Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: 1. Визнати його співвласником житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 його ідеальну частину, який згідно нотаріально посвідченого 12.07.2005 року договору купівлі - продажу, зареєстрований на відповідачку [PERSON]; 2. Зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 3. Витребувати з Жмеринського районного структурного підрозділу «КП ВООБТІ» інвентаризаційну справу на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Ухвалою суду від 16.02.2017 року позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - залишено без розгляду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачкою [PERSON] позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07.04.2015 року. Під час спільного проживання у шлюбі з сторони за спільні кошти купили житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Після оформлення договору купівлі - продажу сторони за спільні кошти провели капітальний ремонт всередині будинку та проживали однією сім'єю. Згоди розділити квартиру в позасудовому порядку сторони не досягли. Спору щодо поділу іншого спільного майна подружжя між ними немає. Без визнання його співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та права власності на 1/2 його частину, позивач не має можливості користуватися, володіти в розпоряджатися на рівних правах з відповідачкою спірним будинком та проживати в ньому. Позивач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. У разі відсутності відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Заперечень до суду не надала. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі 25 вересня 1997 року зареєстрували шлюб у Тарасівській сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) Згідно копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 28.04.2015 року (а.с.7). Згідно копії довідки виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 29.11.2016 року №416 встановлено, що згідно запису погосподарської книги №3 об'єкт погосподарського обліку №0226 за [PERSON], [INFO], рахується житловий будинок з погосподарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], договір купівлі - продажу від 12.07.2005 року №640. Іншого нерухомого майна на території Леляцької сільської ради немає. Земельна ділянка орієнтовною площею 0,3600 га, яка рахується за [PERSON] не приватизована, державний акт на право власності не виготовлявся і не видавався (а.с.8). 12.07.2005 року, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідач [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріївим Е.Л., зареєстрованого в реєстрі №640. (а.с.8). Право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями за [PERSON] зареєстровано у бюро технічної інвентаризації 20.07.2005 року (а.с.44- 47 матеріалів інвентаризаційної справи №32 ) Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, яке придбано у період шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 3, 4 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України,особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України,можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене та розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд вважає що позов обґрунтований, стверджений доказами, які не суперечать один одному та підлягає задоволенню. Відповідачкою [PERSON] заяв та заперечень до суду не надано.

Outcome: approved