Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить скасувати арешт всього нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9185010, який було накладено 27.10.2009 року реєстратором: Київська обласна державна філія державного підприємства «Інформаційний центр» накладено арешт нерухомого майна, а саме - житловий будинок, що розташований за адресою по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, вважаючи, що безпідставно накладеним арештом на нерухоме майно його померлого батька порушуються його як спадкоємця законні права щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, є перешкодою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом, останній звернувся до суду з даним позовом. Відповідачем не було подано відзив на позовну заяву. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника, рішення просять прийняти на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою по [ADDRESS] . Місцем відкриття спадщини після його смерті є село Ківшовата Таращанського району Київської області. Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 17 квітня 2019 року Виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району у Київській області (а.с.13). На день смерті батьку позивача належав на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , 1965 року побудови. Дане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 189817292 від 22.11.2019 року, де одноособово власником житлового будинку вказаний померлий [PERSON] , виписками з погосподарської книги за № 1672 Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с. 9-12). Позивач, маючи намір прийняти спадщину, в тому числі і вищезазначений житловий будинок, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Таращанського районного округу Київської області Федкевич Н.М. За його заявою приватним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці за законом та заповітом після смерті [PERSON] відсутні (а.с.16). Проте, у видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на належний спадкодавцю житловий будинок, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 58/02-14 від 27.02.2020 р, позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що на даний житловий будинок, що розташований за адресою по [ADDRESS] накладено арешт (а.с.17). Так, згідно інформаційної довідки №189161499 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційний номер обтяження: 9185010, зареєстровано 27.10.2009 року реєстратором: Київська обласна державна філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ, на підставі виконавчого листа, 2-208 від 01.06.2009 виданого Таращанським районним судом, стягнення боргу позики, накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою по [ADDRESS] . При цьому, обтяжувачем є відділ ДВС Таращанського РУЮ, а власником об`єкта обтяження зазначена - [PERSON] , [INFO] , колишня дружина померлого батька позивача. Проте, зважаючи на ту обставину, що даний житловий будинок є особистим майном батька позивача, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 189817292 від 22.11.2019 року, який був набутий ним задовго до шлюбу з [PERSON] , остання не являється його співвласником, а тим паче власником. Так, житловий будинок побудований в 1965 році, а шлюб був укладений 31 травня 1992 року (актовий запис за № 06), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, за № 00024868147 від 10.12.2019 року (а.с.10) та розірвано 12.11.2004 року актовий запис за № 103 (а.с.15). Арешт же на житловий будинок батька позивача було накладено у 2009 році. Тобто, на час відкриття виконавчих проваджень [PERSON] навіть не була вже членом сім`ї батька позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Будинок був особистою власністю померлого батька позивача, а не спільною сумісною власністю подружжя. А боржником при цьому за виконавчим листом є саме [PERSON] . Крім того, згідно довідки № 1124/15.16-41 від 16.01.2002 року, виданої Таращанським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , який проживав в с. Ківшовата Таращанського району Київської області, згідно перевірки книг обліку виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та даних АСВП, боржником у Таращанському РВ ДВС не був. Зважаючи на викладені обставини, необхідності залучати інших відповідачів по справі немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що на належний [PERSON] вищезазначений житловий будинок накладено арешт безпідставно, чим порушені спадкові та майнові права позивача, як спадкоємця за законом першої черги після смерті батька, щодо володіння, користування та розпорядження власністю. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з тим, що арешт на майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , на даний час не скасований, що є перешкодою для оформлення своїх спадкових прав на нього, і як наслідок вільного користування та розпорядження своїм майном, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За положеннями ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент закінчення) у разі якщо у виконавчому провадженні держаним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про знаття арешту, накладеного на майно боржника. За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, що батько позивача не є боржником у виконавчому провадженні з приводу якого і виникло обтяження щодо належного йому житлового будинку, таким була колишня його дружина - [PERSON] , яка не являлася співвласником житлового будинку, на який накладено арешт, що подальше існування арешту є порушенням його прав як власника майна, в порядку спадкування, та становитиме для нього лише надмірний тягар у оформленні своїх спадкових прав на цей будинок після смерті свого батька, як єдиний його спадкоємець першої черги, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved