Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 30.03.2012р він працював на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва (далі - ЗНДЦМТ). 09.04.2015р. він був ознайомлений з наказом №8-к від 30.01.2015р., відповідно до якого була здійснена реорганізація лабораторії біотехнологічної конверсії відходів тваринництва шляхом її злиття з лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення і створення на їх базі однієї лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва. Цим же наказом його переведену на посаду старшого наукового співробітника цієї новоствореної лабораторії. Вважає цей наказ незаконним, оскільки в порушення вимог ст. 32 КЗпП України він був переведений на іншу посаду без його згоди та не був попереджений про зміну істотних умов праці, якими в даному випадку є зміни в організації роботи, реорганізація лабораторій, фактичне ліквідування його лабораторії та посади, яку він займав, - за два місяці. Крім того, наказом №20-к від 14.04.2015р. він був звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва за ст. 40 п.4 КЗпП за прогул без поважних причин, що нібито мав місце 06 та 07 квітня 2015р.. Вважає цей наказ також незаконним, оскільки при вирішенні питання роботодавець не дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення, в порушення ст. 149 КЗпП не зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, не врахував обставини скоєння правопорушення, ступень його тяжкості, попередню роботу працівника. Також відповідач видав цей наказ без факту прогулу, оскільки в зазначені дні він, вважаючи при цьому себе завідуючим лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва і не знаючи про своє переведення на нижчу посаду, продовжував виконувати свої завдання та обов'язки, визначені посадовою інструкцією завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, і 06.04.2015р. знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки та утилізації гноєвих стоків на свинофермі, що проходили в Новомосковській РДА Дніпропетровської області з 11.00 до 14.30год, брав активну участь в обговоренні питань порядку денного. 07.04.2015р. він, знов таки як завідувач лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, знаходився з 10.00год до 14.00год. в СФГ «Агрофортуна» з метою обговорення питань виконання календарного плану робіт згідно договору від 02.06.2014р., який було укладено ЗНДЦМТ з цим підприємством. Пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у вказані дні він надав керівництву ЗНДЦМТ 14.04.2015р., але його повідомили, що на той момент наказ про його звільнення був вже виданий. Вважає, що позивач незаконно перевів його на посаду старшого наукового співробітника, безпідставно звільнив його, видані ним накази є незаконними. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №8-к від 30.01.2015р. «Про зміни у штатному розписі», визнати незаконним та скасувати наказ №20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника», поновити його на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва ЗНДЦМТ. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Додатково пояснив, що наказ №8-к від 30.01.2015р. є беззаперечно незаконним, оскільки переведення відбулось без його згоди, що заборонено, ніяких попереджень про зміну істотних умов праці за два місяці не було. Про даний наказ він дізнався лише 09.04.2015р., коли усіх працівників установи ознайомлювали із наказом про зміни у штатному розписі з 01.04.2015р., де він побачив, що займає посаду старшого наукового співробітника. До цього часу він вважав, що займає посаду завідуючого лабораторією. 30.01.2015р. ніхто його з наказом про переведення не ознайомлював, в цей день взагалі він був відсутній на роботі, оскільки за викликом знаходився на допиті у слідчого Соломянського РВ Дніпропетровської області, потім з 01.02.2015р. та з 01.03.2015р. по два тижні він був у щорічній відпустці, інші дні квітня та березня були робочими, але він за усною домовленістю з директором не виходив на роботу, а працював за межами установи, на роботі він з'явився фактично 01.04.2015р. Про те, що відбулась реорганізація його лабораторії, він не міг знати, оскільки фактично з 30.01.2015р. по 01.04.2015р. його не було на роботі, до 30.01.2015р. його ніхто не попереджав про будь-які зміни. По зрівнянню з 2014р. його заробітна плата з лютого 2015р. зменшилась і він відчував це, але у зв'язку з чим він не цікавився, чи пов'язано було це із змінами в організації праці пояснити не може. З новою посадовою інструкцією його ніхто не ознайомлював. Стосовно підстав його звільнення пояснив, що пов'язує це виключно з упередженим та неприязним ставленням до нього директора ЗНДЦМТ [PERSON], з яким у нього на протязі тривалого часу є напружені робочі стосунки. В силу своїх посадових обов'язків як завідувача лабораторією він мав право організовувати виконання науково-дослідних робіт, передбачених планом робіт і укладеними договорами, самостійно вибирати методи та засоби проведення досліджень та розробок, шляхи вирішення поставлених задач, вирішувати питання залучення інших установ, організацій та підприємств до цих робіт, контролювати виконання передбачених планом завдань та договірних обов'язків, діяти від імені лабораторії, представляти інтересу Центру у взаємовідносинах з іншими установами, організаціями. Він був керівником двох фундаментальних наукових тем, розробка яких проводилась Центром, координував три господарських договори, що були укладені Центром з підприємствами і забезпечували наукові дослідження. Вказані обов'язки він виконував до моменту свого звільнення. 06.04.2015р. та 07.04.2015р. він не був безпосередньо на робочому місці в Центрі, а приймав участь в громадських слуханнях та відвідував «Агрофортуну», оскільки це безпосередньо було пов'язано з його обов'язками та правами, з направленням наукових розробок, що проводились Центром. Вказані причини є поважними. Про свою відсутність він за телефоном повідомляв співробітника своєї лабораторії [PERSON] та завідуючого паралельної лабораторії [PERSON]. Взагалі в Центрі був вільний графік роботи, ніхто ніколи не робив зауваження за запізнення, за відсутність на роботі, оскільки наукові теми, що розроблялись Центром, передбачали виконання поставлених завдань поза межами установи, в інших організаціях. При цьому, виконання службових завдань поза межами Центру ніякими наказами про відрядження не оформлювались, відповідні посвідчення не видавались, тому що установа є бюджетною організацією і компенсація цих витрат не передбачалась. Науковці самостійно регулювати свій робочий час, попереджаючи про свою відсутність заступника директора Центру по науковій роботі або директора. Він особисто про свою відсутність 06.04.2015р. та 07.04.2015р. цих осіб не попереджав. Своє звільнення пов'язує з тим, що 09.04.2015р. він виказав свою незгоду з діями керівництва Центру щодо змін в організації праці, його переведенням на нижчу посаду, написанням скарги до вищестоящої організації. Лише після цього - 10.04.2015р. було складено акт про його відсутність на роботі 06 та 07 квітня 2015р. Пояснення щодо причин відсутності його в ці дні у нього попросили тільки 14.04.2015р., коли біля обіду він приніс їх до приймальні директора, то секретар повідомила, що наказ про його звільнення вже виданий. Трудову книжку він отримав в цей же день. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] працював в ЗНДЦМТ, яке було створено як окрема юридична особа в квітні 2014р., на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва. З 01.02.2015р. на підставі наказу №8-к від 30.01.2015р. відбулись зміни в організаційній структурі установи і вказана лабораторія була з'єднана з лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення і створено на їх базі одну лабораторію техніко-технологічних систем кормозабезпечення і біотехнологічної конверсії відходів тваринництва. Завідуючим цією лабораторією було призначено [PERSON], [PERSON] був переведений на посаду старшого наукового співробітника цієї лабораторії. Вказані зміни були пов'язані із значним зменшенням бюджетного фінансування установи на 2015р. оскільки ЗНДЦМТ є бюджетною установою і фінансується за рахунок державного бюджету, керівництво вимушено було приймати заходи для упорядкування умов роботи з метою приведення їх у відповідність до обсягів фінансування. Про ліміти фінансування на 2015р. установа була повідомлена листом від 14.01.2015р. і їй рекомендовано привести штат у відповідність з 01.02.2015р. У зв'язку з цим і був виданий наказ №8-к від 30.01.2015р. Про зміни в організації роботи були ознайомлені усі працівники установи. З наказом №8-к від 30.01.2015р. позивача також ознайомлювали 30.01.2015р. в приймальні директора, однак він від підпису в наказі відмовився, про що зроблено відповідний запис в наказі та складено окремий акт в присутності [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з цим [PERSON] пропустив 3-місячний строк звернення до суду з позовом про визнання вказаного наказу незаконним, поважних причин для поновлення цього строку немає. 30.01.2015р. він був на робочому місці, про те, що його викликають до слідчого нікому відомо не було і це з'ясувалось тільки в судовому засіданні. З 01.02.2015р. та 01.03.2015р. позивач по два тижні був у щорічній відпустці, в інші дні працював в установі. Про те, що в організації відбулись зміни, він міг і повинен був знати, усім працівникам це було відомо, штат невеликий, тому бути необізнаним про суттєві зміни він не міг. 06 та 07 квітня 2015р. позивач був відсутній на робочому місці, про що було складено акт, подані службові записки і керівництвом прийнято рішення про звільнення позивача за прогул без поважних причин. Посилання позивача на те, що в зазначені дні він знаходився на громадських слуханнях в іншому місці і відвідував «Агрофортуну», не заслуговують на увагу, оскільки про необхідність відвідування цих підприємств він нікого з керівництва не повідомляв, відповідні службові записки не писав, свою відсутність ні з ким не погоджував, до вказаних установ в установленому порядку не відряджався. Жодним пунктом посадової інструкції завідувача лабораторії, на яку посилається позивач, не передбачено, що він має право самостійно встановлювати та регулювати свій робочий час і має право порушувати трудову дисципліну. Пояснення позивачем щодо причин своєї відсутності на роботі були подані ним керівництву вже після видання наказу. Облік робочого часу в установі ведеться за допомогою журналу обліку, де кожний працівник повинен розписуватися, та помісячного табелю обліку робочого часу. В журналах позивач у вказані дні не розписався, що підтверджує факт його відсутності на роботі. Крім того, позивач допускав прогули систематично, 09 та 10 квітня 2013р. він також був відсутній на робочому місці, про що складено акт, від дачі пояснень він відмовився, але ніякі заходи реагування до позивача за ті факти не були застосовані, оскільки на той момент він працював в Запорізькому відділі біоекотехнічних систем в тваринництві Національного наукового центру електрифікації та механізації сільського господарства, який було ліквідовано і на його базі створено ЗНДЦМТ з новим керівництвом. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] з 01.04.2014р. прийнятий на посаду завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва Запорізького науково-дослідного центру з механізації тваринництва в порядку переведення з Національного наукового центру електрифікації та механізації сільського господарства (арк.. 16). Згідно наказу №8-к від 30.01.2015р. «Про зміни у штатному розписі» у зв'язку із скороченням фінансування на 2015р., у відповідності до змін структури штатного розпису і затвердженням нового штатного розпису з 01.02.2015р., приєднано лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва до лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення шляхом створення лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва (п.1), [PERSON] призначено завідувачем новоствореної лабораторії (п.2), [PERSON] переведено на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормо забезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва на 0,5 ставки за тарифним разрядом 16, посадовим окладом 1188грн., надбавками, усього 2019грн. на місяць (п.3) (арк..91). Від ознайомлення з вказаним наказом [PERSON] відмовився в присутності двох свідків [PERSON], [PERSON], про що міститься відповідний запис на наказі та складено акт (арк.91,92) Згідно наказу №20-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника» у зв'язку з відсутністю на робочому місті 06.04.2015р. та 07.04.2015р. без поважних причин [PERSON] звільнений за ст.40 п.4 КЗпП України (за прогул) (арк..78) З вказаним наказом [PERSON] ознайомлений під розпис 14.04.2015р., з ним не згоден (арк.. 78) Відповідні записи про переведення [PERSON] та його звільнення на підставі вищевказаних наказів містяться в його трудовій книжці (арк..16-20). Трудову книжку [PERSON] отримав 14.04.2015р., що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, тому ця обставина відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вирішуючи питання про законність наказу №8-к від 30.01.2015р. в частині переведення [PERSON] з посади завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва на посаду старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, суд виходить з наступного. Згідно ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Згідно п.31 Пленуму ВСУ України за №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано зміна в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. При цьому, відповідно до п.4 ст.36 та п.1 ст.40 КЗпП трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці, у т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Порядок вивільнення працівників у випадку змін в організації виробництва і праці визначений ст.49-1 КЗпП, відповідно до якої працівник попереджається персонально про таке вивільнення не пізніш як за два місяці з одночасною пропозицією іншої роботи на тому самому підприємстві; у випадку відмови від переведення на іншу роботу або відсутністю роботи за тією професією чи спеціальністю працівник на власний розсуд звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно; при вивільненні враховується переважне право на залишення на роботі. При звільненні працівників за п.1 ст.40 КЗпП також повинні дотримуватись вимоги щодо неможливості звільнення в період його тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці (ч.4 ст.40); щодо отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч.1 ст.43). При розгляді справи судом встановлено, що ЗНДЦМТ є юридичною особою, що діє на підставі Статуту і фінансується за рахунок державного бюджету. Ця обставина сторонами не оспорюється. Згідно факсограми Президента НААН України від 14.01.2015р. №13-3/02/2, яка надійшла до ЗНДЦМТ 15.01.2015р., у зв'язку із зменшенням фінансування наукових досліджень на 2015р. зобов'язано керівників наукових установ вжити заходів жорстокої економії бюджетних коштів, скорочення видатків та перегляд штатної чисельності (арк..85). При цьому, листом Президента НААН України від 05.11.2014р. №13-3/508 керівників наукових установ НААН повідомлено про необхідність під час складання та затвердження штатних розписів керуватися постановою КМУ № 228 від 28.02.2002р. «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» та Порядком формування та затвердження штатних розписів бюджетних наукових установ Національної академії аграрних наук України, затвердженим постановою Президії НААН від 29.10.2014р. З вказаного листа вбачається, що зміни до штатних розписів повинні бути обґрунтовані (арк..90). Згідно штатного розпису, затвердженого директором ННЦ «ІМЕСГ» НААН та погодженого з Президентом НААН, з 01.01.2015р. штат ЗНДЦМТ затверджений в кількості 47 одиниць, в т.ч за рахунок загального фонду - 35, спеціального - 12. В структурі ЗНДЦМТ діють лабораторія техніко-технологічних систем кормозабезпечення в штаті 7 одиниць та лабораторія біотехнологічної конверсії відходів тваринництва в штаті 5,5 одиниць. Кожна лабораторія очолюється завідуючим (арк.. 97-99). Згідно штатного розпису, затвердженого директором ННЦ «ІМЕСГ» НААН та погодженого з Президентом НААН, з 01.02.2015р. штат ЗНДЦМТ затверджений в кількості 35 одиниць, в т.ч за рахунок загального фонду - 23, спеціального - 12. В структурі ЗНДЦМТ діє лабораторія техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва в штаті 7 одиниць з посадами завідуючий лабораторією, старший науковий співробітник, науковий співробітник (2 посади по 05, ставки), провідний економіст, провідний фахівець (2 посади по 1 ставки), технік (3 посади по 0,5 ставки) (арк.. 86-88). Відповідно до Положення про Вчену раду ЗНДЦМТ, затвердженого протоколом №1 від 30.04.2014р., вона є дорадчим органом управління ЗНДЦМТ і в силу визначених цим Положенням завдань обговорює питання вдосконалення науково-адміністративної структури Центру (арк..185-187). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є головним бухгалтером ЗНДЦМТ і приймала участь в розробці штатного розпису установи. Установа є бюджетною. На січень 2015р. був складений тимчасовий штатний розпис, оскільки кошторису на 2015р не було. В середині січня прийшла лімітна довідка по фінансуванню на цей рік, яке зменшилось майже в два рази. У зв'язку з необхідністю вписатися в ліміт фінансування було прийнято рішення про внесення з 01.02.2015р. змін в штатний розпис, змінені розряди, зняті надбавки, люди переведені на неповний робочий день, змінені ставки з 1 на 0,5, ліквідували фактично одну лабораторію і посаду завідуючого, працівники були переведені на інші посади. Ліквідування лабораторії було пов'язано з тим, що можливо було фінансувати тільки 4 посади завідуючого лабораторією з розрядом 17 та відповідними надбавками. У зв'язку з цим в установі 30.01.2015р. було видано багато наказів, вони стосувались майже усіх працівників. В цей день усіх працівників ознайомлювали з наказами в приймальні директора десь ближче до обіду. [PERSON] в цей день також був на роботі і також був ознайомлений з наказом про своє переведення. Про це він знав точно, оскільки уникнути цих змін було неможливо, вони були суттєвими, про них усі казали, колектив маленький, зменшення фінансування було помітним і торкнулось умов роботи усього колективу. Але [PERSON] від підпису в цьому наказі відмовився у зв'язку зі своєю незгодою. Вона та бухгалтер [PERSON] в цей час знаходились в приймальні і були свідками цієї відмови, що засвідчили своїми підписами в наказі та потім склали окремий акт. Про те, що [PERSON] був ознайомлений з наказом про своє переведення, свідчить і те, що відразу після цього він написав заяву на відпустку. Це було пов'язано з тим, що у нього була велика кількість днів відпустки і щоб йому оплатили її, виходячи із старого, більшого розміру заробітної плати. Однак вони домовились, що розіб'ють відпустку на два місяця по два тижня (в лютому та березні), знов-таки, щоб вписатися в обсяг фінансування. Він на це погодився. Зарплата після січня 2015р. усім виплачувалась, вона була меншою, ніж раніше. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є заступником головного бухгалтера ЗНДЦМТ і в кінці січня 2015р. в установі відбулись значні зміни в штатному розписі, оплаті праці, які були пов'язані з значним зменшенням фінансування. 30.01.2015р. вона була присутня в приймальні директора, де секретар, вона ж працівник відділу кадрів, ознайомлювали працівників з наказами, що стосувались цих змін. Ознайомлення проводилось десь в обідній час. [PERSON] також був ознайомлений, однак від підпису в наказі відмовився, був не згоден з ним. Штатний розпис було змінено з 01.02.2015р., змінювалась заробітна плата. Тому була домовленість, що [PERSON] в лютому та березні оформить відпусту на два тижні в кожному місяці, щоб йому оплатили відпустку по заробітній платі за останні 12 місяців, яка була більшою, ніж та, що повинна вплачуватись з лютого 2015р. Зарплату в подальшому виплачували, вона була значно меншою, ніж раніше. Зміни були суттєвими та помітними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є провідним фахівцем і виконує одночасно функції секретаря та кадровика. На 2015р. установі значно зменшили бюджетне фінансування, у зв'язку з чим з 01.02.2015р. змінився штатний розпис, працівникам були змінені умови праці - розряди, ставки, тощо. Змінили торкнулись майже усіх працівників, тому 30.01.2015р. було видано багато наказів, що стосувались цих змін, і всіх працівників по черзі ознайомлювали з ними в приймальні. [PERSON] також був ознайомлений, але виказав свою незгоду з наказом про переведення і відмовився від підпису. Це було в присутності [PERSON] та [PERSON], що вони засвідчили в наказі та було складено окремий акт. Крім того, у зв'язку з переведенням на іншу посаду і зменшенням заробітної плати з [PERSON] була досягнута домовленість про надання йому в лютому та березні по два тижні щорічної відпустки, щоб оплатити її, виходячи з його попередньої заробітної плати, яка була вищою по зрівнянню з тією, що виплачувалась з лютого. Ніякої повістки до слідчого [PERSON] 30.01.2015р. не надавав, він був на роботі в цей день. Ознайомлення проводилось десь в обідній час, точну годину не пам'ятає. Чому було прийнято рішення про ліквідацію лабораторії та переведення [PERSON] на іншу посаду, їй невідомо. Це рішення приймалось керівництвом. Свідок [PERSON] пояснив, що він працював науковим співробітником в лабораторії рогатого скота ЗНДЦМТ. В 2015р. в установі відбулись значні зміни, пов'язані із зменшенням фінансування, значно зменшилась заробітна плата, зменшилась кількість працівників, знизили розряди, скасували надбавки. Їх ознайомлювали з наказами про зміни у штатному розписі, хто був не згоден, автоматично звільнявся. Більшість були згодні, залишались, хоча заробітна плата стала значно меншою. Проаналізувавши вищевикладені обставини та надані суду докази на їх підтвердження, беручи до уваги, що штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства і тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами, суд вважає, що в установі відповідача з 01.02.2015р. відбулись зміни в організації виробництва і праці, які виявились у скороченні штату працівників за рахунок, зокрема, реорганізації двох лабораторій - техніко-технологічних систем кормозабезпечення в штаті 7 одиниць та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва в штаті 5,5 одиниць шляхом створення на їх базі однієї лабораторії - техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва в штаті 7 одиниць. Новостворена лабораторія очолюються завідуючим. Таким чином, фактично лабораторія біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, де працював позивач до змін, ліквідована, а посада завідуючого лабораторією, яку він займав, виведена зі штату установи. Факт скорочення штату працівників підтверджується як показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], так і наданими суду штатними розписами ЗНДЦМТ станом на 01.01.2015р. та 01.02.2015р. Фактично ці обставини не оспорюються і сторонами. При цьому, ніяких обґрунтувань щодо необхідності змін у штатному розписі установи, зокрема, за рахунок ліквідації двох лабораторій і створення на їх базі однієї, скорочення штатних одиниць, в т.ч. однієї посади завідуючого лабораторією, їх погодження із Вченою радою ЗНДЦМТ, відповідачем суду не надано. Посилання представника відповідача на обґрунтування таких змін - значне зменшення бюджетного фінансування - є абстрактним і в даному випадку є підставою для проведення відповідних змін, а не обґрунтовує саме ці зміни. Враховуючи, що в установі відповідача фактично мали місце зміни в організації виробництва і праці за рахунок скорочення штату працівників, зокрема, посади завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, яку займав позивач, суд вважає, що за вказаних умов відповідач повинен був застосувати процедуру вивільнення працівників, передбачену ст.49-1 КЗпП, з урахуванням вимог ст.40,43 КЗпП, зокрема, позивач повинен був повідомлений про зміни не менше як за два місяці, з пропозицією іншої вакантної посади, якщо така малась, про переведення на яку він повинен був надати свою згоду. У випадку відсутності вакантної посади або незгоди позивача на переведення, він повинен був звільнений за ст. 40 ч.1 КЗпП. Аналізуючи зміст наказу №8-к від 30.01.2015р., суд вважає, що відповідач фактично пов'язував переведення [PERSON] із скороченням штату працівників. Однак судом встановлено і сторонами в судовому засіданні не оспорюється, що позивач [PERSON] про майбутнє скорочення посади, яку він займав, не менш як за 2 місяці не попереджався, інша вакантна посада з урахуванням його професії, спеціальності, в т.ч. і посада старшого наукового співробітника, йому не пропонувалась і він своєї згоди або незгоди на переведення не виказував. Питання про наявність переважного права у позивача на залишення на посаді завідуючого новоствореної лабораторії також не вирішувалось. В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити, з яких підстав на цю посаду був призначений [PERSON], який до проведення відповідних змін займав посаду аналогічну тій, що займав [PERSON] - завідувач лабораторією, ніяких доводів на те, що [PERSON] не міг зайняти посаду завідуючого новоствореної лабораторії, не назвав. В судовому засіданні позивач пояснив, що згоди на переведення на посаду старшого наукового співробітника новоствореної лабораторії, навіть якщо би він був належним чином попереджений про скорочення його посади і йому була запропонована ця посада, він би в будь-якому випадку не дав. За таких обставин, після спливу 2 місячного строку, відповідач повинен був звільнити позивача за ст.40 ч.1 КЗпП у зв'язку з скороченням штату працівників. Однак таких дій відповідачем вчинено не було, порядок вивільнення не дотриманий. Доводи позивача [PERSON] про те, що в даному випадку на підприємстві мали місце зміни істотних умов праці, про які він не був повідомлений за два місця відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП, суд не приймає до уваги з тих підстав, що такі зміни повинні відбуватись в межах посади, обумовленої трудовим договором, тобто без зміни трудової функції працівника, і стосуватись оплати праці, режиму роботи, робочого часу, зміну розрядів та найменування посад. В даному випадку наказ №8-к не стосувався вказаних істотних умов праці, які відбувались в межах його посади - завідуючого лабораторією, а був пов'язаний із зміною в організації та праці установи за рахунок скорочення штату працівників, що призвело до ліквідації трудової функції позивача як завідуючого лабораторією. Суд вважає, що за вказаних обставин застосування ст. 32 КЗпП, яка регулює порядок переведення працівника на іншу посаду, є безпідставним. Крім того, суд враховує, що в наказі №8-к від 30.01.2015р. взагалі відсутні посилання на будь-які норми права, яким керувався відповідач при виданні цього наказу, а також посилання з якого числа здійснено переведення [PERSON] та чи здійснено це переведення за його згодою. На підставі усіх вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що переведення позивача [PERSON] на посаду старшого наукового співробітника було проведено не у відповідності до вимог діючого законодавства та з порушенням передбаченого порядку, відповідно наказ №8-к від 30.01.2015р. в частині його переведення є незаконним, а тому порушене право позивача підлягає захисту. Разом з тим, згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст.. 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені ст. 228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строку, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. При цьому, суд з'ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. Суд вважає, що даний трудовий спір виник між сторонами з приводу законності переведення позивача на іншу посаду, яке було оформлено наказом №8-к від 30.01.2015р., у зв'язку з чим до нього повинен застосуватися тримісячний строк звернення до суду, а не одномісячний, який прямо передбачений законом для трудового спору про звільнення. При цьому, тримісячний строк повинен обчислюватися з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. При розгляді справи судом встановлено, що від ознайомлення з вказаним наказом позивач відмовився в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною відміткою на самому наказі та окремим актом від 30.01.2015р., складеними цими же особами та затвердженим директором. Також факт відмови [PERSON] від ознайомлення та підпису наказу підтверджується поясненнями безпосередньо допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Не довіряти цим доказам у суду немає підстав, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, тому суд приймає їх за основу при постановленні рішення. Таким чином, суд вважає, що про переведення на іншу посаду позивач [PERSON] дізнався 30.01.2015р. і саме з цього моменту повинен вираховуватися тримісячний строк звернення до суду з вимогами про незаконність його переведення та скасування наказу №8-к. З даними позовними вимогами він звернувся до суду 12.05.2015р., тобто з порушенням встановленого законом строку звернення, поважних причин пропуску цього строку не називав та судом такі причини не встановлені, у зв'язку з чим підстав для поновлення цих строків у відповідності до ст.. 234 КЗпП України суд не знаходить. Доводи позивача про те, що 30.01.2015р. його не могли ознайомлювати з наказом №8-к, оскільки в цей день він знаходився у слідчого Солонянського РВ Дніпропестровської області за повісткою, яку надав суду і вона була судом досліджена (арк..118), суд не приймає до уваги, оскільки 30.01.2015р. був для [PERSON] робочим днем і він був на роботі, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], табелем обліку робочого часу за січень 2015р. Згідно повістки він знаходився у слідчого з 10.00год до 13.00год. цього дня, тобто не весь робочий час, а його певну частину, що не позбавляло його можливості та необхідності знаходитися на робочому місці в інший період часу цього дня і бути ознайомленим з вказаним наказом. В судовому засіданні сторонами не оспорювалось і було підтверджено свідком [PERSON], що про свій виклик до слідчого [PERSON] нікого з керівництва не повідомляв, повістку на підприємство не здав, про його відсутність саме у зв'язку з викликом до слідчого нікому відомо не було, що ставить під сумнів відсутність позивача на робочому місці 30.01ж.2015р. саме у зв'язку з цією обставиною. Ніяких доказів на підтвердження того, що в цей день його не було на роботі і він не міг знати про вказаний наказ суду не надано. Доводи [PERSON] про те, що про даний наказ він дізнався тільки 09.04.2015р., суд також не приймає до уваги, оскільки 09.04.2015р. був виданий наказ №19-к «Про зміни штатного розпису та умов праці», які відбувались з 01.04.2015р. (арк.83). З даним наказом ознайомлювались усі працівники установи, в т.ч. і [PERSON], який був з ним не згоден. 10.04.2015р. [PERSON] написав службову записку на ім'я директора ННЦ «ІМЕСГ» НААН [PERSON], в якій вказав, що 09.04.2015р. він був ознайомлений з наказом від 09.04.2015р., що діє з 01.04.3015р. стосовно його посади, розряду, окладу та надбавок і висловив свою незгоду з таким внутрішнім розподілом кадрового потенціалу, структури наукових підрозділів, зокрема, що без будь-яких аргументів ліквідована керована ним лабораторія. При цьому, наказ №19-к не стосувався питань, з якими пов'язувалось переведення [PERSON] і ліквідація його посади. Ніякого доказу про те, що він в цей день ознайомився саме з наказом №8-к від 30.01.2015р., матеріали справи не містять. При цьому, позивач в судовому засіданні не заперечував, що ніяких відміток про ознайомлення саме з наказом №8-к від 30.01.2015р. він на будь-яких документах, зокрема і на вказаному наказі, 09.04.2015р. не робив. Суд враховує, що з 01.02.2014р. в установі відповідача відбулись значні зміни в організації виробництва та праці, які за своїм характером не могли бути непоміченими, що в судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, у результаті прийняття наказу №8-к від 30.01.2015р. змінився розмір заробітної плати позивача, в т.ч. розмір посадового окладу, ставка, розряд. Позивач не заперечував в суді, що розмір заробітної плати з лютого 2015р. зменшився по зрівнянню з тим, що він отримував раніше, і що він помітив це зменшення. Вказана обставина, на думку суду, також є свідченням того, що [PERSON] не міг не бути обізнаним про зміни у штатному розписі ЗНДЦМТ і своє переведення на іншу нижче оплачувану посаду. Той факт, що позивач з 03.02.2015р. по 13.02.2015р. та з 02.03.2015р. по 14.03.2015р. знаходився у щорічній відпустці (арк.84,85) не спростовує факту його обізнаності про своє переведення з 01.02.2015р., як і той факт, що позивач не був ознайомлений з посадовою інструкцією старшого наукового співробітника, що є лише свідченням неналежної кадрової роботи в установі. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що в березні 2015р. він мав бесіду з директором ННЦ ІМЕСГ» НААН [PERSON] з приводу виконання планових завдань, в ході якої поставало питання про зміни у штатному розписі ЗНДЦМТ з 01.02.2015р., що також свідчить про те, що позивач міг та повинен був знати про ці зміни. Таким чином, суд вважає, що позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права в результаті прийняття наказу №8-к від 30.01.2015р. саме 30.01.2015р. і звернення до суду з вимогами про скасування вказаного наказу відбулось з порушенням 3-місячного строку звернення, передбаченого ст.. 233 КЗпП України, що є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині. Вирішуючи питання про законність наказу №14-к від 14.04.2015р. «Про звільнення працівника», суд виходить з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня). При цьому, розірвання трудового договору проводиться за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст..43 КЗпП). Як роз'яснено у п.22 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3,4,7,8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для нього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу (п.24 постанови). Таким чином, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст. 57 ЦПК України. При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця. Суд встановив, що 06 та 07 квітня 2015р. були для позивача робочими днями, в ці дні він не знаходився у відпустці, не був відсутній у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (арк..82). Згідно службової записки завідуючого лабораторією техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва [PERSON] від 10.04.2015р. позивач був відсутній на робочому місці в ЗНДЦМТ 06 та 07 квітня 2015р., про що повідомив його вранці 06.04.2015р. з посиланням на те, що в цей день він знаходиться на громадських слуханнях з утилізації відходів свинарського підприємства с.Піщанка Новомовського р-ну Дніпропетровської обл.. Однак попереднього погодження з ним як завідуючим лабораторією на вказану поїздку та свою відсутність на роботі не було. В подальшому ніяких пояснень з приводу причин відсутності або звіту не надав (арк.. 58). 10.04.2015р. комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складено акт про те, що старший науковий співробітник [PERSON] був відсутній на роботі 06.04.2015р. та 07.04.2015р., чим порушив порядок трудової дисципліни. Акт затверджений директором ЗНДЦМТ 10.04.2015р. (арк..59). Згідно доповідної записки провідного спеціаліста з кадрової роботи [PERSON] від 14.04.2015р. [PERSON] був відсутній на роботі 06.04.2015р. та 07.04.2015р., пояснень та документів, що підтверджують причини своєї відсутності не надав. На даній записці міститься резолюція директора про підготовку наказу (арк..61). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.04.2015р., зареєстрованих в ЗНДЦМТ 14.04.2015р. в 12.00год, він 06.04.2015р. приймав участь в громадських слуханнях, що проводились Новомовською райдержадміністрацію Дніпропетровської області з приводу обговорення покращення екологічної ситуації в с.Піщанка, де розташований свинокомплекс і впровадження проекту з утилізації відходів від цього комплексу, де приймав участь в обговорення питань порядку денного, а 07.04.2015р. здійснив виїзд до СФГ «Агрофортуна» з метою вирішення організаційних питань, пов'язаних з виконанням укладеного з цим підприємством господарського договору (арк..23-24). Згідно довідки управління агропромислового розвитку Новомосковської РДА №162 від 27.04.2015р. [PERSON] 06.04.2015р. з 11.00год до 14.30год. дійсно знаходився на громадських слуханнях щодо реконструкції системи зберігання, переробки та утилізації гноєвих стоків на свинофермі, що знаходиться в с.Піщанка Новомосковського р-ну. Слухання проводились в Новомосковській РДА (арк..29). Участь у вказаних слуханнях також підтверджується протоколом казаних слухань від 06.04.2015р. (арк..30-33). Згідно довідки СФГ «Агрофортуна» від 15.04.2015р. №10 [PERSON] 07.04.2015р. прибув до даного підприємства в 10.00год. з метою обговорення питань виконання календарного плану за господарським договором б/н від 02.06.2014р., укладеним з ЗНДЦМТ. Виїхав з підприємства о 14.00год (арк..34). 02.06.2014р . між СФГ «Агрофортуна» (замовник) та ЗНДЦМТ (виконавець) було укладено договір б/н, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання щодо створення науково-технічної продукції на тему: Розроблення технологічного процесу виробництва органічних добрив шляхом компостування гною і рослинних відходів за допомогою змішувача-аератора компостів. Термін дії договору - з 02.06.2014р. по 21.11.2014р. Договір підписаний директором СФГ [PERSON] та директором ЗНДЦМТ [PERSON] (арк..36-39) Відповідно до додаткової угоди №1 до вказаного договору строк дії договору продовжено до 29.05.2015р. (арк..44) За умовами даного договору виконання завдання повинно було здійснюватись за встановленим календарним планом, який є додатком до цього договору. І відповідно до цих календарних планів виконавцем поставлених перед ЗНДЦМТ завдань за цим договором було покладено на лабораторію біотехнологічної конверсії відходів тваринництва (арк..40, 45). Згідно довідки СФГ «Агрофортуна» №16 від 19.06.2015р. вказано перелік та час проведення робіт працівниками ЗНДЦМТ на території СФГ «Агрофортуна» за період з січня 2014р. по листопад 2014р., виконавцями цих робіт зазначені [PERSON], [PERSON] (арк.. 119-120). На підтвердження виконання працівниками ЗНДЦМТ завдань за цим договором суду надано протокол випробувань експериментально-макетного зразка змішувача-аератора компостів у виробничих умовах, підписаний 17.10.2014р. як представника СФГ «Агрофортуна», так і ЗНДЦМТ (арк..157-159). Згідно протоколу засідання методичної комісії ЗНДЦМТ №1 від 16.01.2015р. було схвалено на 2015р. робочу програму з виконання завдання 33.02.00.04Ф та робочу програму з виконання завдання 22.04.01.01 із визначенням керівника цих завдань [PERSON] (арк.. 193-209). Згідно з посадовою інструкцією старшого наукового співробітника [PERSON], затвердженої 30.01.2015р., старший науковий співробітник відноситься до категорії наукових працівників, фахівців, безпосередньо підпорядковується завідуючому лабораторією, додаткове підпорядкування - керівнику завдання НДДКР, здійснює наукове керівництво групою працівників при дослідженні окремих тем, розробок, що є частиною завдання НДДКР, проводить наукові дослідження і розробки як виконавець найбільш складних і відповідальних робіт, впроваджує результати проведених досліджень та розробок, інш. (арк..71-73) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на підставі службової записки завідуючого лабораторією [PERSON] від 10.04.2015р. була проведена перевірка по факту відсутності [PERSON] на робочому місці 06 та 07.04.2015р. Перевірку проводила комісія із 4 осіб. За результатами було складено акт від 10.04.2015р., гідно з яким встановлено, що в ці дні [PERSON] був відсутній на роботі, документів, що підтверджують поважність причин його відсутності не надав. Йому усно пропонували подати пояснення. 14.04.2015р. вона своєю службовою запискою повідомила директора, що ніяких пояснень не надано, у зв'язку з чим директор наказав видати наказ про звільнення [PERSON] за прогул. Вона підготувала такий наказ і коли вже він був виданий та підписаний [PERSON] приніс свої письмові пояснення. Про те, що [PERSON] у ці дні не було на роботі підтверджується відсутністю його підпису в журналі обліку працівників на робочих місцях, який знаходиться у неї в приймальні і кожного дня працівники повинні в ньому розписуватись. На підставі цього наказу вона заповнює табель обліку робочого часу. Накази на відрядження готуються нею за розпорядженням директора. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що характер наукових завдань, які стояли перед співробітниками ЗНДЦМТ, передбачало їх виконання не тільки в межах установи, але й поза ним. Зокрема, він в складі своєї наукової групи неодноразово працювали по декілька днів поза межами Центру, що попередньо узгоджувалось з безпосереднім керівником, заступником директора або директором. Він працював в іншій лабораторії, ніж [PERSON], але його кабінет знаходився навпроти кабінету [PERSON] і він часто був зачинений, значить його не було на місці. В 2015р. він [PERSON] майже не бачив, з яких причин його не було на роботі, йому невідомо. Коли працювали поза межами установи, ніяких наказів на відрядження не видавалось. В журналі про відвідування розписувались, але суворих вимог до них не пред'являлось. Могли розписатись за кілька днів відразу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є доцентом кафедри розведення генетики ДАЕУ. На 06.04.2015р. в Новомоськовській РДА були призначені громадські слухання з приводу поліпшення екологічної ситуації в с.Піщанка, яка внаслідок функціонування там свинарного комплексу була критичною та мала загальнодержавний масштаб. На прохання організаторів він повинен був найти кваліфікованих спеціалістів в області перероблення відходів свинарства. В силу свого знайомства з [PERSON] він запросив саме його як одного із провідних спеціалістів України в цій області. При цьому, запрошення він здійснював не як приватної особи, а як саме працівника ЗНДЦМТ, в сферу діяльності якого і входили виконання наукових завдань в сфері технології перероблення відходів тваринництва. В Україні, як йому відомо, є тільки два таких Центра - в Запоріжжі та Харкові, але до спеціалістів Харкова він не додзвонився. [PERSON] був присутній на цих зборах, приймав участь в обговоренні питань, на слуханнях було запропоновано реалізувати проект з побудови на свинофермі очисних споруд, наукове супроводження цього проекту було зорієнтовано саме на ЗНДЦМТ, оскільки було пов'язано з науковими дослідженнями, що проводились цієї установою в рамках затверджених державних наукових програм, перспективи були позитивні, але на даний час йому невідомо чи реалізувався це проект, чи був він закріплений за ЗНДЦМТ. Запрошення [PERSON] на ці слухання він здійснив за телефоном, письмового запрошення на адресу керівництва Центру не направляв в силу відсутності достатнього часу на це. Як вирішив питання відрядження [PERSON] зі своїм керівництвом, йому невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є головою СФГ «Агрофортуна». Він познайомився з [PERSON] на різноманітних семінарах і в на початку 2014р. останній запропонував йому укласти договір з ЗНДЦМТ на виробниче випробування на базі його підприємства змішувача-аеротора компостів, за допомогою якого відходи від ферми перероблялись в добрива. Його це зацікавило, вони довго вели перемови з цього приводу, в результаті влітку такий договір був укладений, [PERSON] привіз аератор, його тривалий час налагоджували, ремонтували, потім певний час працювали, але взимку працювати стало неможливо і вони продовжили дію договору до травня 2015р. Договір він підписував саме з директором ЗНДЦМТ, а виконавець був [PERSON], саме він частіше за все приїздив на його ферму, вони обговорювали виробничі питання, налагоджували обладнання, проводили випробування, робили аналізи. Декілька разів з [PERSON] приїздили і інші працівники ЗНДЦМТ - [PERSON], [PERSON]. Застосування даного аератора є перспективним і він мав намір як можливо максимально пристосувати його до виробництва, тому часто просив [PERSON] приїхати, провести разом випробування. [PERSON] приїздив часто, як в робочі, так і у вихідні дні, 07.04.2015р. він також приїжджав і вони працювали. Оцінивши вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку, що факт відсутності позивача на робочому місці безпосередньо в ЗНДЦМТ 06 та 07 квітня 2015р. знайшов своє підтвердження і сторонами цей факт не оспорюється. Але, вирішуючи питання про поважність причин відсутності позивача на робочому місці, суд виходить з того, що позивач був науковим співробітником ЗНДЦМТ і керівником затверджених на державному рівні наукових програм, які передбачали дослідження закономірностей впливу технологічних процесів комплексної переробки відходів тваринництва на ефективність цього процесу, якість добрив та показники екологічної безпеки, розвиток техніко-технологічних процесів біоконверсії відходів тваринництва. Зміна його посади з завідувача лабораторією на старшого наукового співробітника в даному випадку не змінила його роль в реалізації наукових завдань, що були поставлені в межах наукових програм, керівником яких він був визначений. Ця обставина підтверджується наданими суду посадовою інструкцією старшого наукового співробітника, робочими програмами з дослідження наукових завдань. Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачем суду не надано. За цих обставин суд вважає, що участь [PERSON] в громадських слуханнях 06.04.2015р. з вищевказаної теми була безпосередньо пов'язана з його науковими розробками в межах наукових програм дослідження ЗНДЦМТ, оскільки стосувалась саме технологічних процесів перероблення відходів тваринництва, можливості запровадження певного проекту, наукове супроводження якого можливо було реалізувати на базі ЗНДЦМТ. Ця обставина підтверджується наданими суду протоколом громадських слухань від 06.04.2015р., поясненнями свідка [PERSON], робочими програмами з виконання наукових завдань, які суд вважає належними та допустимими доказами. Той факт, що офіційного запрошення для участі представника ЗНДЦМТ в даних слуханнях до цієї установи не надходило, ще не свідчить про те, що їх тематика не стосувалась наукових досліджень, що проводились Центром. Крім того, суд вважає, що відсутність [PERSON] 07.04.2015р. на робочому місці у зв'язку з знаходженням в СФГ «Агрофортуна» також пов'язана з виконанням службових обов'язків, оскільки між ЗНДЦМТ та цим підприємством було укладено господарський договір, що передбачав проведення наукових досліджень з питань виробничого випробування змішувача-аератора компостів добрива, які в свою чергу також проводились в межах затверджених наукових програм, керівником яких був [PERSON] , що підтверджується наданими суду робочими програми з виконання наукових завдань, господарським договором від 02.06.2014р. з відповідними додатками до нього, поясненнями свідка [PERSON], які суд вважає належними та допустимими доказами. Доводи представника відповідача про те, що виконання завдань за цим договором не було покладено на [PERSON], спростовуються тим, що в календарних планах до вказаного договору саме лабораторія біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, якою до 01.02.2015р. керував [PERSON], визначена основним виконавцем поставлених перед ЗНДЦМТ завдань в межах цього договору. У зв'язку з реорганізацією лабораторії та переведенням [PERSON] на посаду старшого наукового співробітника ніякі зміни до цього договору не вносились, він продовжував діяти і, як встановлено судом, виконуватись працівниками ЗНДЦМТ, зокрема, [PERSON] Беручи до уваги характер та обсяг повноважень старшого наукового співробітника [PERSON] як наукового працівника, суд вважає, що відсутність його на робочому місці 06 та 07 квітня 2015р. мала місце з поважних причин, які безпосередньо були пов'язані з виконанням поставлених перед ним завдань в межах наукових розробок, що проводились ЗНДЦМТ за затвердженими науковими програмами. Доводи представника відповідача, що зазначені позивачем причини не пов'язані з виконанням службових обов'язків, суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються вищевикладеними висновками суду. Доводи представника відповідача, що позивач не попередив керівництво про свою відсутність в зазначені дні, не склав службову записку, не оформив відрядження, суд вважає також безпідставними. Зокрема, факт попередження позивачем про свою відсутність 06.04.2015р. підтверджується службовою запискою [PERSON] від 10.04.2015р. і цей факт відповідачем не спростований. При цьому, суд враховує, що [PERSON] був безпосереднім керівником [PERSON], тому його попередження з боку позивача в даному випадку є належним. Доводи позивача про те, що про свою відсутність 07.04.2015р. він за телефоном повідомив того ж [PERSON] та колегу [PERSON], відповідачем не спростовані. На допиті вказаних осіб в якості свідків відповідач не наполягав. Також, оцінивши обставини справи, суд вважає, що відповідач допустив порушення порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за вчинення порушення трудової дисципліни. Зокрема, факт відсутності позивача на роботі зафіксований актом комісії лише 10.04.2015р., службова записка безпосереднього керівника позивача [PERSON] також датована 10.04.2015р., тобто по спливу 3-4 днів з фактичного дня відсутності, враховуючи при цьому, що 8-9 квітня були робочими днями. Причини таких розбіжностей представник відповідача та свідок [PERSON] пояснити суду не змогли. Крім того, суду не надано підтвердження на підставі чого, коли була створена комісія з приводу проведення перевірки причин відсутності позивача на роботі у вказані дні, які матеріали були зібрані в ході перевірки, чи проводилось засідання цієї комісії, яке рішення прийнято, коли саме і яким чином позивачу пропонувалось надати пояснення, який був встановлений строк для цього і що цей строк був позивачем пропущений. В судовому засіданні сторони та свідок [PERSON] не оспорювали, що пояснення [PERSON] надав 14.04.2015р. в 12.00год, коли наказ про його звільнення вже було видано, при цьому, позивач пояснив, що надати пояснення його запросили тільки 14.04.2015р., що відповідачем не спростовано. Причини, з яких наказ було видано до отримання пояснень позивача, відповідач не назвав та ніяким чином не обґрунтував. Також суд вважає, що при обранні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідач в порушення вимог ст. 149 КЗпП не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, яка з урахуванням наявного в Центрі трудового порядку, що дозволяв виконання службових завдань поза установою за попереднім усним погодженням з безпосереднім керівником, без оформлення посвідчення про відрядження в силу відсутності коштів на здійснення їх оплати, що в судовому засіданні сторонами не оспорювалось, а також причини його вчинення, які при отриманні пояснень [PERSON] могли бути визнані поважними, відсутність будь-якої заподіяної шкоди, попередню роботу працівника, який раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За вказаних обставин застосовувати найбільш суворий вид дисциплінарного стягнення - звільнення - було безпідставним та необгрунтованим. Таким чином, суд вважає, що звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул проведено з порушенням вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу №14-к від 14.04.2015р. та його скасування підлягають задоволенню. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи те, що позивач був незаконно звільнений з посади старшого наукового співробітника лабораторії техніко-технологічних систем кормозабезпечення та біотехнологічної конверсії відходів тваринництва, суд вважає необхідним поновити його саме на цій посаді. Вимоги про поновлення на посаді завідуючого лабораторією біотехнологічної конверсії відходів тваринництва не підлягають задоволенню, оскільки судом було відмовлено в задоволенні вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування наказу №8-к від 30.01.2015р., яким його було переведено з посади завідуючого вказаної лабораторії на посаду старшого наукового співробітника. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі.

Outcome: partial