Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому посилався на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 12.01.2013 року уклали кредитнй договір № NKN0F915041653, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9641,37грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.02.2017 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 16582,56 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі\~\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2013 року [PERSON] підписала\~\~заяву позичальника № NKN0F915041653та отримала кредит від ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі\~\~9641,37 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~\~0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 36 місяців до 11.01.2016 року включно. Згідно з ч.1 ст. 634\~ЦПК України\~\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний\~\~стороною (сторонами). Як вбачається із анкети-заяви, що [PERSON] надав згоду про те, що заява позичальника, разом з запропонованими банком Умовами та Правилами надання\~споживчого кредиту фізичним особам , а також тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір. Зі змісту заяви позичальника від\~\~12.01.2013 року № NKN0F915041653вбачається, що [PERSON] ознайомлена та погоджується із Умовами і Правилами надання споживчого кредиту фізичним особам. Судом встановлено, що позивач\~\~виконав свої зобов'язання, видав відповідачу кредитні кошти. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст.1048 ЦК України). У відповідності з вимогами\~\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не виконала своїх зобов'язань за кредитним, внаслідок чого станом на 09.02.2017 року утворилась заборгованість\~\~ у розмірі 16582,56 грн., яка складається з: 5693,62 грн. - заборгованість за кредитом; 2,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 771,32 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8849,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 765,84 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Відповідно до п. 3 ст. 551\~Цивільного процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року за № 6-100 цс 14. Виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості, яка виникла у позичальника за період дії кредитного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення погашення основного боргу за кредитом, яка розраховується за період з 15.03.2013 року по 09.02.2017 року, та складає 8849,51 грн., в той же час загальна сума боргу по сплаті кредиту складає 5693,62 грн., тому з урахуванням положень п. 3 ст. 551\~Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає допустимим зменшити відповідачу суму пені до 5693,62 грн., оскільки сума нарахованої пені за цей період значно перевищує розмір завданих позивачу збитків. Що стосується вимог про стягнення штрафів, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов*язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов*язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме Тарифами, викладеними в памятці клієнта, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-2003 від 21.10.2015р. Враховуючи наведене у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити. \~Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № NKN0F915041653від 12.01.2013 року у сумі 12160,83 грн., з яких: 5693,62 грн. заборгованість за кредитом; 2,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 771,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5693,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати , понесені позивачем ( судовий збір у розмірі 1600,00 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1173,36 грн. (12160,83 грн. х 1600,00грн. /16582,56 грн. = 1173,36 грн.)

Outcome: partial