Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач являється його батьком. Він є студентом державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» та потребує матеріальної допомоги батька. Просив стягнути з відповідача матеріальну допомогу в розмірі ? частини всіх видів його заробітку на період його навчання. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача матеріальну допомогу за період його навчання у Канівському вищому професійному училищі з 01 вересня 2013 року по 08 січня 2014 року, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Додатково пояснив, що батько спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує військову пенсію. Відповідач в судове засідання не з»явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі. Будучи допитаним в порядку судового доручення за місцем проживання, зазначив, що вимоги позивача визнає. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 зазначеної статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком позивача. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 травня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського РВК Київської області. З 01 вересня 2013 року по 08 січня 2014 року позивач був студентом 2 курсу державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище». Вказані обставини підтверджуються довідкою № 140, виданою директором державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» 20 березня 2014 року. Позивач, будучи повнолітнім, продовжував навчатись та потребував матеріальної допомоги. Йому бракувало коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності. За правилом, встановленим статтею 188 Сімейного Кодексу України, єдиною підставою для звільнення батька від аліментного обов'язку є високий матеріальний рівень доходів дитини, який забезпечує задоволення її потреб за рахунок власних коштів. У даному випадку така підстава відсутня. З викладеного слідує, що наявні юридичні факти, що зобов'язують відповідача до сплати аліментів: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. При визначення розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, що передбачено ст. 200 Сімейного Кодексу України. Відповідач не зазначив та не надав доказів неспроможності надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який після досягнення повноліття продовжував навчання, не подав заперечень щодо визначеного позивачем розміру допомоги, будучи допитаним за місцем проживання в порядку судового доручення, заявлені позовні вимоги визнав, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу за період його навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов позивачем пред»явлено 26 вересня 2013 року, а тому матеріальна допомога підлягає стягненню на його користь з вказаної дати. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved