Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою у якій зазначено, що 16.06.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянином України [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/3251/28372/74, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 19320 дол. США 00 центів строком до 15.06.2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними кошами у розмірі: 12,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. 07.04.2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/3251/28372/74/2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку з чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2. Відповідно до п.1 Додаткової угоди строк кредиту було збільшено на 167 календарних місяців, у зв`язку з чим датою остаточного погашення кредиту визначено 15.05.2030 року, та у відповідності до п.2 Додаткової угоди Сторони погодили, що 07.07.2010 року погашення заборгованості здійснюється Позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтет них платежів відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, однак в порушення п.5.1. Кредитного договору, Позичальник не здійснював щомісячно погашення кредиту та відсотків відповідно до Графіку, не виконавши взяті на себе договірні зобов`язання. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 16.06.2006 року між Банком та гр. [PERSON] було укладено Договір поруки 014/08/04-02-130/05, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, що виникають з умов Кредитного договору № 014/3251/28372/74 від 16.06.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1 Договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Позивач вказує, що у зв`язка із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду про стягнення боргу за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2015 року № 210/5229/14-ц позов Банку було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/3251/28732/74 від 16.06.2006 року в розмірі 15506,10 дол. США (еквівалентно 195387,38 грн.) та вирішено питання про розподілення судових витрат (965,92 грн. з кожного). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2018 року провадження у справі № 210/5229/14-ц закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідачем було добровільно погашено заборгованість за кредитним договором, встановлена рішенням суду не в валюті кредиту (15506,10 дол. США), а в національній валюті України гривня (195387,38 грн.). 20.08.2018 року грошові кошти отримані від Позичальника/Відповідача-1 були конвертовані у валюту кредиту (дол. США) та направлені Кредитором на погашення заборгованості за тілом кредиту (7072,73 дол. США). Крім того, обґрунтовуючи розрахунок заборгованості, позивач посилається на норми ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України, зазначає, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за весь час прострочення. За таких обставин, банк просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за період з 03.03.2015 року по 20.08.2018 року в сумі 133\~607 грн. 38 коп., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 03.03.2015 року по 10.07.2020 року у розмірі 1040,81 дол. США, та судовий збір у розмірі 2424 грн. 60 коп. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідачі, які отримали судову кореспонденцію особисто, про що міститься підпис у рекомендованих повідомленнях (а.с. 54-56), своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановленому законом порядку не скористались. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 16.06.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянином України [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/3251/28372/74, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 19320 дол. США 00 центів строком до 15.06.2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними кошами у розмірі: 12,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. 07.04.2010 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/3251/28372/74/2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди врегулювати виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2. Відповідно до п.1 Додаткової угоди строк кредиту було збільшено на 167 календарних місяців, у зв`язку з чим датою остаточного погашення кредиту визначено 15.05.2030 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16.06.2006 року між банком та гр. [PERSON] було укладено Договір поруки 014/08/04-02-130/05, відповідно до умов якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов Кредитного договору № 014/3251/28372/74 від 16.06.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1 Договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Судом встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1 [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2015 року у справі № 210/5229/14-ц позовні вимоги банку було задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/3251/28732/74 від 16.06.2006 року в розмірі 15506,10 долара США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 07.08.2014 року складає 193183 (сто дев`яносто три тисячі сто вісімдесят три) гривні 46 коп.,\~\~яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 176,90 доларів США (що в еквіваленті курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить\~\~2203,92 грн); пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків в розмірі 1333,05 доларів США (що в еквіваленті курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить\~\~16607,86 грн); заборгованості за відсотками в розмірі 1136,44 долара США ( що в еквіваленті курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить\~\~14158,39 грн); поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі в розмірі 13036,61 долар США ( що в еквіваленті курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить\~\~162417,21 грн). Вирішено питання щодо стягнення судових витрат на користь банку з відповідачів по 965 ( дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 92 коп., з кожного. Судом, з метою встановлення всіх обставин було витребувано матеріали цивільної справи № 210/5229/14-ц, з яких вбачається, що 02.07.2016 року представником відповідача-1 [PERSON] [PERSON] було подано заяву про перегляд заочного рішення суду, яку ухвалою суду від 12.07.2016 року задоволено та скасовано заочне рішення суду від 03.03.2015 року, справу призначено до судового засідання (а.с.121 т.1 справа № 210/5229/14-ц). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПУ України, заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження по справі задоволено, провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором закрито (а.с. 20 т.2 справа № 210/5229/14-ц). Вказана ухвала суду у встановленому законом порядку не оскаржена, набрала законної сили 27.08.2018 року. Зокрема, 21.12.2018 року на адресу суду поштовою кореспонденцією надійшло клопотання представника позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Олексюк М.М. (за вих. № 114/5-514 від 11.12.2018 року) про повернення на адресу банку (49044, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4-Д) оригіналу кредитної справи за кредитним договором 014/3251/28732/74 від 16.06.2006 року на 262 аркушах, яку було надано позивачем на виконання ухвали від 25.06.2018 року про витребування доказів (а.с. 27 том № 2 справа № 210/5229/14-ц). При цьому, 13.02.2019 року на адресу суду поштовою кореспонденцією надійшло клопотання представника позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Вуйка В.А. (за вих. № 114/5-142074 від 29.01.2019 року) про заочний розгляд справи в порядку ст.280 ЦПК України (а.с. 30 т.2 справа № 210/5229/14-ц). Дослідивши письмові матеріали справи № 210/5229/14-ц, встановлено, що: - за період з 03.03.2015 року (дата постановлення заочного рішення) по 02.07.2016 року (дата подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 03.03.2015 року), позивачем заочне рішення не оскаржувалось (ст.292 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення рішення); - в період з 12.07.2016 року (дата скасування заочного рішення суду та призначення до судового розгляду) по 08.08.2018 року (дата закриття провадження по справі) банком позов не уточнювався, позовні вимоги не збільшувались (ст.ст.174-176 ЦПК України в редакції на момент постановлення ухвали про закриття провадження по справі); - в період з 08.08.2018 року (постановлення ухвали про закриття провадження по справі) по 25.09.2020 року (дата надходження до суду позову про стягнення 3% річних та інфляційних витрат справа № 210/5456/20) позивач своїм правом оскаржити ухвалу суду про закриття провадження не скористався (ст.352 ЦПК України). Згідно з ч. 4\~ст. 82 КПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч.1 ст.17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Відповідно до\~ ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В свою чергу, положеннями ч. 2 ст.18 ЦПК України\~передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Таким чином, законодавство України передбачає обов`язок боржника добровільно і своєчасно виконати рішення суду. При цьому, позивач, пред`являючи вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат посилається на ту обставину, що 20.08.2018 року отримані грошові кошти від відповідача-1 були конвертовані у валюту кредиту (дол. США) та направлені кредитором на погашення заборгованості за тілом кредиту, а саме - в розмірі 7072,73 дол. США, вважає що позичальником гр. [PERSON] таким чином було частково виконано рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2015 року. У частині першій\~статті 526 ЦК України \~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки спірні кошти - інфляційні витрати за період з 03.03.2015 року по 20.08.2018 року в сумі 133\~607 грн. 38 коп. та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 03.03.2015 року по 10.07.2020 року у розмірі 1040,81 дол. США, нараховані позивачем як порушення зобов`язання відповідачами за невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2015 року, яке в подальшому було переглянуто і скасовано, на думку суду не є законними, обґрунтованими і не ґрунтуються на засадах верховенства права. З огляду на те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» було пред`явлено до відповідачів [PERSON] , [PERSON] вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, які були повністю виконані відповідачем-1 [PERSON] шляхом повної сплати заборгованості за кредитним договором № 014/3251/28372/74 від 16.06.2006 року, а також суми судового збору, а всього 197319,21 грн., що стало підставою у відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України для закриття провадження по справі, про що 08.08.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу, то право кредитодавця з моменту пред`явлення вимоги та до часу закриття провадження по справі, нараховувати передбачені договором інфляційні витрати та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитом, припинилося. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники справи та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно\~ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно\~ст. 2 ЦПК України. Згідно з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи усі обставини справи, беручи до уваги вимоги\~ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до п.2 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки у позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат, суд не вбачає. На підставі та

Outcome: dismissed