Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що 31 жовтня 2012 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.1.1. даного договору сторони зобов'язались у майбутньому до 31 березня 2013 року укласти на умовах, встановлених цим договором, договір купівлі-продажу квартири за будівельним номером 2, орієнтовною (проектною) площею 67,4 кв.м., яка буде розташована на першому поверсі житлового будинку, який буде збудовано за адресою: [ADDRESS]. Діючи відповідно до укладеного, нотаріально посвідченого, попереднього договору позивач 31 жовтня 2012 року передав, а відповідач, отримала грошову суму (аванс) в розмірі 167853 грн., що еквівалентна 21000 доларів США по курсу Національного банку України станом на день передачі грошових коштів, тобто 31 жовтня 2012 року, що підтверджується розпискою. Також, відповідно до даного попереднього договору позивач 24 вересня 2012 року передав, а відповідач отримала грошову суму в розмірі 200 доларів США по курсу Національного банку України станом на день передачі грошових коштів, що підтверджується розпискою. Відповідач отримавши кошти будь-які дії встановлені попереднім договором в частині укладення основного договору не вчиняв. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо врегулювання спірних відносин в позасудовому порядку, але останній відмовився від них, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь авансовий платіж, з урахуванням курсу національної валюти до долара США, в розмірі 579820 грн., штрафні санкції в розмірі 574322,65 грн. та судові витрати сплачені при зверненні до суду. (а.с.2-6) В судовому засіданні представник позивача уточнивши позовні вимоги зазначив, що відповідач отримавши від останнього на виконання попереднього договору авансовий платіж взяті на себе зобов'язання в частині укладення основного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не виконав, пропозиції позивача проігнорував. Проігнорувавши пропозиції позивача, не уклавши основного договору, відповідач порушив права позивача на отримання у власність нерухомого майна, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням курсу національної валюти до долара США, на час розгляду справи (а.с.46), авансовий платіж в розмірі 460040 грн., штраф в розмірі 455888 грн. та судові витрати сплачені при зверненні до суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечивши проти позову, подавши зустрічну позовну заяву, пояснив, що дійсно між сторонами був укладений попередній договір, відповідно до якого вони встановили в майбутньому укласти основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На виконання договору позивач надав відповідачу аванс в розмірі 21200 доларів США, але останній будучі зобов'язаний договором оформити та отримати на себе відповідне свідоцтво про право власності на квартиру, по незалежним від нього обставинам не зміг виконати дане зобов'язання. Отримавши з часом, поза встановлений попередним договором строк, свідоцтво про право власності, відповідач пропонував позивачу укласти основний договір, але останній відмовився, тим самим позивач порушив умови попереднього договору, який фактично по терміну виконання не закінчився. Виходячи з цього представник відповідача просив зобов'язати позивача сплатити залишок визначених за попереднім договором, зобов'язати його укласти основний договір та відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача коштів. (а.с.26-29) Представник позивача заперечивши проти зустрічного позову вказав, що сторонами була визначена дата укладення основного договору - до 31 березня 2013 року, але по вині відповідача на дану дату основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був. Відповідач пропозицій щодо укладення основного договору позивачу не направляв та не пропонував, а тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити, а його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив. 31 жовтня 2012 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов'язувались до 31 березня 2013 року укласти на умовах цього договору договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером 2 орієнтовною (проектною) площею 67,4 кв.м., яка буде розташована на першому поверсі житлового будинку, який буде збудовано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується попереднім договором (а.с.10-12). 31 жовтня 2012 року позивач передав, а відповідач, отримала грошову суму в розмірі 167853 грн., що еквівалентна 21000 доларів США по курсу Національного банку України станом на день передачі грошових коштів, тобто 31 жовтня 2012 року, що підтверджується розпискою (а.с.13) 24 вересня 2012 року позивач передав, а відповідач отримала грошову суму в розмірі 200 доларів США по курсу Національного банку України станом на день передачі грошових коштів, що підтверджується розпискою (а.с.14) визнається та не спростовується представником відповідача. Встановивши обставини справи суд вважає, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо не укладення основного договору купівлі-продажу квартири №2 орієнтовною (проектною) площею 67,4 кв.м., в будинку [ADDRESS] до 31 березня 2013 року та отримання відповідачем за попереднім договором авансу. Визначивши спірні правовідносини суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України (ч.2 ст.509 ЦК України). Однією із встановлених ч.2 ст.11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За положеннями ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Отже, сторони уклали договір у розумінні Цивільного кодексу України (ст.626 ЦК), яким передбачено відшкодування збитків та визначено їх розмір в разі не укладення договору купівлі-продажу квартири не пізніше 31 березня 2013 року. Основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений по вині відповідача, що останнім належними і допустимими доказами спростовано в судовому засіданні не було, а тому враховуючи вищевказане з відповідача на користь позивача підлягає стягненню авансовий платіж. Згідно ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.533 ЦК України встановлено, що «якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом». Відповідно до п.4.2 укладеного між сторонами попереднього договору від 31 жовтня 2012 року у разі відмови відповідача від укладення основного договору до 31 березня 2013 року, зокрема ухиленню, відмови від його укладення взагалі, остання зобов'язується повернути покупцю грошову суму у національній валюті Україні, що буде еквівалентна сумі у доларах США, вказаній у пункті 3.1.1 по курсу НБУ станом на день повернення коштів та додатково сплатити позивачу штраф у розмірі 45,65 % від суми основного договору, зазначеної в п.2.1.3 попереднього договору. Виходячи з цього сторони визначили грошову суму підлягаючу поверненню при не укладенні основного договору в розмірі авансу, еквівалентного долару США, за курсом НБУ, національній валюті України на момент повернення коштів, тобто винесення рішення суду, 10 серпня 2015 року. Відповідно до офіційного курсу НБУ на 10 серпня 2015 року (а.с.46) 100 доларів США складає 2171,41 грн., а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає авансовий платіж в сумі 460040 грн.=21200 доларів США (отримані відповідачем (а.с.13,14) х 2171,41 грн.(офіційний курс долара США до гривни). Частинами 1,2 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За приписами ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача штраф в розмірі визначеному попередним договором між сторонами, так як це відповідає договору та законодавству України, що на час розгляду справи складає 455888 грн. Таким чином, під час судового розгляду встановлено обгрунтованість позовних вимог, які узгоджуються із наявними у справі доказами та ніяк не спростовані відповідачем, тому порушені останнім права та законні інтереси позивача підлягають судовому захисту. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Аналіз положень ст.614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України викладена при розгляді справи № 6-170цс12). Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України та ст.614 ЦК України представник відповідача не надав суду доказів, передбачених ст.57 ЦПК України, щодо відсутності вини останнього у порушенні зобов'язання та й взагалі не мотивував відсутності своєї вини у порушенні зобов'язання, з урахуванням доводів позивача, що в обумовлений договором час у відповідача не були готові документи на будинок та ділянку. За таких обставин доводи відповідача в зустрічній позовній заяві є необґрунтовані та не підлягаючі задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю.

Outcome: approved