Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01 червня 2014 року, о 16годині 40 хвилин, в м.Білопілля на вул. Леніна його малолітній син, [PERSON], [INFO], рухався на велосипеді по тротуару вул.Леніна, де був збитий автомобілем марки «NISSAN PRIMERA», номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. В результаті зіткнення сину позивача було завдано легких тілесних ушкоджень у вигляді забою обох колінних суглобів, забою лівого ліктєвого суглобу, забою шийного відділу хребта, а також пошкоджено велосипед, а саме відбувся розрив металу верхньої та нижньої труб рами в районі з'єднувальних швів з трубою колонки руля. Даний факт підтверджується постановою Білопільського районного суду Сумської області від 08.08.2014 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач вказує, що розмір матеріального збитку, який він зазнав в результаті пошкодження велосипеда його сина, визначається на підставі Висновку експертного товарознавчого дослідження № 905, складеного 21.07.2014 року Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса (копія додається) та складає 5215(п'ять тисяч двісті п'ятнадцять)грн. Та вважає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким і являється транспортний засіб марки «NISSAN PRIMERA», номерний знак [NUMBER],- повинна відшкодовуватися відповідачем [PERSON] Позивач зазначає, що відшкодуванню на його користь підлягають витрати на оплату здійснення експертного товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією від 14.07.2014року на суму 487,32( чотириста вісімдесят сім грн. 32 коп.), копію якої додає. Також позивач оцінює моральну шкоду, завдану відповідачем його сину, в розмірі 18000(вісімнадцять тисяч)грн., вказуючи, що оскільки в результаті обставин, які склалися, позивач та його син тривалий час переживали моральні та психологічні страждання, що супроводжувалися стресом, знервованістю, внутрішніми переживаннями. Ушкодження, які були завдані сину позивача, створювали дискомфорт та потребували певного лікування. Зламаний велосипед позбавив сина позивача можливості ним користуватися та відповідно поставив його в стан душевного переживання через неможливість купити новий велосипед. Зазначені обставини позбавили малолітнього сина позивача займатися велоспортом, їздити на прогулянки, в решті решт забрали річ, про яку він мріяв майже три роки. На даний час у сім'ї позивача немає можливості купити сину новий велосипед та здійснити його мрію. Це ще більше викликає у позивача психологічні переживання, відчуття того, що через чиюсь вину страждає його родина. Посилаючись на вищезазначене, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в інтересах малолітнього сина, [PERSON], матеріальну шкоду, завдану пошкодженням гірського велосипеда марки ТМ « COMANCHE» модель TOMAHA WK BLEK 29 в розмірі 5 215(п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 18000(вісімнадцять тисяч)грн.00 коп., а також витрати по виготовленню висновку експертно-товарознавчого дослідження № 905 від 21.07.2014року в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім)грн. 32 коп. та судовий збір в сумі 244(двісті сорок чотири)грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в інтересах його малолітнього сина, [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 5215(п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. та моральну шкоду в сумі 18000(вісімнадцять тисяч)грн.00 коп. та понесені судові витрати. Просили стягнути кошти за пошкоджений гірський велосипед марки ТМ «COMANCHE» модель TOMAHA WKBLEK 29 в розмірі 5 215(п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп. та позивач згоден повернути його відповідачу. Оскільки моральна шкода, як вказав позивач, заподіяна як його сину, так і йому, то він просить суд стягнути її в розмірі 18000грн. Відповідач [PERSON], як і його представник [PERSON], позовні вимоги позивача [PERSON] не визнали, надавши суду заперечення проти позову, зазначивши, що ДТП сталася з необережності самого малолітнього потерпілого [PERSON], який в такому віці не мав права їхати велосипедом без нагляду дорослих і відповідно в даній ДТП є вина потерпілої дитини, тому є вина і батьків, які дозволили їздити по шляхах такій дитині, тому немає підстав відшкодовувати моральну шкоду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля марки «NISSAN PRIMERA», номерний знак [NUMBER], - є відповідач [PERSON]. Згідно постанови Білопільського районного суду Сумської області від 08 серпня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і піддано штрафу в доход держави в сумі 340 (триста сорок) грн. за те, що він 01 червня 2014 року, о 16 годині 40 хвилин, в м.Білопілля на вул.Леніна керував автомобілем марки «NISSAN PRIMERA», номерний знак [NUMBER], та при русі заднім ходом не впевнився, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з велосипедистом гр.[PERSON].(малолітнім), який керував велосипедом, внаслідок чого автомобілю та велосипеду завдано механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. . У судовому засіданні при розгляді адміністративної справи [PERSON] свою вину в зазначеному правопорушенні не визнав. За наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] на постанову суду від 08.08.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд постановою від 05 вересня 2014 року залишив скаргу без задоволення, а постанову - без змін. Судом встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], який внаслідок порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, створив небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху. Посилання відповідача та його представника на відсутність доказів його вини у ДТП судом до уваги не беруться, оскільки по справі зібрано достатньо доказів, які вказують на ту обставину, що винуватцем у даній ДТП та її наслідках є саме відповідач [PERSON], який допустив порушення ПДР України, що призвело до ДТП. В заперечення своєї вини відповідач доводи позивача не спростував належними доказами. Також відповідач не заявляв клопотання про проведення транспортно-трасологічної чи судово-автотехнічної експертизи в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Тому посилання відповідача на висновки експерта № 110 від 10.10.2014 року та № 162 від 14.10.2014 року, які були проведені в рамках кримінального провадження № 12014200130000284 по факту отримання тілесних ушкоджень [PERSON] 01.06.2014 року за ч.1 ст.125 КК Україн,- є неспроможними. До того ж на момент розгляду вищезазначеного позову постановою заступника прокурора Білопільського району Д.І.Яценка від 18 листопада 2014 року була скасована постанова слідчого СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області Чухліба В.В. від 07.11.2014 року про закриття кримінального провадження №12014200130000284 як незаконна. А однією із підстав скасування зазначеної постанови - є висновок судово-автотехнічної експертизи № 162 від 14.10.2014 року, зроблений однобічно в інтересах водія автомобіля «Ніссан Прем'єра».(копія постанови від 18.11.2014 року на а.с. 24-25). Дослідивши в судовому засіданні приєднаний до заперечення відповідачем [PERSON] висновок експерта № 110 від 10.10.2014 року, з ілюстративною таблицею до нього, судом встановлено, що під «Рисунок 1.5» здійснено запис : «Пошкодження нижньої частини заднього бамперу у вигляді тріщини пластмаси та слідами проведення ремонтних робіт», - тобто експертне дослідження проводилося після проведення ремонтних робіт. Тобто акт про технічні пошкодження автомобіля в день ДТП-01.06.2014 року, не складався, так як відповідач [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та пізніше, 24.07.2014 року, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 700238 за ст.122-4 КУпАП (а.к.п.32). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст.ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та таєї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди проводиться за наявності саме шкоди, винних, протиправних дій особи, що її заподіяла, а також причинного зв'язку між діями правопорушника та настанням шкоди. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст.1187 ЦК України, під джерелом підвищеної небезпеки слід розуміти діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, які в силу своїх природних чи створених людиною властивостей не піддаються в процесі їх експлуатації безперервному і всебічному контролю людини, внаслідок чого створюють підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, чи інших осіб. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодвання шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, що підлягає до відшкодування, суд керується вимогами ст.1192 ЦК України та п.18 Постанови пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах». Згідно протоколу огляду транспорту, що у матеріалах кримінального провадження № 12014200130000284 вбачається, що при огляді велосипеда ТМ «COMANCHE» модель TOMAHA WKBLEK 29, що належить позивачу, який було пошкоджено внаслідок ДТП від 01.06.2014року, виявлено розрив металу верхньої і нижньої труб рами в районі з'єднувальних швів з трубою колонки руля. (а.к.п.95,96). Висновком експертного товарознавчого дослідження № 905 про вартість велосипеда, складеним 21.07.2014року, розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] пошкодженням майна (гірського велосипеда ТМ «COMANCHE» модель TOMAHA WKBLEK 29) в результаті ДТП від 01.06.2014 року станом на момент проведення дослідження складає 5 215(п'ять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп. (а.с.8). Дана обставина відповідачем не оспорюється. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що з відповідача до стягнення на користь позивача підлягає вартість велосипеда ТМ «COMANCHE» модель TOMAHA WKBLEK 29 в розмірі 5218 грн. Разом з тим, суд приходить до висновку, що після відшкодування вартості велосипеда відповідачем слід зобов'язати позивача передати йому пошкоджений в ДТП велосипед. Також суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений велосипед позивача та малолітній син позивача, [PERSON], отримав в ДТП тілесні ушкодження у вигляді забою обох колінних суглобів, забою лівого ліктєвого суглобу, забою шийного відділу хребта, з приводу чого [PERSON] звертався за медичною допомогою (а.с.7; а.к.п. 15), - йому також завдано і моральної шкоди, яка виразилася у переляку, фізичному болю, психологічному стресі, внаслідок пережитої ДТП порушились його нормальні життєві зв'язки, йому були потрібні додаткові зусилля для організації свого життя, при цьому суд враховує, що син позивача є малолітнім, є дитиною і не має самостійного заробітку. Протиправність дій відповідача [PERSON] та причинно-наслідковий зв'язок цих дій із шкодою, що настала, встановлено постановою Білопільського районного суду Сумської області від 08.08.2014 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначені обставини свідчать про завдання [PERSON] моральної шкоди відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», зі змінами та доповненнями/,- міститься роз'яснення, що заподіяна моральна /немайнова/ шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями /бездіяльністю/ інших осіб. З урахуванням характеру душевних страждань, пов'язаних з позбавленням права власності та фізичним болем внаслідок отримання легких тілесих ушкоджень від ДТП, їх глибини та тривалості, (на день розгляду справи відповідач не відшкодував позивачу як вартості велосипеда, як і моральної шкоди), ступеня вини відповідача [PERSON] в заподіянні моральної шкоди малолітньому [PERSON], приймаючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 5000(п'ять тисяч) грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] 5218грн. 00коп. - на відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача [PERSON] 5000 грн. - на відшкодування моральної шкоди. Підлягає стягненню з відповідача вартість експертного товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією від 14.07.2014року на суму 487,32( чотириста вісімдесят сім грн. 32 коп.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог про стягнення моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 50грн.

Outcome: partial