Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-3), та просить постановити рішення яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 11\~663.57 гривен та усі судові витрати по справі (а.с.34, 36). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № ODI0F926781102 від 09.12.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], банк надав останній кредит у розмірі 10\~134.29 гривен на споживчі потреби строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява позичальника разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком кредитний договір. У порушення вимог цього договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідачка належним чином не виконала, в звязку з чим у неї перед позивачем станом на 24.12.2015 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 11\~663.57 гривен. В звязку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином (а.с.31). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.28). Відповідачка до суду не прибула, причини неявки не повідомила. Повідомлялася за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.30). Повідомлення повернулися без вручення з відміткою листоноші, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с.29, 38). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідачка була повідомлена через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр»№ 27 (5647) від 11.02.2016 року (а.с.37) та газеті «Одеські вісті» № 11 (4834) від 13.02.2016 року (а.с.35). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідачка вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.28). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с.40). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ODI0F926781102 від 09.12.2012 року відповідачка [PERSON], [INFO], отримала кредит у розмірі 10\~134.29 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 36 місяців з 09.12.2012 року по 08.12.2015 року включно. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с.6, 7-17). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 24.12.2015 року має заборгованість - 11\~663.57 гривен, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 5 998.07 гривен; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1.88 гривен; - заборгованість по комісії за користування кредитом 442.77 гривен; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4 189.25 гривен; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) 500.00 гривен; - штраф (процентна складова) 531.60 гривен. Таким чином, відповідачкою порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору (а.с.4-5). Відповідачці суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.27, 29, 31, 32-33, 35, 37, 38-39), що було проігноровано відповідачкою. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідачка знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 \~ ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України \~ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: …. п. 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем надано докази, понесених ним витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду: в газеті «Одеські вісті» в розмірі 150.00 гривен (а.с.34 зворотна сторінка) та в газеті «Урядовий курєр» в розмірі 630.00 гривен (а.с.36 зворотна сторінка), які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 1 378 грн. судового збору.

Outcome: approved