Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказав, що 21 березня 2013 року між КС «Метроном» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К11/13, згідно якого останній отримав споживчий кредит на споживчі цілі у розмірі 7100 гривень. Відповідач [PERSON] без його відома і дозволу з метою отримання кредиту та забезпечення виконання зобовязання по споживчому кредиту, використав його паспортні дані, і від його імені з КС «Метроном» у місті Ямпіль уклав договір поруки №К11/13-п від 21.03.2013 року, згідно умов якого нібито він поручався за відповідача [PERSON] у його зобовязанні по сплаті кредиту. Зазначив, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року, із відповідача [PERSON] та з нього солідарно стягнуто на користь КС «Метроном» 12420 гривень 16 копійок, а також судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок, а всього 12663 гривні 76 копійок. Вказує, що не підписував оскаржуваного договору поруки із відповідачем, а також не підписувався у жодних інших документах повязаних з укладенням оскаржуваного договору, що свідчить про те, що він не виявляв свого волевиявлення, яке б відповідало його волі відповідати за зобовязаннями відповідача [PERSON], що за правилами ст.ст.203, 215 ЦК України є підставою для визнання такого оскаржуваного договору недійсним. Хоча й оскаржуваний договір поруки №К11/13-п укладався у місті Ямпіль Вінницької області відділенням «Ямпільське» КС «Метроном» в особі начальника [PERSON], однак дане відділення не є юридичною особою, тому відповідачем у цьому спорі є юридична особа кредитна спілка «Метроном» м.Вінниця. Вказав, що відповідач [PERSON] без його згоди з метою укладення оскаржуваного договору поруки поширив відомості його персональних (паспортних) даних, тому вважає дії відповідача [PERSON] щодо поширення без його згоди персональних (паспортних) даних є незаконними і такими, що порушують його права та законні інтереси, які захищаються Конституцією України та Законом України «Про захист персональних даних». Тому, у звязку із захистом своїх прав та інтересів, він змушений звернутися до суду та просити суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір поруки №К11/13-п укладений у місті Ямпіль Вінницької області 21 березня 2013 року між ним та відділенням «Ямпільське» кредитної спілки «Метроном» в особі начальника відділення [PERSON], визнати дії відповідача [PERSON] щодо надання кредитній спілці «Метроном» без його згоди, його персональних (паспортних) даних для укладення оскаржуваного договору поруки №К11/13-п від 21.03.2013 року незаконними, та заборонити [PERSON] поширювати відносно нього будь-яким підприємствам, установам і організаціям усіх форм власності, органам державної влади чи органам місцевого самоврядування, фізичним особам, його персональні (паспортні) дані, без його на те згоди, а також стягнути із відповідачів на його користь судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що його паспортні дані надав КС «Метроном» відповідач [PERSON] Він ніякого договору не підписував, крім того, він жодного разу не знаходився у приміщенні відділення «Ямпільське» КС «Метроном». Просив суд його вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВН №007120 на надання правової допомоги від 20.10.2015 року та договору №111 про надання правової допомоги від 20.10.2015 року, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі. Пояснив, що його довіритель ніякого договору поруки не підписував. Позивач достатньо обґрунтував свої вимоги у позовній заяві. Вважає, що договір поруки є недійсним, так як він укладений без волевиявлення його довірителя. Просить суд стягнути із відповідачів витрати за проведення експертизи, а також витрати повязані з оплатою судового збору. Окрім того, просить суд задовольнити позовні вимоги його довірителя. Представник відповідача кредитної спілки «Метроном» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2450000145079 від 17.02.2016 року, в якому стоїть підпис представника КС «Метроном» про отримання судової повістки 23 лютого 2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. На підставі ч.2, 4 ст.169 ЦПК України суд вирішив провести розгляд справи у відсутність належним чином повідомленого представника відповідача КС «Метроном». Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000145303 від 17.02.2016 року, яке повернулося із відміткою «не проживає». Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідного до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі ксерокопії позовної заяви поданої кредитною спілкою «Метроном» за вх..№972 від 16.02.2015 року до Ямпільського районного суду Вінницької області судом встановлено, що КС «Метроном» просить суд розірвати укладений між відповідачем [PERSON] та КС «Метроном» кредитний договір №К11/13 від 21.03.2013 року, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Метроном» заборгованість за кредитним договором №К11/13 від 21.03.2013 року на загальну суму 12420,16 гривень, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Із ухвали апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року судом встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року позовні вимоги КС «Метроном» до [PERSON] та [PERSON] задоволено, а також встановлено, що апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а вищевказане рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.04.2015 року залишено без змін. Із оригіналу договору поруки №К11/13-п від 21.03.2013 року судом встановлено, що позивач [PERSON] та відділення «Ямпільське» КС «Метроном» в особі начальника відділення [PERSON] уклали договір поруки, за яким [PERSON] поручився перед кредитором за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх його обовязків, що виникли з кредитором договору №К11/13 від 21.03.2013 року, у вказаному договорі присутні персональні (паспортні) дані позивача та його підпис. Із висновку експерта №404-П від 06.01.2016 року судом встановлено, що підпис у графі «Поручитель» в оригіналі договору поруки №К11/13-п від 21.03.2013 року виконаний не позивачем [PERSON], а іншою особою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2015 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №404-П від 06 січня 2016 року підпис у графі «Поручитель» в оригіналі договору поруки №К11/13-п укладеному між відділення «Ямпільське» Кредитної спілки «Метроном» в особі начальника відділення [PERSON] та [PERSON] від 21 березня 2013 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст.203 ЦК України визначається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1, 3, 4 ст.203 ЦК України. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач [PERSON] у правовідносинах з відповідачем КС «Метроном» не перебував та договору поруки не укладав, зобовязань ніяких на себе не брав. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена Законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Позивач заперечує дійсність договору поруки №К11/13-п укладений між відділенням «Ямпільське» кредитної спілки «Метроном» в особі начальника відділення [PERSON] та ним від 21 березня 2013 року, про що подав позов про визнання недійсним договору поруки, тобто підтверджує факт недійсності зазначеного договору. Таким чином у суду є всі підстави вважати договір поруки недійсним та частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Позивач користуючись своїми процесуальними правами і обовязками, на виконання вимог ст..10, 60 ЦПК України не надав доказів того, що відповідач жвавий І.О. використовував його персональні дані для оформлення договору поруки, і відповідно, від його імені уклав із КС «Метроном» договір поруки №К11/13-п від 21.03.2013 року. Тому, що стосується вимоги позивач про заборону відповідачеві [PERSON] поширювати відносно нього будь-яким підприємствам, установам і організаціям усіх форм власності, органам державної влади чи органам місцевого самоврядування, фізичним особам його персональних (паспортних) даних без його на те згоди, то суд приходить до висновку, що у цій частині вимог необхідно відмовити. По-скільки вказана вимога позивача не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того факту, що відповідач [PERSON] поширив відомості його персональних (паспортних) даних. Даний факт ґрунтується лише на його припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст..79, ст.88\~\~ЦПК України\~\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема:\~\~витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок, про що свідчить квитанція №55 від 21 липня 2015 року, яка є у матеріалах справи. Також позивачем сплачено 900 гривень 48 копійок за проведення почеркознавчої експертизи, про що свідчить квитанція №82 від 16 листопада 2015 року, яка є в матеріалах справи. Вказані суми підлягають стягненню з кредитної спілки «Метроном» на користь [PERSON], оскільки порушення прав та законних інтересів позивача було здійснено саме відповідачем КС «Метроном». Спірні правовідносини врегульовані ст.ст.203, 207, 208, 215, 216, 218, 638, 639 ЦК України.

Outcome: partial