Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі відмовляються виконувати умови укладеного кредитного договору № CL5209 від 20.11.2007 року, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Мотивували свої вимоги тим, що між ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № CL5209 від 20.11.2007 року. Згідно вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 18000 доларів США на строк до 15.11.2014 року зі сплатою відсотку за користування кредитними коштами у розмірі 30.0% річних, а у разі просроченя платежу 72% річних. Крім того, 20 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № CL5209, відповідно до умов якого [PERSON].(Поручитель) зобов'язалась перед ПАТ «Універсал Банк» (Кредитор) відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих [PERSON].(Позичальник) згідно з кредитним договором № CL5209 від 20.11.2007 року. Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність за виконання умов вказаного кредитного договору. Станом на день подачі позову до суду заборгованість по тілу кредиту складає 8516.94 доларів США, заборгованість по сумі дострокового стягнення кредиту складає 5532.77 доларів США, заборгованість по відсоткам складає 13786.81 доларів США, заборгованість підвищеним відсоткам складає 3716.17 доларів США, а всього загальна сума заборгованості за офіційним курсом Національного банку України з розрахунку 1 долар США=7.993 гривні складає 252200 гривень 62 копійки(31552.69 долара США). Відповідачі не виконали своїх обов'язків перед позивачем за вказаним договором, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Стягнути з відповідачів, солідарно на користь позивача суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Зокрема зазначили, що у позивача не виникло право на стягувати розмір заборгованості з [PERSON], оскільки договір поруки є припиненим. Також подали до суду заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з врахуванням поданої заяви про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів розрахунку вбачається, що заборгованість у [PERSON] за договором кредиту виникла починаючи з 15 січня 2010 року. Тобто позивач дізнався про порушення своїх прав за кредитний договір за № CL5209 від 20.11.2007 року, починаючи з 16 січня 2010 року, звернувся до суду з позовом у листопаді 2013 року. Суд з врахуванням позиції Верховного Суду України, щодо необхідності обрахування строку позовної давності до кожного конкретного періоду у правовідносинах сторін, що виникли із кредитних правовідносин, вважає за необхідне ухвалити рішення про стягнення кредитної заборгованості в межах строку загальної позовної давності, яка відповідно до правил статті 257 ЦК України, встановлена тривалістю три роки, а тому на погляд суду до стягнення підлягає сума за період з 15 листопада 2010 року. Здійснюючи розрахунок заборгованості з врахуванням вищенаведених мотивів, суд вважає, що вірним стягнути наступні суми заборгованості, а саме: - суму боргу по тілу кредиту 8516.94 доларів США - 730.10 доларів США х 7.993(вартість 1 долара США) = 62240.21 грн.; - сума дострокового стягнення кредиту 5532.77 долари США = 44223.43 грн.; - сума відсотків 13786.81 доларів США - 1846.96 даларів США х 7.993(вартість 1 долара США) = 95434.95 грн.; - сума підвищених відсотків 3716.17 доларів США - 437.36 доларів США х 7.993(вартість 1 долара США) = 26207.53 грн, а всього на погляд суду підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 228106 гривень 12 копійок, тобто за вирахуванням періоду нарахованого з 15 січня 2010 року по 15 жовтня 2010 року, включно. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Універсал-Банк» в частині стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] є переконливо доведеними перед судом та підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог пред'явлених до відповідача [PERSON], виходячи з наступних мотивів. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем без згоди [PERSON] було підвищено розмір процентної ставки за користуванням кредитом з 24% річних на 30% річних. Договору поруки № CL5209 від 20 листопада 2007 року укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] вбачається, що кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови кредитного Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував факту укладення 03 березня 2009 року додаткової угоди до Кредитного договору CL5209 від 20 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал-Банк» та [PERSON], без згоди [PERSON], за умовами якого було підвищено розмір процентної ставки за користуванням кредитом з 24% річних на 30% річних Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи з системного аналізу вищевказаних правових норм у сукупності з доказами наданими сторонами спору, суд вважає, що порука [PERSON] за договором поруки № CL5209 від 20 листопада 2007 року укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] є припиненою, а тому позовні вимоги пред'явлені в частині до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню повністю. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову частково. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, які в конкретному випадку становлять 2281 гривня 06 копійок і підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial