Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до закінчення позивачем навчання, посилаючись на те, що відповідач є його батьком, до досягнення позивачем повноліття (03 липня 2016 року) відповідач сплачував на його утримання аліменти на користь матері позивача. На даний час позивач проживає від матері окремо, оскільки є студентом першого курсу Донського державного технічного університету денної форми навчання. Оскільки ні стипендії, ні матеріальної допомоги позивач не отримує, а батько після досягнення дитиною повноліття в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію та працює, [PERSON] вимушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. 26 серпня 2016 року позивачем надано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої він просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до закінчення позивачем навчання до 30 червня 2019 року (а.с. 24). У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач звернувся на адресу суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглянути за його відсутності та за участі його представника [PERSON], зазначивши, що позовні вимоги (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач також звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що заяву про зменшення позовних вимог отримав, які визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 049042 [PERSON] народився 03 липня 1998 року, його батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до довідки, виданої проректором з виховної роботи Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Донський державний технічний університет» [PERSON] від 16 червня 2016 року № 11.2-12614, [PERSON] навчається в Донському державному технічному університеті на першому курсі денної форми навчання за рахунок державних асигнувань федерального бюджету, початок навчання 01 вересня 2015 року, попередня дата закінчення навчання 30 червня 2019 року (а.с. 5). Згідно довідки № 2152 від 23 червня 2016 року, виданої директором та бухгалтерами Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Донський державний технічний університет», [PERSON] академічну стипендію отримує за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року в розмірі 2680 рублів: грудень 2015 року 1340 рублів; січень 2016 року 1340 рублів; лютий 2016 року 0 рублів; березень 2016 року 0 рублів; квітень 2016 року 0 рублів; травень 2016 року 0 рублів; за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року підвищену стипендію, матеріальну допомогу, соціальну стипендію не отримує (а.с. 6). Ці обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Згідно з частиною 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальний стан дитини; стан здоровя та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, доньки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Згідно з положеннями статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком повнолітньої дитини, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обовязків відносно утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоровя дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїй дитині, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч.1 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також факт визнання позову відповідачем, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) до закінчення повнолітньою дитиною навчання. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову в суд. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved