Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно кредитного договору №4504-к від 26.05.2009 відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 14445,00 грн. строком на 6 років для газифікації вуличної мережі за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань до цим договором 26.05.2009 між позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладено трьохсторонній договір поруки №4504-п. На підставі заяви [PERSON] та умов кредитного договору позивачем було укладено договір підряду, за яким позивач виступив платником перед підрядником по газифікації вуличної мережі по [ADDRESS]. Кредитні кошти було перераховано на рахунки підрядника платіжними дорученнями. На порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 27.09.2016 виникла заборгованість загальною сумою 5285,80 грн., яка складається з наступного: 5159,77 грн. - основний борг; 11,07 грн. - відсотки за користування кредитом; 114,96 грн. - пеня. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 5159,77 грн. та судові витрати у розмірі 1450,00 грн. Представник позивача за довіреністю Цвєткова І. І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягала на його задоволенні. У ході судового розгляду справи надала заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку зі сплатою [PERSON] частини боргу, просила стягнути залишок заборгованості у сумі 2 159,77 грн., відсотки - 11,07 грн., пеню 101,55 грн., а також судові витрати. У подальшому в судові засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON], її представник адвокат Охлопков І. О. в судовому засіданні позов не визнали, надавши також письмові заперечення, в яких посилалися на незаконність та необґрунтованість вимог у частині стягнення заборгованості з [PERSON] у зв'язку з припиненням поруки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.05.2009 між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі і [PERSON] укладено кредитний договір №4504-к, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 14445 грн. зі сплатою за користування кредитом 3% річних строком на 6 років для будівництва газопровідних мереж. Крім того, 26.05.2009 між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було укладено договір поруки №4504-п з [PERSON] та [PERSON], яка виступила поручителем перед кредитною установою за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що виникають з кредитного договору. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок належним чином, у встановлений строк та відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в такій же сумі, в строк та в порядку встановленому договором. Якщо позикодавець не повернув суму позики, то відповідно до ст.625 ЦК України зобов'язаний нести відповідальність за порушення зобов'язання за прострочення платежу, а якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, та сплати процентів. 30.06.2016 на підставі заяви [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №4504-к від 26.05.2009, за умовами якої подовжено строк дії договору - визначено термін погашення заборгованості 7 років 16 днів. За встановленим графіком погашення заборгованості, визначено розмір та строки погашення заборгованості у період з 17.06.2016 по 31.12.2016. [PERSON] було порушено умови додаткової угоди та положення графіку погашення заборгованості, що стало підставою для звернення позивача до суду. Згідно заяви по зменшення позовних вимог заборгованість станом на 28.10.2016 становить 2285,80 грн. та складається з наступного: 2159,77 грн. - основний борг; 11,07 грн. - відсотки за користування кредитом; 101,55 грн. - пеня. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення заборгованості задовольнити, стягнувши з [PERSON] заборгованість за зазначеним кредитним договором загальною сумою 2285,80 грн. Разом з тим, вимога позивача про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з поручителя [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п.2.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором погасити протягом 10 днів з дня отримання письмового повідомлення про заборгованість по кредитному договору №4504-к від 26.05.2009, а саме кредит у сумі 14445 грн., нараховані відсотки, пеню, інші платежі. Відповідно до п.3.1 договору поруки він вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до повного погашення заборгованості. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно абз.2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (далі - Постанова) при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Відповідно до абз.4 п.24 Постанови сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Як вбачається з графіку погашення кредиту, [PERSON] зобов'язана погасити кредит не пізніше 15.12.2015, а тому саме з цього часу обчислюється шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя. Докази погодження додаткової угоди з поручителем суду не надано. Також суду не надано доказів реального направлення [PERSON] та отримання останньою вимоги-претензії від 25.12.2015, на яку посилається позивач як на підставу обґрунтованості в частині вимог до поручителя. Суд критично розцінює наявність тексту претензії вимоги та реєстрацію у журналі вихідної кореспонденції, які самі по собі не можуть бути доказом пред'явлення вимоги поручителю, як того вимагає чинне законодавство. Оскільки позивач не надав суду докази про пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, а є підставою для визнання відповідно ч.4 ст.559 ЦК України договору поруки, укладеного 26.05.2009 між позивачем та відповідачем [PERSON], припиненим. За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжного доручення позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1450,00 грн.

Outcome: partial