Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її родини: [PERSON] (син), [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (донька) відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2000 року, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого за № 3267 стр.74 кн.357 пр 24.02.2000р. Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно домової книги [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.11.2006р. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.03.2015р. по справі № 523/2819/15-ц, набрало чинності 30.03.2015р. шлюб між сином позивачки, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З серпня 2014 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за місцем своєї реєстрації не проживає, не є власником цього нерухомого майна та не є членом сім`ї власників, власних речей у квартирі не має, витрат по утриманню житла не несе, комунальних платежів не здійснює, тому вона порушує право власників квартири щодо володіння, користування та розпорядження власним майном. Факт не проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2015 року, підтверджується актом складеним за підписами жителів будинку [ADDRESS] та затвердженого КП ОСОН «Суворовський». Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу та іншим власникам квартири у здійсненні права власності в повному обсязі. [PERSON] вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також не має можливості розпоряджатися своєю власністю за своїм наміром, напри\-клад здійснити відчуження. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31 січня 2019 року, було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 22). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся заздалегідь та належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав. Окрім того відповідача про розгляд справи було сповіщено на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 25). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її родини: [PERSON] (син), [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (донька) відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2000 року, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого за № 3267 стр.74 кн.357 пр 24.02.2000р. Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно домової книги [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.11.2006р. (а.с. 15,16). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.03.2015р. по справі № 523/2819/15-ц, набрало чинності 30.03.2015р. шлюб між сином позивачки, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 11). З серпня 2014 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за місцем своєї реєстрації не проживає, не є власником цього нерухомого майна та не є членом сім`ї власників, власних речей у квартирі не має, витрат по утриманню житла не несе, комунальних платежів не здійснює, тому вона порушує право власників квартири щодо володіння, користування та розпорядження власним майном. Факт не проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2015 року, підтверджується актом складеним за підписами жителів будинку [ADDRESS] та затвердженого КП ОСОН «Суворовський». (а.с. 17). Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу та іншим власникам квартири у здійсненні права власності в повному обсязі. [PERSON] вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також не має можливості розпоряджатися своєю власністю за своїм наміром, напри\-клад здійснити відчуження. У квартирі відсутні речі відповідача, усі дії по утриманню квартири виконує позивач та інші співвласники, сплачуються комунальні платежі, проводиться необхідний ремонт тощо. Більш того, сплачуються надмірні кошти за отриманні послуги виходячи з числа зареєстрованих осіб. Також, всі інші співвласники надали на адресу суду заяви, в котрих вимоги позову підтримали. (а.с. 26-29). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , ІНН [NUMBER] , такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в частині позовних вимог про зобов`язання зняти особу з реєстраційного обліку - залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial