Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що йому на праві приватної власності належить жилий будинок, розташований за адресою: м. Суми, вул. Н. Лепехівська, буд. 35. В будинку зареєстровані: позивач, його дружина, донька дружини та відповідач, який не є членом родини позивача. У 1995 році відповідач звернувся до бабусі позивача, яка на той час була власником жилого будинку. з проханням зареєструвати його місце проживання у будинку для того, щоб працевлаштуватися у м. Суми. Оскільки відповідач був онуком її близької подруги, бабуся погодилася зареєструвати його місце проживання в своєму будинку тимчасово. Але згодом відповідач так і не знявся з реєстрації за адресою: м. Суми, вул. Н. Лепехівська, буд. 35. Фактично відповідач жодного дня не проживав за вказаною адресою. Після смерті бабусі позивач став власником зазначеного жилого будинку. Для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода зареєстрованих в ньому осіб. Відповідач не проживає і бажання проживати в зазначеному будинку не виявляє, його особисті речі у будинку відсутні. В утриманні будинку відповідач участі не приймає. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку не дозволяє позивачу розпоряджатись власним майном на свій розсуд та значно обмежує його законні права. Крім того, позивач несе додаткові витрати за користування водою, газом, теплом тощо. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON]таким, що втратив право користування жилим будинком за адресою: м. Суми, вул. Н Лепехівська, буд. 35. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяв про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. У судове засідання третя особа не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Сумської держнотконтори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-2956, зареєстрованого 14.11.1994 року в СОО БТІ за реєстровим № 4914, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є її онук [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, буд. 35. З довідки № 780/03082016-1047, виданої управлінням «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради, вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач понад двадцять років не проживає у будинку за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, буд. 35, і бажання проживати в зазначеному будинку не проявляє, не оплачує комунальні послуги. Особисті речі відповідача в будинку відсутні. З акту від 03.08.2016 року, засвідченого головою квартального комітету № 30 м. Суми, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично за даною адресою не проживає, що підтверджують свідки: [PERSON], [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою:м. Суми, вул. Н. Лепехівська, буд. 35, понад 20 років та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою:м. Суми, вул. Н. Лепехівська, буд. 35, з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачка від права користування даним жилим приміщенням без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Ковпаківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved