Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № ODXRRC11930113 від 12.08.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 4575,56 грн зі сплатою 12% на рік за користування кредитом. Кредит видавався ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач. В позові зазначено, що відповідач порушував взяті на себе за кредитним договором зобов»язання, у зв»язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та рішенням суду з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 112662,80 грн. В позові зазначено, що відповідач за рішенням суду кошти не повернув, фактично продовжує користуватись кредитними коштами, у зв»язку з чим позивачем продовжується нарахування неустойки за невиконання умов кредитного договору та штрафних санкцій, передбачених укладенням кредитного договору. Станом на 12.06.2015 року на неповернуту суму кредиту нарахована пеня в розмірі 11771,66 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 588,58 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму штрафних санкцій за порушення умов договору в розмірі 12860,24 грн., поклавши на відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засіданні не з'явився, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, про що у справі є належні повідомлення; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.06.2012 року, Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобовязання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 12.08.2008 року відповідач звернувся до банку із заявою про отримання кредиту шляхом відкриття кредитної лінії на суму 4575,56 грн. В заяві зазначено, що банківські послуги надаються відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими позичальник ознайомлений та згодний (а.с.6). Таким чином суд встановив, що відповідач уклав з позивачем кредитний договір, який є договором приєднання на умовах, визначених позивачем. Відповідно до зазначених Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання (п. 3.2.2, 3.2.3), сплатити банку винагороду (п.3.2.4). П. 3.2.9. Умов позичальник бере на себе зобов»язання повністю повернути кредит до дати, зазначеній у заяві. При непогашенні кредиту на залишок заборгованості від простроченої суми нараховується пеня в розмірі 1.25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожень день прострочки (п.5.1). П. 5.3 Умов встановлена договірна санкція за порушення строків виконання зобов»язання у вигляді штрафу в сумі 500 грн. та 5% від суми позову. Згідно з доданими до матеріалів справи банківськими документами, [PERSON], отримавши кредит, не виконував взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом (а.с.5). В травні 2015 року позивач звернувся до суду з вимогою стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2013 року вимоги позивача були задоволені. З відповідача [PERSON] на користь банку була стягнута сума заборгованості відповідно до наданих розрахунків. На копії заочного рішення суду є відмітка про набрання ним чинності 19.07.2013 року (а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно умов договору. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Пп.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що за порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді сплати неустойки. Ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Із доданих до позову документів вбачається, що відповідачем рішення суду не виконане, сума простроченої заборгованості за кредитом не повернута, відповідач продовжує користуватись кредитними коштами, не виконавши покладені на нього обов»язки, у зв»язку з чим позивачем відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам нараховані штрафні санкції за період з 09.07.2013 року по 12.06.2015 року у вигляді пені за порушення строків платежу за кредитом в розмірі 11771,66 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 588,58 грн. штраф (складова частина). Перевіривши надані позивачем розрахунки суми штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору, суд дійшов до висновку про їх обґрунтованість. Всі нарахування здійснені відповідно до умов укладеного між сторонами договору кредитування. Відповідачем не надано будь яких заперечень щодо розрахунку сум, пред»явлених до стягнення. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт існування між сторонами договірних кредитних зобов»язань на певних умовах, суду не надано будь яких доказів щодо припинення або розірвання укладеного між сторонами договору або належного виконання відповідачем обов»язків за кредитним договором, позивачем надані належні докази на підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов»язань, приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином не повернув кредитні кошти, продовжує ними користуватись, відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами з»явитись до суду та заперечувати проти заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору в сумі 12860,24 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи: 1218,00 грн. сплаченого судового збору (а.с.15).

Outcome: approved