Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що він з відповідачем 15 жовтня 2011 року зареєстрував шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з тим, що відповідач влаштовувала сварки, пізно ввечері поверталася додому, 19.11.2018 року зібрала всі свої речі та залишивши дочку поїхала з невідомим чоловіком до м.Харкова, сімейні відносини між ними припинено, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, а тому він прийшов до переконання, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 15.10.2011 року виконавчим комітетом Рижанської сільської ради Володарсько Волинського району Житомирської області, актовий запис №6, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду заяву в якій позов про розірвання шлюбу підтримує та просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не прибула, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу визнає. Згідно ч.ч.3, 4\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що не заперечувалось відповідачем, та підтверджено доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Рижанської сільської ради Володарсько Волинського району Житомирської області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, в зв`язку з тим, що відповідач влаштовувала сварки, пізно ввечері поверталася додому, 19.11.2018 року зібрала всі свої речі та залишивши дочку поїхала з невідомим чоловіком до м. Харкова, сімейні відносини між ними припинено, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, позивач вважає, що подальше сумісне життя, примирення між ним і відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. відповідно до квитанції №4 від 28.12.2018 року (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 гривень.

Outcome: approved