Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що Службою у справах дітей та сім'ї Фастівської районної державної адміністрації було вивчено питання утримання та виховання [PERSON], [INFO] малолітньої [PERSON], [INFO]. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO]. 04.11.2015 року [PERSON] написала відмову від своєї новонародженої дитини. Дану дівчинку було влаштовано до дитячого відділення Фастівської центральної районної лікарні, а згодом тимчасово влаштовано до сім»ї [PERSON]. За час перебування дитини у дитячому відділенні Фастівської ЦРЛ та у сім»ї [PERSON], мати [PERSON] та інші її родичі жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися здоров'ям та її життям. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітної плати, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму щомісяця на дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Третя особа в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 13.11.2015 року, [PERSON] народилася [INFO]. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON].(а.с.7). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.11.2015 р. №00016005790 батьком малолітньої [PERSON], [INFO], записано [PERSON], згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.8). Як вбачається із Акту закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров»я від 04.11.2015 року, 04.11.2015 року о 16.50 год. в дитячому відділені Фастівської ЦРЛ, було виявлено покинуту дитину жіночої статті, [INFO]. У графі відомості про матір зазначено - «[PERSON], [INFO], безробітна». [PERSON], 04.11.2015 року написала відмову від своєї новонародженої доньки (а.с.6). Розпорядженням заступника голови Фастівської районної державної адміністрації № 519-08 від 27.11.2015 року, малолітній [PERSON], [INFO] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.9). 13.11.2015 р. наказом в. о. Начальника служби у справах дітей та сім»ї Фастівської РДА № 82 малолітня [PERSON], [INFO] була влаштовані на тимчасове проживання та виховання до громадянки [PERSON], [INFO], яка проживає [ADDRESS]. (а.с. 11). Згідно характеристики Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області, громадянка [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає - [ADDRESS]. [PERSON] періодично з'являється і проживає з цивільним чоловіком - [PERSON], [INFO] та сином - [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] на даний час ніде не працюють. Мати періодично вживає алкогольні напої, часто сходить з дому та невідомо де проживає. В будинку часто брудно, в сім»ї сварки, орган опіки та піклування неодноразово звертав увагу подружжя на виконання ними їхніх батьківських обов»язків. (а.с.12). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.05.2016 р. в житловому приміщенні по [ADDRESS] [PERSON] проживає, але не зареєстрована в даному будинку разом з чоловіком [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO]. Будинок деревяний, отоплюється «буржуйкою», воду носять з криниці. Спосіб життя [PERSON] не змінила, в сім»ї постійні сварки та п'янки. (а.с. 13). Згідно висновку служби у справах дітей та сім»ї Фастівської райдержадміністрації Київської області № 06-21/1929 від 14.06.2016 р. служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а.с14-15). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №01-13/487 від 01.12.2015 року служби у справах дітей та сім'ї про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON]. Дитина проживає та знаходиться на повному забезпеченні в сім»ї [PERSON]. За час передування дитини у дитячому відділенні Фастівської ЦРЛ та у сім»ї [PERSON], мати [PERSON] та інші її родичі жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися здоров'ям та її життям. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє до дитини щонайменшої материнської турботи, тому вона повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своєї доньоки. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, бо є людиною працездатною, тому суду вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини і з заявленим розміром аліментів суд погоджується. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved