Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи його наступним. 17 січня 2007 р. між [PERSON]та АТ «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір CNL-800/002/2007, згідно з яким Позичальник отримав кредит в розмірі 15 000 Доларів США. В якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання 17.01.2007 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки SR-800/005/2007. Крім того, для забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, 17.01.2007 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки SR-800/002/2007_1. Позивач вказує на те, що у відповідності до умов Кредитного договору Банк виконав свої зобов'язання та надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 17.01.2007 року. Проте, [PERSON] в порушення Кредитного договору не здійснювала відповідні платежі, що призвело до простроченої заборгованості за кредитним договором. Таким чином станом на 04.02.2016 р. заборгованість за кредитним договором перед Позивачем становить 256977, 07 грн. З огляду на зазначене та те, що відповідачі не вживали заходів для погашення або зменшення заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 256977, 07 грн. та суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 3854, 65 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив: просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 256977, 07 грн. та суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 3854, 65 грн.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 256977, 07 грн. та суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 3854, 65 грн., не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися повторно, хоч повідомлялися належним чином про дату та час судового засідання, жодних заяв та письмових заперечень від них на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що 17 січня 2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»), був укладений Кредитний договір CNL-800/002/2007, згідно з яким Позичальник отримав кредит в розмірі 15 000 Доларів США. В якості забезпечення виконання вказаного зобов'язання 17.01.2007 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки SR-800/002/2007_1. Крім того, для забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, 17.01.2007 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір поруки SR-800/005/2007. У відповідності до ст. 1 договорів поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. В позовній заяві позивач зазначає, що у відповідності до пп. 1.1. Кредитного договору Банк виконав свої зобов'язання та надав позичальнику кредит у розмірі, згідно умов договору. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідач [PERSON] в порушення п.1.5.1. Кредитного договору не здійснював відповідні платежі, що призвело до простроченої заборгованості за кредитним договором. У відповідності до доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 04.02.2016 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором CNL-800/002/2007 становить 10 003.00 дол. США ( що еквівалентно 256977, 07 гривень) яка відповідно складається із: - залишок строкової заборгованості за кредитом - 7827.10 доларів США; - сума відсотків за користування кредитом - 2175, 90 дол. США; Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України регламентовано, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, якими визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. В судовому засіданні на підставі наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором CNL-800/002/2007 від 17.01.2007 року забезпечувалось двома поручителями [PERSON], [PERSON], які надали поруку за різними самостійними договорами поруки, тобто договори укладені з кожним поручителем окремо. Відтак Верховний суд України у постанові від 11.03.3015 року прийнятій за результатами розгляду справи № 3-65цс15 зазначив, що кредитор має право пред'явити вимоги до кожного з поручителів окремо на підставі відповідного договору поруки. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 360-7 ЦПК визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились, відповідачі заборгованість за кредитним договором не сплатили, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved