overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 29.08.2008 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Починаючи з початку 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.08.2008 року. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З початку 2016 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем він перебував в шлюбі з 07.08.1999 року. [INFO] року вона народила дитину, сина [PERSON], батьком якого записано його (позивача) згідно ч. 1 ст. 122 СК України. У 2010 році шлюб з відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини. Окрім слів відповідача, це підтверджується результатами ДНК тестування, що проводилося під час перебування з сином за кордоном. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав лист з проханням розглядати справу без його участі, та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який в подальшому був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31.03.2010 року, актовий запис № 286. [INFO] року народився [PERSON], батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі). Батько дитини був записаний на підставі ч. 2 ст. 122 СК України. Згідно результатів ДНК тестування, від 28.09.2012 року, проведеного в лабораторії GTL, [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON], оскільки у них не визначено спільні генетичні маркери. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як було встановлено в суді, та підтверджено документами і поясненнями відповідача, викладеними в заяві від 29.05.2017 року, позивач не є біологічним батьком дитини - [PERSON], який народився [INFO] року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем він перебував в шлюбі з 2004 року, мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року шлюб між ними було розірвано. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем вони припинили ще за довго до розлучення. Останні чотири роки до рішення суду вони не проживали разом, не вели спільного господарства, не підтримували шлюбні стосунки. У кожного з них було особисте життя. [INFO] у відповідача народилася дочка [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини відповідача [PERSON], батьком дитини було записано його. Він не давав згоди на це, оскільки не є батьком дитини. Сама відповідач не змогла пояснити чому батьком дитини записано саме його. Виправити цю помилку можливо лише за рішенням суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 30.09.2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано. При розгляді даної справи було встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю досить тривалий час. [INFO] народилася [PERSON], батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі). Батько дитини був записаний на підставі ч. 2 ст. 122 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як було встановлено в суді, позивач не є біологічним батьком доньки відповідача - [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем він перебував в шлюбі з 2004 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2013 року шлюб між ними було розірвано. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем вони припинили ще з 2010 року. З того часу ніяких стосунків вони не підтримують, кожен з них живе власним життям. [INFO] у відповідача народилася дочка [PERSON]. Ще на суді 01.08.2013 року він помітив, що відповідач вагітна. У грудні 2013 року він дізнався, що у свідоцтві про народження дитини відповідача [PERSON], батьком дитини було записано його. Він звернувся до органів РАЦС, пояснивши що він не є біологічним батьком дитини, але йому відмовили у виключенні з актового запису поро народження дитини та рекомендували звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав лист з проханням розглядати справу без його участі, та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 27.03.2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано. При розгляді дано справи було встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю з травня 2010 року. [INFO] народилася [PERSON], батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі). Батько дитини був записаний на підставі ч. 2 ст. 122 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Як було встановлено в суді, позивач не є біологічним батьком доньки відповідача - [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем по справі він перебув в шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2010 року шлюб було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року на користь [PERSON] на утримання дитини з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, починаючи з 23.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, 28.07.2012 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Отже, на сьогоднішній день його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки на його утриманні знаходиться також син. Крім того, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим вона не отримує доходів, та фактично також перебуває на його утриманні. Враховуючи викладені обставини у нього виникла необхідність зменшити розмір аліментів на утримання доньки з 1/4 частини на 1/6. На даний час він працює, має постійний регулярний дохід, кошти на утримання доньки за рішенням суду перераховувалися та продовжують перераховуватися відповідачу вчасно та в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав обставини викладені в позовній заяві, та позовні вимоги, просив їх задовольнити. З приводу письмових заперечень відповідача зазначив, що відповідач виходить з декретної відпустки вже через тиждень, а його теперішня дружина буде у відпустці до жовтня 2017 року. Крім того, він приймає участь у додаткових витратах на доньку, а в разі виникнення спору, вона має право звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала письмові пояснення та клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану. По даній справі було встановлено, що з часу постановлення рішення у позивача змінилося сімейне та матеріальне становище, оскільки він має малолітню дитину від другого шлюбу, друга дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому розмір аліментів має бути зменшений. Судом не враховується пояснення відповідача, оскільки вони є безпідставними, та не доведеними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено 19.07.2007 року кредитний договір № 800001021, відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 120 000,00 доларів США на придбання житла. В забезпечення виконання зобов'язань між банком та позичальником укладено Договір іпотеки № 800001021-И, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Позичальник за умовами кредитного договору зобов'язалася повернути кредитні кошти у визначені строки, сплатити проценти. У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальником, Банком було подано заяву та відповідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки. 31.01.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з позичальника на користь банку боргу в розмірі 120 114,70 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 12.02.2016 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження за № 50131327. Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в спірній квартирі зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітню дитину. Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрації (форма № 3) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Реєстрація неповнолітнього в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, чим порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки мають різні характери, різні погляди на життя, у зв'язку з чим виникають конфлікти та непорозуміння, які призвели до неможливого сумісного проживання. Спору про поділ майна немає. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 04.02.2012 року, відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №14. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначила, що позовні вимоги визнає, на примирення не згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Згідно свідоцтву про шлюб (а. с. 4) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2012 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої ( а.с. 3). Сімейне життя сторін не склалося, тому що мають різні характери, різні погляди на життя, внаслідок чого виникають конфлікти та непорозуміння. В результаті цього втратились почуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час немає. Спроби примирення, вжиті сторонами, виявилися невдалими. За таких обставин, шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, в наслідок чого у сторін зникла взаємоповага і почуття один до одного. З січня 2013 року сторони проживають окремо, спільним побутом, взаємними правами та обов'язками не пов'язані. Спору про поділ майна на теперішній час немає. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27.10.1979 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 131. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позов підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подала на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначила, що позовні вимоги визнає., на примирення не згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Згідно свідоцтву про одруження (а. с. 4) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.1979 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок несумісності характерів між сторонами зникла взаємоповага і почуття, що були на момент одруження. Спільне сумісне господарство не ведеться. Спроби примирення, вжиті сторонами, виявлялися невдалими. За вказаних вище обставин, шлюб підлягає розірванню. Спору про розподіл майна на теперішній час немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, що сторони не бажають жити разом. Вважає, що примирення неможливе. Спору про розподіл майна немає. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого Малоолександрівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 10, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1983 року. У спільному шлюбі народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені, сторони мешкають окремо, майнового спору між ними немає, позивач до примирення не прагне, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально, сторони проживають окремо. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved