Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Миколаївобленерго» про захист прав споживача, визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електропостачання. В подальшому, позивачем було збільшено позовні вимоги. Свої вимоги, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем АТ «Миколаївобленерго» укладено договір № 4101141 на користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , власником вказаного домоволодіння є позивач. 23.07.2018 року працівники АТ «Миколаївобленерго» відключили від енергопостачання будинок за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з не допуском ним уповноважених осіб представників електропостачальника до розрахункового обліку електроенергії, який встановлений за адресою позивача. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки відповідачами у їхніх листах та відповідях на його адресу, неправдиво зазначено про те, що 04.07.2018 року він не допустив уповноважених представників відповідача до розрахункового засобу обліку електричної енергії, що встановлений за моєю адресою. Зазначає, що заборгованості за використану електроенергію він не мав, договірних зобов`язань з відповідачем і Правил користування електричною енергією не порушував, будь-яких повідомлень про перевірку та попереджень про відключення від відповідача не отримував, факту не допуску представників енергокомпанії до приладу обліку не визнає, про те, що така перевірка буде проводитися працівниками відповідача 04.07.2018 року, не знав. З посиланням на те, що умисних дій з недопущення працівників відповідача до приладу обліку електроенергії він не вчиняв, а тому, його вини у порушені законодавства і існуючих договірних зобов`язань немає, тому вважає неправомірними (протиправними) дії відповідача по відключенню його домоволодіння від мережі електропостачання, що розташоване по [ADDRESS] . Зазначив, що поніс матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій відповідача по відключенню його домоволодіння від електропостачання, а збитками для нього являються майнові втрати, які він зазнав внаслідок відключення відповідачем його домоволодіння від мережі електропостачання, а саме через знищення продуктів харчування, що перебували в холодильній камері, а також витрат на придбання бензину для електрогенератора за час відключення від електромережі. Вказав, що згідно ч. 3 ст.22 ЦК України, ці його реальні збитки повинні відшодовуватися відповідачем в повному обсязі. Зазначив, що завдана діями відповідача матеріальна шкода складає загальну суму 11929,93 гривень, і складається із вартості зіпсованого м`яса, вагою 6 кг, на суму 900 гривень, вартості придбаного бензину марки А-92 для бензогенератора на загальну суму 11029,93 гривень за період, починаючи з липня 2018 року. Крім того, на його думку, такими неправомірними діями йому була завдана моральна шкода, оскільки, протягом тривалого строку він терпів неабиякі незручності, як побутові, так і незручності пов`язані зі спірною ситуацією, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, враховуючи перенесені ним душевні страждання, внаслідок таких неправомірних, винних дій відповідача, з урахуванням вимог розумності справедливості, вважає, що справедливою компенсацією завданої йому відповідачем моральної шкоди, буде стягнення з відповідача на його користь грошової суми в розмірі 10000 гривень. На підставі наведеного, просить суд, визнати неправомірними (протиправними) дії відповідача по відключенню його домоволодіння від мережі електропостачання, що розташоване по [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача АТ «Миколаївобленерго» відновити становище, що існувало раніше, шляхом здійснення підключення і поновлення електропостачання домоволодіння позивача, що розташоване по [ADDRESS] ; стягнути з АТ «Миколаївобленерго» на його користь в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 11929,93 ( одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн.. 93 коп. та стягнути з АТ «Миколаївобленерго» на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги, з урахуванням збільшених позовних вимог підтримав, з підстав, у них викладених. Представники відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнали в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов та у відзиві на збільшені позовні вимоги позивача. зазначили, що термін держповірки лічильника у позивача минув, а експлуатація засобів вимірювальної техніки із простроченим терміном держповірки, заборонено. Зазначили, що АТ «Миколаївобленерго» при відключенні позивача від електроенергії діяло на підставі та в межах чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» (правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Миколаївобленерго» укладено договір № 4101141 на користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , власником вказаного домоволодіння є позивач. 23.07.2018 року працівники АТ «Миколаївобленерго» відключили від енергопостачання будинок за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з не допуском позивачем уповноважених осіб представників електропостачальника до розрахункового обліку електроенергії, який встановлений за адресою позивача. Відповідно до вимог\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 11.06.2018 р. набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) та одночасно втратили чинність Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 за № 1357. Зокрема, пунктом 3.1.6 ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо споживач є діючою стороною договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Згідно з положеннями абзацу 13 пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» ліцензії на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом підлягають анулюванню не пізніше ніж через 18 місяців з дня набрання чинності цим Законом. До анулювання зазначених ліцензій діяльність з розподілу та постачання електричної енергії провадилася на підставі чинних на той момент ліцензій, що були видані до дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, позивач, який проживає за адресою: [ADDRESS] , був споживачем електричної енергії, яку на момент виникнення спірних правовідносин, постачав відповідач на підставі договору про користування електричною енергією від 01.04.2014 року № 41011141. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я позивача. Відповідно до пункту 2.3.2 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію, мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно- правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Пунктом 1.2 глави 1 розділу VII Кодексу комерційного обліку визначено, що лічильники електричної енергії, трансформатори струму та трансформатори напруги відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Згідно з пунктом 1.6 глави 1 розділу VII Кодексу комерційного обліку суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані ЗВТ (засоби вимірювальної техніки), що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. Згідно зі ст.. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Згідно Акту технічної перевірки електроустановки побутового споживача із заміною приладу обліку від 03.04.2014 р. № 001189, за адресою: [ADDRESS] , працівниками відповідача в присутності споживача [PERSON] було встановлено прилад обліку електричної енергії, а саме: лічильник типу ЛМ-3Т.02. Згідно Покажчика 2011 засобів вимірювальної техніки, занесених до державного реєстру (офіційне видання Мінекономрозвитку України), періодичність повірки лічильників типу ЛМ-3Т.02 (номер за державним реєстром У1869-04), складає 6 років. Згідно акту про опломбування від 03.04.2013 року № 001225 до лічильника типу ЛМ-3Т.02, встановлені пломби про здійснення Державної повірки приладу обліку в другому кварталі 2012 року. Тобто, термін держповірки, встановленого у позивача лічильника електричної енергії, сплинув у другому кварталі 2018 року, у зв`язку з чим він не міг використовуватися для комерційних розрахунків за спожиту електроенергію та потребував планової заміни. Згідно з підпунктом 12 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведения технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до становленого цими Правилами порядку та виконувати їх обгрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору. Крім того, згідно з підпунктом 14 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний не перешкоджати заміні засобів комерційного обліку у разі здійснення такої заміни за рахунок постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи. 27.06.2018 року, працівниками відповідача було залишено за адресою: [ADDRESS] повідомлення про надання доступу до об`єкта електроустановки) споживача. В зазначеному повідомленні було вказано про необхідність 04.07.2018 року надати доступ для проведення контрольного огляду/технічної перевірки електроустановки, або за телефоном 9-31-06 узгодити дату забезпечення доступу до електроустановки споживача. Однак, 04.07.2018 р., при прибутті працівників відповідача за адресою: [ADDRESS] , позивачем не було допущено повноважених представників електропостачальника до засобу комерційного обліку електричної енергії, що встановлений за зазначеною адресою. Тому, згідно з пунктами 1.7 та 1.8 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії, працівниками відповідача був оформлений акт про недопуск, який 05.07.2018 р., разом із попередженням про припинення постачання (передачі) електричної енергії, згідно акта про недопуск, був відправлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджено копією фіскального чеку, долученого до матеріалів справи. Згідно з пунктом 1.11 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку, складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом 5 робочих днів від дня отримання акта про недопуск, споживач не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/ОСР доступ до свого об`єкта для контрольного огляду лічильника та/або не узгодить з ним дату проведення зазначеного контрольного огляду. Крім того, згідно підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача . Відповідно до підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, датою отримання таких попереджень, вважається дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацію вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у направлення поштою рекомендованим листом). З урахуванням вищезазначеного, 08.07.2018 р. є датою отримання позивачем акта про недопуск, оскільки, вказана дата є третім календарним днем від дати отримання поштовим відділенням зв`язку рекомендованого листа (05.07.2018 р.). У відповідності до вимог підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, на 11 робочий день, а саме 23.07.2018 р., працівниками відповідача було припинено постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Таким чином, дії відповідача щодо відключення від енергопостачання об`єкта позивача є законними та такими, що відповідають вимогам ПРРЕЕ. Крім цього, суд не може також погодитись із твердженнями позивача про те, що він не вчиняв умисних дій з недопущення працівників відповідача до засобу комерційного обліку електроенергії, а тому його вини у порушенні законодавства та існуючих договірних зобов`язань немає, оскільки, згідно з інформації з особового рахунку позивача, в останнє він забезпечив доступ працівникам відповідача до засобу комерційного обліку в грудні 2016 року, що підтверджено копією роздруківки з особового рахунку, чим порушив умови п.п. 12 п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ. Вказані дії позивача є прямим порушення взятих на себе договірних зобов`язань зокрема, щодо забезпечення доступу працівникам відповідача до об`єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок чи електропроводки. Ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Проте позивач не надав жодних доказів, які б доводили та підтерджували його дії, направлені на виконання взятих на себе зобов`язань в частині забезпечення доступу представникам відповідача до засобу комерційного обліку електричної енергії, а посилання зі сторони позивача на складені без його участі акт і попередження не є доказами забезпечення доступу працівникам відповідача до засобу комерційного обліку електричної енергії. Крім того, пунктом 1.7 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що у разі незабезпечення безперешкодного регламентованого доступу для заміни ВОЕ, має бути оформлений відповідний акт про недопуск, один екземпляр якого має бути вручений під підпис ВТКО та/або стороні, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол вимірювання, або відправлений поштовим зв`язком на вказану в договорі з ППКО юридичну адресу. Вище наведене свідчить про те, що діючим законодавством не передбачено місця для складання відповідного документу, тож посилання позивача на порушення законодавства відповідачем через складання акту про недопуск у кабінеті філії АТ «Миколаївобленерго» Новоодеського району, а не біля його будинку і в його відсутність, та без вручення йому копій відповідних документів, є помилковим, оскільки зазначена вище процедура складання акта про недопуск дотримана працівниками відповідача. При цьому позивач ніякими належними доказами не підтверджує свої міркування, чим порушує вимоги ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК, акт про недопуск складався без участі позивача, оскільки останній на момент складання акта був відсутній з невідомих відповідачу причин, у зв`язку з чим, акт про недопуск було направлено поштою, що підтверджено доказами направлення акта. Що стосується заперечень позивача про отримання ним повідомлення від 27.06.2018 р. про майбутню перевірку засобу комерційного обліку, та відсутність доказів його направлення та отримання позивачем, суд зазначає про наступне. Пунктом 30 Правил користування електричною енергією для населення (які діяли в період виникнення спірних правовідносин) передбачено, якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до засобу обліку, він залишає побутовому споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати покази засобу обліку енергопостачальнику. За аналогією закону, представниками відповідача було залишено за адресою: [ADDRESS] , повідомлення про надання доступу до об`єкту (електроустановки) споживача від 27.06.2018 р. № 41011141, що свідчить про те, що дії працівників відповідача не суперечили законодавству України, тож твердження позивача про відсутність доказів направлення та отримання ним повідомлення від 27.06.2018 р. є помилковими. Також невірними є висновки позивача про те, що мовою оригіналу «представниками відповідача в порушення вимог п. 8.2.5 «Правил...», акт про порушення ним Правил (п.5.5.5.) не складався. Свідки цього порушення, представниками відповідача до складання акту, не залучались, що суперечить п.8.2.5 Правил.», оскільки позивач плутає поняття акта недопуску від акта про порушення. Так, пункт 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ регулює відносини з виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, а не відносини з приводу недопуску постачальника послуг комерційного обліку (далі - ППКО) до засобу комерційного обліку електричної енергії. Процедура складання акта про недопуск передбачена пунктами 1.7 та 1.8 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії і не потребує залучення свідків. У своїй позовній заяві позивач також зазначає про те, що згідно з п. 7. 11 розділу 7 ПРРЕЕ, відкриття судом провадження у цій справі після факту відключення його домоволодіння від мережі електропостачання, на даний момент є підставою для відновлення електропостачання, з чим суд погодитися не може, виходячи з наступного. Пунктом 7.12 розділу VII ПРРЕЕ передбачено, що відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цієї глави ПРРЕЕ, здійснюється оператором системи у порядку, зазначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості, після отримання від ініціатора заключения інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. На момент розгляду справи у суді, засіб комерційного обліку електричної енергії, встановлений за адресою: [ADDRESS] , й досі має прострочений термін держповірки. у зв`язку з чим він не може використовуватися для комерційних розрахунків за спожиту електроенергію. Під час розгляду справи та на день ухвалення судом рішення, позивач так і не вчинив дії, направлені на допуск працівників АТ «Миколаївобленерго» для здійснення держповірки електролічильника, встановленого за адресою: [ADDRESS] . Крім того, пунктом 1.2.1 глави 1.2 розділу І ПРРЕЕ передбачено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Тож, для відновлення електропостачання за зазначеною вище адресою, позивачу необхідно, у відповідності до абзацу 2 пункту 7.12 розділу VII ПРРЕЕ, оплатити вартість робіт з припинення та відновлення електроживлення, а також забезпечити доступ представникам відповідача для проведення робіт по заміні засобу комерційного обліку на розрахунковий засіб вимірювальної техніки, який відповідає вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки та підписати заяву-приєднання, що забезпечить можливість використання електричної енергії. Крім того, позивачу необхідно обрати електропостачальника, який буде постачати до його об`єкта електроенергію та укласти договір про постачання електричної енергії. Слід зазначити, що на території Миколаївської області, оператором системи розподілу, який на підставі отриманої ліцензії провадить господарську діяльність з розподілу електричної енергії, є АТ «Миколаївобленерго». Стосовно відшкодування завданих позивачу збитків та моральної шкоди, суд зазначає про наступне. Згідно ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач вказує на те, що йому завдано матеріальної шкоди на загальну суму 11929,93 грн., яка складається із вартості зіпсованого м`яса вагою 6 кг на суму 900 грн., вартості придбаного бензину марки А-92 для бензогенератора АБ-1 на загальну суму 11029,93 грн. за період, починаючи з липня 2018, проте належних доказів, щодо зіпсування м`яса вагою 6 кг, через відключення його домоволодіння від електропостачання, не надає. Однак, позивачем не надано належного доказу заподіяння шкоди майну, наприклад, акт, складений спеціально уповноваженими органами виконавчої влади, які здійснюють державний контроль і нагляд за якістю та безпечністю продукції, та які, на підставі результатів відповідних перевірок, видають у межах своїх повноважень, обов`язкові для виконання власником продукції рішення про вилучення з обігу неякісної та небезпечної продукції і подальше поводження з нею (ст. 7 ЗУ «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції»). Не надано також позивачем і належних доказів використання придбаного бензину на загальну суму 11029,93 грн. в бензогенераторі АБ-1, а надані позивачем копії фіскальних чеків, є лише доказом продажу бензину АЗС ТОВ «Марка Південь». Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню. Згідно з ч.2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відшкодування моральної шкоди, завданої споживачам, передбачено ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до положень якої споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з п. 3 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зі змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач вказує, що зазнав нервових переживань і душевних страждань, які є суто суб`єктивними і їх не можна нічим перевірити і засвідчити, що викликає сумнів в їх наявності, оскільки, про будь-які втрати немайнового характеру, які стали наслідком нервових переживань і душевних страждань, в заяві не йдеться. Відповідно до абз. 2 п.5 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній нормі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ані порушення відповідачем договірних відносин, ані факту здійснення протиправних дій щодо відключення його домоволодіння від енергомережі, так як і не доведено належними та допустимими доказами фактів заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, дії службових осіб відповідача щодо відключення від енергопостачання житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є правомірними, так як вчинені у відповідності до умов договору та\~ПРРЕЕ. Відтак, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання незаконним відключення від електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання. У зв`язку з цим, також не підлягає до задоволення вимога позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 11929,93 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., так як така вимога пов`язувалася із фактом неправомірності дій службових осіб відповідача, що не знайшло свого підтвердження в суді. Позивач належним чином не довів сам факт заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із неправомірними діями службових осіб відповідача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed