Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.1997 року між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Комінтернівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Позивач є сином відповідача та [PERSON]. 08.08.2015 року наказом ректора за № 450 позивач був зарахований на денну (очну) форму навчання в Національну академію Державної прикордонної служби ім. Богдана Хмельницького. На даний час він навчається на 3 курсі, денної форми навчання та є курсантом, том додатково працювати та отримувати заробітну плату, яку б міг витрачати на власні потреби та потреби, що стосуються безпосередньо навчання не має можливості. Грошове забезпечення, яке надається державою є мізерним. У зв'язку з даним обставинами його мама [PERSON] постійно змушена йому допомагати матеріально, хоча і сама має невеликий дохід. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача 800 гривень щомісячно на його утримання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно і до досягнення ним 23 років, оскільки він продовжує навчання, батько ніякої допомоги сину не надає. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи тим, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, має низку захворювань, перебуває на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні, а тому не має можливості надавати допомогу на утримання дитини. Крім того, позивач є повнолітнім, та сам в змозі себе утримувати. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи № 712/3749/17, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку (сина), які продовжують навчання, покладено на обох батьків. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.1997 року між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Комінтернівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 1. Позивач [PERSON], [INFO] є сином відповідача та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER]. Позивач є повнолітнім та відповідно до довідки № 1971 від 10.10.2016 року був зарахований 08 серпня 2015 року наказом ректора за № 450 від 08.08.2015 року на денну (очну) форму навчання в Національну академію Державної прикордонної служби ім. Богдана Хмельницького з терміном навчання 4 роки. На даний час він навчається на 3 курсі, денної форми навчання та є курсантом і отримує грошове забезпечення та перебуває на повному державному утриманні. Також встановлено, що позивач зареєстрований у [ADDRESS], тобто за місцем реєстрації своїх батьків: відповідача [PERSON] та матері [PERSON], однак на час навчання тимчасово проживає у м. Хмельницькому. Більш того, дані факти встановлені рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області, яким апеляційну скаргу [PERSON], що діє а довіреністю [PERSON] задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.07.2017 року по справі № 712/3749/17 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також в ході розгляду справи було встановлено що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, пенсіонером, але працює сторожем у «Черкаському геріартричному пансіонаті» ЧОР, має захворювання: Дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія, наслідки мозкового ішемічного інсульту 2013 лівобічний легкий геміпарез, що підтверджується випискою із медичної карти № 10 амбулаторного хворого 2473 від 25.09.2017 року. На даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в лікарні № 1 неврологічного відділення. 01.03.2017 року позивач [PERSON] створив власну сім»ю, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER]. Враховуючи що в судовому засіданні не доведено, що позивач на даний час потребує матеріальної допомоги, оскільки він є повнолітнім та одруженим, тобто має власну сім'ю, більш того, позивач знаходиться на повному державному утриманні, а його проживання поза межами учбового закладу є його особистим волевиявленням, а також те, що не надано переконливих доказів щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, натомість в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач в 2013 році переніс мозковий ішемічний інсульт, наслідком якого є лівобічний легкий геміпарез, має проблеми із здоров'ям та потребує довготривалого лікування. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed