Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис № 11051 від 06.11.2020, вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми коштів у розмірі 20460 грн таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1362 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 27 грудня 2020 року [PERSON] отримав поштою від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63967070 від 21.12.2020 на підставі виконавчого напису № 11051 від 06.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості у розмірі 20460 грн. З вказаним позивач категорично не погоджується, тому що особисто не укладав ні з відповідачем, ні з його попередником ніяких кредитних договорів та не брав у борг грошей. На його думку, відповідач шахрайським шляхом претендує заволодіти його особистими коштами та вчиняє протиправні дії щодо нього. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. 06.11.2020 вчинив виконавчий напис № 11051 на кредитному договорі, який навіть не було укладено, не зважаючи про законодавчу заборону вчиняти виконавчі написи на не посвідчених нотаріально кредитних договорах. Позивачу особисто не відомо з яких саме документів виходив нотаріус, на підставі яких вчиняв оскаржуваний виконавчий напис та впевнений, що документи не є безспірними, оскільки заборгованість, яка зазначена відповідачем по справі ним не визнається. Приватний нотаріус не направляв [PERSON] своїх документів (вимог або повідомлень) і не ознайомлював з ними, на запити позивача та його представника також відповіді не надає. З виконавчого напису від 06.11.2020, до якого отримав доступ з автоматизованої системи виконавчого провадження, він дізнався про ТОВ «МІЛОАН», яке відступило начебто його борг відповідачу по справі. Однак позивач стверджує, що 25 лютого 2019 року ніяких кредитних договорів № 4880720 з ТОВ «МІЛОАН» не укладав, наявність кредитної заборгованості є спірною, оскільки [PERSON] категорично не визнається, тому виконання виконавчого напису, який здійснено незаконно, є абсолютно необґрунтованим. Крім того, позивач посилається на те, що виконавчий напис винесено з порушенням чинного законодавства, оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Таким чином, на думку позивача, виконавчий напис був вчинений з порушенням встановлених вимог законодавства, вимога відповідача до нього є незаконною, а відповідно не є безспірною. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Скворцової О.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позов та у разі неявки відповідача в судове засідання - ухвалити заочне рішення по суті позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 06.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. видано виконавчий напис за реєстровим № 11051, за яким нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 4880720 від 25.02.2019, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 31-МЛ від 31.05.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за період з 31.05.2019 по 30.10.2020 в загальній сумі 20460 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн, прострочена заборгованість за комісією - 1610 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7350 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 3500 грн, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1000 грн /а.с.12/. 21.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження /а.с.13/. 04.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.31/. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст. 12,81,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлений порядок оскарження нотаріальних дій: «Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, при вчиненні виконавчого напису № 11051 від 06.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. на підставі кредитного договору № 4880720 від 25.02.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 31-МЛ від 31.05.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», не враховано, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також суми комісії, штрафів, пені та відсотків, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Судом встановлено, що з виконавчого напису не вбачається на підставі якого розрахунку був вчинений виконавчий напис. В матеріалах справи немає примірника кредитного договору № 4880720 від 25.02.2019, а також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що [PERSON] отримував лист з вимогою про усунення порушень стосовно зобов`язання за кредитним договором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, суд звертає увагу, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису посилався на неіснуючу нормативно-правову базу. Так, пункт 2 Переліку документів, на які послався нотаріус під час вчинення своєї дії, визнано нечинним за рішенням суду. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 вказаних змін, а саме - доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано нечинною та незаконною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, під час вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, тому стягнення не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Таким чином, в даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, нотаріусом порушено не тільки порядок вчинення напису щодо безспірності, але й вчинено його поза нормами законодавства, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом, а сума стягнутої заборгованості не була безспірною. Відтак, суд задовольняє позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1362 грн (сума судового збору за подання позовної заяви та сума судового збору за подання заяви про забезпечення позову), які були сплачені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved