Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову, з урахуванням його уточнення, з посиланням на норми ст.ст. 3, 16, ч. 1, ч. 2 ст. 203, ст.ст. 215, 526, 530, ч. 1, ч. 2 ст. 545, ст.ст. 610, 625, 1046, 1049 ЦК України, ч. 2 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України, указав, що 01 січня 2002 року між ним - [PERSON] (надалі - позикодавець, позивач), з однієї сторони, та його братом - [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач-1), дружиною відповідача-1 - [PERSON] (надалі - відповідач-2), з другої сторони, укладено договір позики, оформлений у вигляді Кредитної розписки. На виконання договору позики позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 600 000 доларів США на умовах: без сплати відсотків та зі строком повернення всієї суми позики протягом 5 років. Через 5 років відповідач-1 не зміг повернути борг, адже всі отримані в позику кошти він зі своєю дружиною вклали в будівництво нафтопереробного заводу та просив продовжити строк дії договору позики ще на 5 років. Позивач погодився та 14 квітня 2007 року за спільною домовленістю з відповідачем-1 вирішив змінити умови договору позики та склав новий письмовий договір (Кредитну розписку). При цьому стару розписку від 01 січня 2002 року позивач порвав відразу після того, як відповідачі написали на ім`я позивача нову Кредитну розписку. Дана обставина, як зазначив позивач, підтверджується розпискою, яку відповідач-1 власноручно написав та передав в присутності свідків позивачу після того, як її підписала відповідач-2. За умовами нової Кредитної розписки відповідач-2 виступила поручителем повернення відповідачем-1 боргу, оскільки, як вказує позивач, майже все своє цінне майно відповідач-1 оформляв на ім`я своєї дружини і у позивача не було жодних сумнівів щодо платоспроможності відповідачів. [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися повернути позивачу борг через 10 років, тобто 01 січня 2012 року. Оскільки позичену суму використано на потреби сім`ї відповідача-1, то відповідач-2 несе солідарну майнову відповідальність із відповідачем-1. Однак, при настанні строку виконання зобов`язання відповідач-1 відмовився повертати борг. Після неодноразових звернень позивача до відповідача-1 з вимогами повернути борг, відповідач-1 взагалі перестав спілкуватись з позивачем, перестав відповідати на телефонні дзвінки та через деякий час змінив номер свого мобільного телефону. Крім того відповідач-1 став погрожувати позивачу. На звернення позивача до відповідача-2 позивач отримував запевнення в поверненні боргу відповідачем-1. Указуючи, що добровільно відповідачі не збираються виконувати свій обов`язок, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого, порушеного відповідачами, права. Зазначає, що жодних угод про повернення боргу позивач з відповідачем ніколи не укладав, жодних коштів у рахунок погашення боргу на виконання умов Кредитної розписки від 14 квітня 2014 року від відповідачів не отримував, не втрачав оригіналу розписки. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] протягом довгого часу мали власний спільний бізнес та були співзасновниками ТОВ «ПромАгроСервіс». Позивачу належало 55% статутного капіталу зазначеного товариства, а [PERSON] - 45%. 23 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем-1 в приміщенні будинку [PERSON] укладено «Угоду про відступлення частки в статутному капіталі ТОВ «ПромАгроСервіс». Остання (друга) сторінка зазначеної Угоди повністю ідентична «Угоді про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою» від 14 квітня 2007 року. Фактично це є один і той же аркуш паперу, який позивач та відповідач-1 дійсно підписували, але з додатково нанесеним тексом на його вільну від тексту зворотню сторінку. 23 лютого 2009 року двоюрідний брат позивача та відповідача-1 - [PERSON] на своєму автомобілі перевіз позивача, який мав при собі оригінал «Угоди про відступлення частки в статутному капіталі в ТОВ «ПромАгроСервіс» від будинку [PERSON] до приватного нотаріуса Маймор С. Ю., якому, на підставі зазначеного договору, позивач подав заяву про передачу відповідачу-1 належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «ПромАгроСервіс». Після цього, [PERSON] відвіз позивача до будинку [PERSON] , де, на прохання відповідача-1, позивач повернув [PERSON] нотаріально посвідчену заяву про передачу частки та оригінал свого примірника угоди. При цьому, на запитання позивача, для чого відповідачу-1 потрібно обидва примірники, відповідач-1 указав, що один примірник необхідний для перереєстрації статуту, а інший примірник - для бухгалтера товариства для підтвердження підстав нарахування позивачу дивідендів за останній рік. Посилається на те, що дата підписання ним та відповідачем-1 другої сторінки аркушу, який використаний [PERSON] для обох Угод (дійсної - про відступлення частки та сфальсифікованої - про припинення зобов`язання) - є 23 лютого 2009 року, адже дату на нотаріально посвідченій заяві нотаріуса проставити числом, яке є відмінним від 23 лютого 2009 року, неможливо. Посилається на те, що у позивача не було жодного сенсу укладати «Угоду про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». Також, про те, що угода не укладалася свідчить, на думку позивача, і вказівка в спірній угоді про втрату оригіналу кредитної розписки (п. 3.2 сфальшованої Угоди), оскільки строк повернення боргу, який визначено сторонами 01 січня 2012 року, ще не настав, а укладання угоди саме датою 06 серпня 2011 року надає можливість відповідачу-1 застосувати наслідки спливу строку позовної давності, адже позов позивача до суду про повернення боргу, який було подано в іншій справі датований 08 липня 2014 року, тобто через три роки після нібито укладення сфальшованої Угоди. Указує, що у позивач не міг укласти спірний договір, оскільки оригінал боргового документу знаходиться у нього і він міг під час укладання угоди повернути відповідачу-1 оригінал боргової розписки у випадку якщо б відповідач-1повернув борг. Текст на усіх двох аркушах «Угоди про відступлення частки в статутному капіталі в ТОВ «ПромАгроСервіс» наносився тільки з однієї сторони аркушу, а зворотна сторона залишалася чистою. Зазначене відповідає звичаям ділового обороту та положенням ст. 7 ЦК України «Звичай». Діловодством у товаристві займався відповідач-1, якому позивач на той час довіряв. Просить суд звернути увагу на зміст другої сторінки «Угоди про припинення зобов`язання за Кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». Так, текст усієї другої сторінки аркушу є загальним для будь-якого правочину (угоди). З нього не можливо з`ясувати про що йдеться мова на першій сторінці аркушу. Більш того, текст другої сторінки угоди вказує на те, що укладалася інша угода, ніж угода про припинення зобов`язання, оскільки зазначення про те, що сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цією Угодою, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин не дає змоги встановити факт реального виконання змісту угоди - повернення грошей в повному обсязі. А зазначення на другій сторінці про те, що угода набирає чинності з моменту її підписання Стороною-1 та Стороною-2 та діє до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цією Угодою вказує на невизначеність того, коли повинно відбутися повне виконання зазначеної Угоди та які зобов`язання можуть залишатися у сторін внаслідок повного повернення боргу. Таким чином дві сторінки одного документу не мають жодного логічного зв`язку між собою. Відповідач надав суду відзив на позов, згідно з яким просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву послався на те, що Угода є доказом належного та повного виконання грошових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року. Звертає увагу на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 30 грудня 2016 року у справі № 183/4573/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, [PERSON] відмовлено у задоволення позовних вимог в повному обсязі. Предметом судового розгляду у вищевказаній справі були боргові претензії [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі під час розгляду справи № 183/4573/14 надали відповідний доказ, який свідчив про належне, своєчасне та повне виконання грошової зобов`язання перед [PERSON] , яким була Угода від 06 серпня 2011 року «Про припинення зобов`язання кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року». За Угодою [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 4782720 грн., що еквівалентне сумі 600000 доларів США в рахунок належного виконання зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року. У судових засіданнях у справі № 183/4573/14 [PERSON] указував, що він підписував Угоду, та про те, що вона сфальшована [PERSON] . У справі проводилась експертиза та відповідно до висновку експертизи № 2760/2761-15 від 28 грудня 2015 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на питання «У якій послідовності виконувалися реквізити «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14.04.2007 р.» від 06 серпня 2011 року, а саме друкований текс та підпис від іменем [PERSON] , розташовані в графі СТОРОНА-1 ?» надав відповідь, що реквізити виконувалися в такій хронологічній послідовності: першочергово був виконаний друкований текст договору, а потім виконувався підпис від імені [PERSON] . Тобто Позивач бачив, що підписував. Так, відповідно до експертного висновку, експерт надаючи відповідь на питання «Чи виготовлені лицьова та зворотна сторона «Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року» від 06 серпня 2011 року на одному або різних принтерах (копіювальних апаратах, багатофункціональних пристроях)?» встановив спільні ознаки, як на лицьовій, так і на зворотній стороні Угоди, а саме: елементи знаків тексту складаються з чорних дрібнодисперсних оплавлених часток (тонера) з характерним блиском; подовж штрихів та на пробільних ділянках документу спостерігаються дрібнодисперсні оплавлені частинки (тонера); знаки утворені суцільними штрихами, що виступають над поверхнею паперу; нерівність (бугристість) поверхні штрихів через нерівномірність розподілу тонера; сплавлення частинок порошку в штрихах; непропечатка окремих елементів знаків; відсутність рельєфу паперу в місці нанесення тонера. Наведені ознаки в сукупності дали змогу експерту зробити висновок, що лицьова та зворотна сторона Угоди виконані на однотипному друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору. [PERSON] під час розгляду справи № 183/4573/14 погодився з цим фактом, оскільки у наступних своїх клопотанням про призначення та проведення комплексної експертизи в інших експертних установах вже не ставив питання щодо виготовлення лицьової та зворотної сторін Угоди на одному чи на різних принтерах. Крім того, під час розгляду справи № 183/4573/14 [PERSON] указував, що 06 серпня 2011 року перебував за межами України, у той час, як у цій справі вказує на свою відсутність 06 серпня 2011 року в межах Дніпропетровської області. Зазначає, що відповідач-1 погодився та надав суду оригінал Угоди, а також дозвіл на проведення її технічної експертизи з використанням методів, що можуть пошкодити чи знищити документ. Натомість позивач, будучи ініціатором усіх експертиз, не виконав жодних вимог експертів щодо надання додаткових документів, необхідних для надання відповідей на ті питання, що ставив позивач та його представники перед експертами. Указане свідчить, що позивач не мав на меті довести факт підроблення Угоди, а лише використав його як спосіб затягнути судовий процес та психологічного тиску на Відповідача. Звертає увагу суду, що відсутність в Угоді номеру квартири, в якій зареєстрований та проживає позивач, та зазначення в тексті обставин непереборної сили (форс-мажор) не є істотними умовами договору. При цьому позивач ставив свій підпис в Угоді вже коли на неї був нанесений текст, а отже бачив, що підписував і усвідомлював факт зазначення неповної його адреси та інших умов в тексті Угоди та свідомо допускав цей факт. Предметом даної Угоди є належне виконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем та прийняття позивачем належного виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року. Зобов`язаннями в даному випадку виступають умови передачі та прийняття сторонами належного виконання боргового зобов`язання, а також факт втрати позивачем боргового документа - кредитної розписки від 04 квітня 2007 року, спільне визнання такого документа недійсним, у відповідності до вимог ст. 545 ЦК України. Укладена сторонами Угода в повній мірі спростовує боргові вимоги позивача та доводить факт належного та повного виконання зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, є такою, що направлена на реальні настання наслідків - належне, своєчасне та повне виконання боргових зобов`язань відповідачем (передача та отримання грошових коштів). Посилання позивача на фальшування Угоди досліджувалися в іншій судовій справі та не знайшли свого підтвердження. Указує на те, що дії позивача щодо подання клопотання про проведення експертизи його підпису в Угоді, не виконання клопотання експерта про оплату вартості проведеної експертизи, клопотання про проведення розгляду справи без висновку експерта свідчить про безпідставність позовних вимог. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі /т. 1 а.с. 11/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року долучено до справи уточнену позовну заяву /т. 1 а.с. 31/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі /т. 1 а.с. 143, 144-145/. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року - без змін /т.1 а.с.200, 202-204/. 20 серпня 2019 року судом отримано повідомлення про закриття без виконання експертного провадження через невиконання клопотання експерта про оплату вартості експертизи /т. 1 а.с. 209/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року поновлено провадження у справі /т. 1 а.с. 211а/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року витребувано від [PERSON] оригінал угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, укладеної 06 серпня 2011 року /т. 1 а.с. 227-228/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі /т. 2 а.с. 3, 14-15/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року визнано необґрунтованим відвід судді Сороки О. В. Передано справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України /т. 2 а.с. 10, 16-18/. У судовому засіданні ухвалою суду від 18 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування матеріалів цивільної справи № 183/4573/14 /т. 2 а.с. 12/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року задоволено клопотання відповідача про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки О. В. у цивільній справі /т. 2 а.с. 25-26/. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2019 року головуючим суддею призначено суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майну Г. Є. /т. 2 а.с. 17/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року прийнято справу до провадження судді, призначено підготовче засідання /т. 2 а.с. 28/. У судовому засіданні 12 лютого 2020 року ухвалою суду долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву /т. 2 а.с. 110/ та ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, зобов`язано [PERSON] надати суду (через канцелярію) у термін до 28 лютого 2019 року включно оригінал Угоди від 06 серпня 2011 року про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, зупинено провадження у справі /т. 2 а.с. 113-114, 117-121/. 17 лютого 2020 року до суду надійшло повідомлення представника відповідача про неможливість виконання ухвали суду від 12 лютого 2020 року в частині зобов`язання надати оригінал Угоди з долученням доказів, обґрунтоване викраденням зазначеного документу /т. 2 а.с. 124, 125, 126, 127, 128-129, 130-131/. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року - без змін /т. 2 а.с. 182, 183-187/. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року поновлено провадження у справі /т. 2 а.с. 203-204/. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 23 лютого 2021 року долучено докази у справі щодо втрати Угоди, закрите підготовче засідання, призначено судовий розгляд по суті /т. 2 а.с. 239/. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 27 квітня 2021 року ухвалено продовжити розгляд справи без проведення експертизи /т. 2 а.с. 249/. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову та обставини, покладені в його обґрунтування, просили його задовольнити. Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 просили відмовити в задоволенні позову за обставин, наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до таких висновків. Наявні в справі матеріали містять не засвідчену в установленому порядку копію Угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, складеної 06 серпня 2011 року в м. Новомосковську /т. 1 а.с. 6/, укладеної між [PERSON] (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2). Відповідно до Угоди, «Сторони», діючи добровільно, цілеспрямовано, свідомо, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та

Outcome: dismissed