Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.04.1987 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем мало декілька етапів розвитку, але вже досить довгий час не складається у зв'язку з наявністю суттєвих протиріч між ними з приводу подальшого існування їх сім'ї, відсутністю взаєморозуміння між ними, на підставі чого сталося фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем з січня 2016 року. Спільне господарство не ведеться з того ж часу. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вважав, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Вважав, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.1987 року. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 640,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved