Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він перебуває з 27.03.1992 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей не мають, [INFO] Вони з відповідачкою втратили почуття поваги та любові один до одного через конфлікти та суперечки з різних причин. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 27.03.1992 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 3, розірвати. В судому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Також відповідач суду пояснила, що спільне господарство з позивачем не ведеться понад 10 років, кожен з них має окремий бюджет. Вона втратила почуття любові та поваги до позивача, проте на розірвання шлюбу не згідна. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справу, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.03.1992 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 3., свідоцтво серії І-ЕГ 127852 (а.с. 3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритися з відповідачкою не бажає. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач бажає залишити прізвище «Процик». На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved