Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі рішення Богунського районного суду від 06.03.2017 року у справі №295/1400/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], до 1/10 частини його щомісячного заробітку, з 01.09.2017 року. При цьому посилається на те, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, дитина навчається у навчальному закладі та знаходиться на повному державному забезпеченні. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала письмові заперечення проти позову та докази на їх підтвердження, а також заяви про відкладення розгляду справи, однак доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа, виданого 17.03.2017 року Богунським районним судом м. Житомира по справі №295/1400/17 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.п. 15, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоровя, навчальному або іншому дитячому закладі стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право предявити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст.245 СК. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] навчається у Волинському обласному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені [PERSON] Сотні з 01.09.2017 року та не перебуває на повному державному утриманні, стипендія йому не нараховується. Доказів витрачання відповідачем аліментів не за їх цільовим призначенням та наявності обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України, позивачем суду не надано. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed