Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 10 червня 2019 року приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевич Броніслав Адамович вчинив виконавчий напис стосовно стягнення з нього на користь Військової частини [NUMBER] грошових коштів у сумі 60471 грн. Однак, як зазначив позивач, у сторін наявний спір стосовно цієї заборгованості, а відповідач не надав нотаріусу належні докази на підтвердження безспірності цієї заборгованості та відповідні документи, на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевича Броніслава Адамовича від 10 червня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 701, про стягнення з [PERSON] на користь Військової частини [NUMBER] 60471 грн таким, що не підлягає виконанню. Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зауважує, що спірний виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог законодавства, а тому є таким, що підлягає виконанню (а.с. 47-50). Позивач подав відповідь на відзив, якою підтримав свої вимоги (а.с. 71-72). У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Сторони подали заяви про проведення засідання за їхньої відсутності (а.с. 82-83, 85). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевич Б. А. у судове засідання не прибув, письмових пояснень щодо позовних вимог не надав, як не надав на неодноразову вимогу суду матеріалів щодо вчинення 10.06.2019 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №701. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2019 року приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевич Броніслав Адамович вчинив виконавчий напис стосовно стягнення з [PERSON] на користь Військової частини [NUMBER] грошових коштів у сумі 60471 грн (а.с. 6). Як убачається зі змісту виконавчого напису, підставою для його вчинення стало притягнення позивача до відповідальності наказом командира військової частини [NUMBER] № 2607 від 12 листопада 2018 року на підставі Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі за виявлення нестачі речового майна (а.с. 3-5). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ЦК України). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ч. 1 ст. 87 Закону України Про нотаріат). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ч. 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат). Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат). За змістом п. 7 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису стосовно стягнення заборгованості з військовослужбовців, звільнених з військової служби, і військовозобов`язаних після закінчення зборів подається довідка командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню. Отже, довідка командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню, є єдиною підставою для одержання виконавчого напису стосовно стягнення з позивача у безспірному порядку заборгованості. Разом з тим, єдиним документом, який зазначений у спірному виконавчому написі, як підстава для стягнення з позивача заборгованості, є наказ командира військової частини [NUMBER] № 2607 від 12 листопада 2018 року. Разом з тим, відомості про надання відповідачем нотаріусу довідки командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню, матеріали справи не містять, що дає підстави для висновку про вчинення спірного виконавчого напису на підставі документів, які не свідчили про безспірність цієї заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на наведене, враховуючи недоведеність того факту, що спірний виконавчий напис був вчинений на підставі документів, що свідчили про безспірність заборгованості, суд дійшов висновку, що він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved