Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21.02.2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за яким пропонується звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], належну позивачу, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 102356,58 доларів США за кредитним договором №98/П/78/2008-978 від 21.05.2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра». Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом в порушення вимог п. 283 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме нотаріусом не було направлено боржнику іпотечне повідомлення про вчинення виконавчого напису та вчинено напис без достатніх доказів безспірності заборгованості, оскільки не може вважатись безспірною заборгованість по пені за період з 21.05.2008 року по 22.01.2013 року, в той час як строк позовної давності по пені обмежений 1 роком. Виходячи з вказаного, позивач і просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим і звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, відповідно до якого Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України втратила чинність, а тому посилання позивача та його представника на положення інструкції не є правомірними та допустимими. Третя особа приватний нотаріус КМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду завірені копії документів, на підставі яких було вчинено спірний напис, проти позову в поясненнях заперечила та справу просила розглядати у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис, за яким пропонується звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], належну позивачу, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 102356,58 доларів США за кредитним договором №98/П/78/2008-978 від 21.05.2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра». Позивач та його представник вважать, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом в порушення вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме нотаріусом не було направлено боржнику іпотечне повідомлення про вчинення виконавчого напису та вчинено напис без достатніх доказів безспірності заборгованості, оскільки не може вважатись безспірною заборгованість по пені за період з 21.05.2008 року по 22.01.2013 року, в той час як строк позовної давності по пені обмежений 1 роком. Проте наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з чим Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та відповідні її положення, на які посилається позивач та його представник як на підставу позовних вимог, втратили чинність. Так, оспорюваний виконавчий напис було вчинено 21.02.2013 року, а отже порядок його вчинення врегулювано главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 вказаного Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або)умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Таким чином згідно вказаного пункту Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України обов'язок направлення повідомлення про усунення порушень - вчинення виконавчого напису покладений не на нотаріуса, як про те стверджує позивач, а на іпотеко держателя, а отже доводи позивача та його представника в цій частині є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням вказаного вище нормативного акту. В свою чергу, згідно п. 3.2 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1 вказаної постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як встановлено з пояснень та копій документів, поданих суду приватним нотаріусом КМНО [PERSON], для вчинення виконавчого напису стягувачам подано нотаріусу копії кредитного договору №89/П/78/2008-978 від 21.05.2008 року, договору іпотеки б/н від 21.05.2008 року, розрахунок заборгованості по кредитному договору станом на 22.01.2013 року, виписку за договором, досудову вимогу банку про погашення заборгованості за кредитним договором з доказом її направлення та одержання, установчі документи стягувача (а.с. 30-38). Таким чином, банком виконані всі вимоги п. 3.2 Порядку щодо підтвердження безспірності заборгованості щодо стягнення якої подано заяву про вчинення виконавчого напису. При цьому, як встановлено з поданого банком нотаріусу розрахунку заборгованості позичальника, пеня нарахована за період з 22.01.2012 року та по 21.01.2013 року (а.с. 38), що спростовує твердження позивача та його представника про нарахування пені поза межами річного строку. Крім того, судом встановлено, що позивач отримував повідомлення банку про початок звернення стягнення на майно боржника (а.с. 36-37) із зазначенням всіх сум, що мають бути стягнуті за рахунок звернення стягнення на майно. Проте позивачем не було вчинено жодних дій щодо оспорювання розміру нарахованої заборгованості, що на думку суду свідчить про їх визнання, а отже і про відсутність спору про розмір такої заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, твердження позивача та його представника щодо неправомірності вчинення виконавчого напису не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, натомість спростовані зібраними судом доказами, що є в матеріалах справи, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed