Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у листопаді 2011 року між ним та [PERSON](далі - Відповідач) було укладено усну угоду щодо придбання будівельних матеріалів, а саме: фундаментальних блоків та плит перекриття, з кінцевим терміном виконання зобов'язання - до весни 2012 року. Згідно розрахунку, вартість закупівлі будівельних матеріалів складала 10 500 доларів США. На виконання угоди ним було передано Відповідачу як передоплату грошові кошти у розмірі 1 500 доларів США, а через деякий час 9 000 доларів США. Відповідач свої зобов'язання щодо придбання будівельних матеріалів не виконав. Після чого, Позивач звернувся до Відповідача з приводу повернення ним грошових коштів, які було передано йому у листопаді 2011 року. Зазначає, що в результаті звернення до правоохоронних органів 14.10.2013 року від Відповідача ним було отримано розписку про наявність боргу у розмірі 42 588 грн. з кінцевим терміном повернення до липня 2014 року, проте грошові кошти за нею так і не були отримані. У погашення заборгованості Відповідач сплатив Позивачу частину боргу у розмірі 5 200 доларів США. Таким чином, до сплати підлягає залишок заборгованості у сумі 5 300 доларів США, що в перерахунку станом на 01.06.2016 року складає 133 247,30 грн., а також 3 % за користування коштів, пеня та втрати від інфляції у розмірі - 277 527,70 грн. В зв'язку з вищевикладеним, просив стягнути з Відповідача на його користь суму боргу у сумі 410 775 грн. та судові витрати. Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься у матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що згідно розписки від 14.10.2013 року [PERSON] зобов'язався перечислити [PERSON] борг в сумі 42 588 грн. у строк до липня 2014 року (а.с.11). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач просить стягнути з відповідача позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем), проте не надає розписки на 10 500 доларів США, а з наданої ним розписки на 42 588 грн. вбачається про наявність боргу в сумі, що не відповідає заявленим вимогам. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача боргу в сумі 410 775 грн., тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed