Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини-інваліда. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2006р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який було зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №392. Від цього шлюбу у позивача з відповідачем народилися 6 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 04.02.2013 р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа №1522/23010/12, суддя Загороднюк В.І.). Окрім того, спільна молодша донька, [PERSON] являється дитиною-інвалідом, а [PERSON] являюся її законним опікуном. Щодня, хворій доньці необхідне дороге лікування, постійний нагляд лікаря, а також багаточисленні операції. Лікування потребу значних коштів, які позивачка не має можливості заробити оскільки виховує спільних дітей самостійно, тим більше їх батько, [PERSON] , не бере жодної участі у вихованні дітей та взагалі не сплачує аліменти на їх утримання. Спільні з відповідачем діти знаходяться повністю на триманні і проживають зі мною Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 грудня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 10 лютого 2021 року та 23 березня 2021 року від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач про дату та час судових засідань сповіщався належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення які повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Необхідно зазначити, що судові повістки про виклик у судове засідання направлені на адресу відповідача відповідно до відповіді наданої відділом адресно-довідкової служби ГУ ДМС в Одеській області. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Станом на 18 червня 2020 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2006р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який було зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №392. Від цього шлюбу у позивача з відповідачем народилися 6 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження. 04.02.2013 р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа №1522/23010/12, суддя Загороднюк В.І.). Окрім того, спільна молодша донька, [PERSON] являється дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач відмовляється матеріально утримувати дитину, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Право на життя та охорону здоров`я встановлене ст.6 Закону України Про охорону дитинства. Згідно викладеного в ній: Кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування спільної дитини-інваліда [PERSON] у розмірі 3000 грн. щомісячно, суд приходить до наступних висновків. Так позивач зазначає, що на лікування [PERSON] позивач щомісячно витрачає 6000 грн. Однак в матеріалах справи відсутні наявні достатні та допустимі докази на підтвердження зазначених витрат. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривен щомісячно на кожну дитину окремо, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.12.2020 року до досягнення ними повноліття. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави). З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial