважає незаконною. Після дострокового розірвання договору оренди землі з ТОВ «ПУСК», відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 червня 2017 року уклали з ПП «Аграрій 3000» договори оренди вищевказаних земельних ділянок. На підставі 80,92, 203,215,216,241 ЦК України просить визнати додаткові угоду та договори оренди землі недійсними. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачів судове засідання не зявилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Представник ПП «Аграрій 3000» в судове засідання не зявився та не повідомили про причини своєї неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ПУСК», є орендарем земельної ділянки [PERSON], на підставі договору оренди землі укладеного від 01 листопада 2006 року та зареєстрованого в Новотроїцькому районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 червня 2007 року за №4АА002190-040772700048, строком на 12 (дванадцять) років. 14 червня 2017 року директор ТОВ «ПУСК» [PERSON] від імені товариства уклав додаткову угоду №2 до договору оренди землі про дострокове розірвання договору оренди землі від 01 листопада 2006 року за взаємною згодою сторін з [PERSON]. ТОВ «ПУСК», є орендарем земельної ділянки [PERSON], на підставі договору оренди землі укладеного від 01 листопада 2006 року та зареєстрованого в Новотроїцькому районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 червня 2007 року за №4АА002190-040772700049, строком на 12 (дванадцять) років. 14 червня 2017 року директор ТОВ «ПУСК» [PERSON] від імені товариства уклав додаткову угоду №2 до договору оренди землі про дострокове розірвання договору оренди землі від 01 листопада 2006 року за взаємною згодою сторін з [PERSON]. ТОВ «ПУСК», є орендарем земельної ділянки [PERSON], на підставі договору оренди землі укладеного від 01 листопада 2006 року та зареєстрованого в Новотроїцькому районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 червня 2007 року за №4АА002190-040772700118, строком на 12 (дванадцять) років. 14 червня 2017 року директор ТОВ «ПУСК» [PERSON] від імені товариства уклав додаткову угоду №2 до договору оренди землі про дострокове розірвання договору оренди землі від 01 листопада 2006 року за взаємною згодою сторін з [PERSON]. Укладення вищевказаних додаткових договорів потягло за собою укладення відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] договорів оренди землі з іншим орендарем ПП «Аграгій 3000», в особі директора [PERSON] Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України). Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України). За системним аналізом норм ЦК України (статті 99, 145, 147), ГК України (стаття 89), Закону України «Про господарські товариства» (статті 58, 59, 62, 63) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, повязані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства. З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. При цьому частиною четвертою статті 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обовязки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно,

Outcome: approved