Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, в якій зазначає, що з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою суду. Згідно з договором страхування позивачем було відшкодовано потерпілому в ДТП завдані збитки. У зв'язку з наведеним, позивач просив стягнути виплачені ним як страхувальником кошти з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання 12.01.2017 року не з'явився. В судовому засіданні 06.12.2016 року подав письмові запереченні на позов, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. 25 жовтня 2013 року в м. Києві на площі Харківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля з державним номерним знаком [NUMBER], яким керував відповідач, та автомобілів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2013 року відповідача визнано винним у скоєнні цієї ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, оскільки він порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з іншими автомобілями. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративних матеріалів, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме відповідача. Внаслідок зіткнення автомобілям «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду. Відповідно до рахунку № КС000000358 та Акту виконаних робіт від 05.12.2013 року вартість ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] склала 13890,09 грн. На виконання укладеного 13.11.2012 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рітейл Страхування» правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0185159. На підставі страхових актів (№ 1537.01о та № 1537.02о) позивачем було здійснено страхове відшкодування та виплачено потерпілому суму понесених збитків в розмірі 13890,09 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 644 від 10.09.2014 року та № 993 від 06.05.2015 року. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції . Враховуючи викладене, суд вважає правомірним звернення позивача із вказаним позовом, оскільки вимоги позову ґрунтуються на законі та узгоджуються із наявними у справі доказами.Таким чином, позов слід задовольнити повністю. Сплачені позивачем судові витрати повинні бути відшкодовані йому відповідачем вимог згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved