Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з [PERSON]на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20235,25 грн за кредитним договором № б/н від 12.11.2010 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2590,39 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 13605,09 грн, заборгованість за пенею та комісією - 2600,00 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 939,77 грн та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON]на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20235,25 грн та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України (а.с. 39). Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, надали письмове заперечення, в якому зазначено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 12.11.2010 року. [PERSON] підтвердив те, що він 12.11.2010 року отримав кредит у розмірі 2800,00 грн та повернув позичальнику вказану суму 11.10.2013 року одним платежем на загальну суму 1820,00 грн, після чого ним кредитні кошти не використовувалися Крім цього, відповідач зазначив, що позивачем безпідставно з 01.09.2014 року підвищено відсотки за користування кредитом, а саме з 30 відсотків до 34.80 відсотків, а з 01.04.2015 року з 34.80 відсотків до 43,20 відсотків. При цьому ПАТ КБ «ПриватБанк» письмово не повідомив відповідача про збільшення процентної ставки. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2010 року (а.с. 4-5), укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість відповідача, станом на 30.04.2016 року, становить - 20235,25 грн. Як вбачається з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до п. 28 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с. 4-5) процентна ставка в період з 12.11.2010 року по 31.08.2014 року становить 30%, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року становить 34.80%, з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року становить 43,20%. Згідно п. 2.1.1.8.7 Умов і правил надання банківських послуг від 06.03.3010 року № СП-2010-256, банк інформує клієнта про заборгованість за кредитними договорами (у тому числі про заборгованість за кредитними картками), розмір поточних платежів, активації продуктів і послуг Банку, а також інших правилах користування платіжною карткою та умов кредитного договору, включаючи внесені в них зміни шляхом використання функції SMS - повідомлення. З урахуванням вищевикладеного, під час судового розгляду встановлено, що позивачем збільшувалася процентна ставка поточної заборгованості за кредитним договором, що є зміною умов кредитного договору та у відповідності до п. 2.1.1.8.7 Умов і правил надання банківських послуг від 06.03.3010 року № СП-2010-256, відповідач повинен бути проінформованим про дані зміни в умовах кредитного договору. Поряд із цим, позивачем не надано доказів того, що процентна ставка за кредитним договором була збільшена з повідомленням відповідача, що є підставою не приймати до уваги, розрахунки заборгованості за договором станом на 30.04.2016 року. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не скористався правом подати суду докази в обґрунтування своїх вимог, в частині розрахунку заборгованості відповідача, а суд, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, не має повноважень щодо витребування доказів з власної ініціативи. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів правомірність проведення розрахунків заборгованості відповідача, у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у повному обсязі. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і сплачений ним судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: dismissed