Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати за теплову енергію у сумі 23113,10 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування позову вказав, що 12 травня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за теплопостачання. Згідно довідки про склад сімї, відповідач довгий час мешкає [ADDRESS]. Квартирі, в якій мешкає відповідач, був присвоєний особовий рахунок №602786. Правовідносини між позивачем та відповідачем склалися на підставі надання та отримання послуг з теплопостачання. Однак, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання зі своєчасної сплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у звязку з чим виникла заборгованість. Таким чином, станом на 01 грудня 2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23113,10 грн., що підтверджується копією особового рахунку. На підставі викладеного позивач вимушений був звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Також зауважила, що у разі застосування строку позовної давності до предявлених позовних вимог, вважає за необхідне його застосувати за три роки до дати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу з даних правовідносин, а саме 23 грудня 2014 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та просила суд застосувати строк позовної давності. Не заперечувала, що дійсно має заборгованість за оплату теплової енергії, але вона не в змозі оплачувати такі великі суми, послуги позивача за теплову енергію є неякісними, що і стало першочерговою причиною виникнення заборгованості. Також відповідач просила не стягувати з неї судовий збір на користь позивача, оскільки вона є одинокою матірю. У судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечувала проти наявності заборгованості за теплову енергію, пояснила, що вона своїх доходів не має, є студенткою денного відділення та не в змозі допомагати сплачувати оплату за надані позивачем послуги. Зазначила, що послуги з теплопостачання є неякісними, в квартирі постійно холодно, на зимовий період навіть приходилося переїжджати жити до бабусі. Вислухавши представника позивача [PERSON]Г, відповідача [PERSON] та третю особу [PERSON], дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради надає послуги з теплопостачання за адресою: Новокримська[ADDRESS], у м. Дніпро по особовому рахунку №602786. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській відповідач зареєстрована за адресою: [INFO],\~а також копією довідки КП «Міські комунальні платежі»\~про склад сімї та місце реєстрації №7272 від 14 квітня 2014 року підтверджується, що за адресою: [ADDRESS], з 01 червня 2001 року зареєстровані відповідач та третя особа. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України\~№630 від 21 липня 2005 року, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідач належним чином не виконувала свої зобовязання щодо сплати послуг за теплопостачання, внаслідок чого з вересня 2010 року по 01 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 23113,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку №602786. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5\~ст. 261 ЦК України\~передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.п. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2014 року позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з [PERSON], у звязку з чим судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року з [PERSON] було стягнуто на користь КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради заборгованість за теплову енергію у розмірі 12869,03 грн. та суму судового збору у розмірі 121,80 грн. Ухвалою Красногварійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року скасовано судовий наказ від 23 січня 2015 року. Суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові\~№ 6-931цс15 від 13 січня 2016 року, за яким за частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Отже, враховуючи, що відповідач просила суд застосувати строк позовної давності, суд прийшов до висновку, що період за який підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності становить з 23 грудня 2011 року по 01 грудня 2016 року та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованістьза теплову енергію у розмірі 17246,18 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за видачу судового наказу у розмірі 121 грн. 80 коп.\~та 1256,20 грн. за подачу позовної заяви до суду, що в сумі складає 1378 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Клопотання відповідача щодо неможливості стягнення з неї на користь позивача суми судового збору через те, що вона є одинокою матірю не підлягає задоволенню, як таке, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Outcome: partial