Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих злочином. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 13 травня 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Вирок набув законної сили. Згідно із вироком суду обвинувачений [PERSON] близько 22 години 10 жовтня 2015 року, знаходячись біля магазину «Аладін» по вул. Достоєвського, 3 в м. Мукачево, вчинив сварку з потерпілим [PERSON] , в ході якої наніс останньому близько шести ударів руками, стиснутими в кулак та обутими ногами по різним частинам тіла, спричинивши потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше як 21 день. Зазначає, що біля чотирьох років кримінальна справа не розслідувалась, тільки після багатьох скарг в різні інстанції правоохоронних органів справу було направлено до суду та винесено вирок суду. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні ним було витрачено біля 10 000,00 гривень. Під час його побиття відповідачем було розірвано верхній одяг на суму 5700,00 гривень. Також він неодноразово звертався за юридичною допомогою до адвоката, на що ним було витрачено 10 000,00 гривень. Таким чином розмір матеріальних збитків завданих йому кримінальним правопорушенням складає 25 700,00 гривень. Також діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, які він зазнав зв`язку із проблемами з його здоров`ям , які виникли у зв`язку з його побиттям та постійному нервуванні, розмір якої оцінює в розмірі 70 000,00 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити з підстав, наведених в позові. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив на позов не подавав. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 13 травня 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно із вироком суду обвинувачений [PERSON] близько 22 години 10 жовтня 2015 року, знаходячись біля магазину «Аладін» по вул. Достоєвського, 3 в м. Мукачево, вчинив сварку з потерпілим [PERSON] , в ході якої наніс останньому близько шести ударів руками, стиснутими в кулак та обутими ногами по різним частинам тіла, спричинивши потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше як 21 день. Вирок набув законної сили 13.01.2021 року ( а.с.21-23). Таким чином вбачається, що кримінальне провадження про обвинуваченням [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності на підставі\~ст.49 КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку\~КК України\~виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, обставини в частині заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] встановлені вироком суду, а відтак не потребують доказуванню. В силу ч. 1\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2\~ст. 1166 ЦК України,\~за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються\~Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч. 7\~ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1\~ст.12 ЦПК України). Згідно\~із ст.13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову\~це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні\~це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).\~\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). Згідно зі\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~Зі змісту та суті обґрунтування доводів позовної заяви вбачається, що позивач вказує про заподіяння йому матеріальної шкоди на суму 25 700,00 гривень, однак дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем, яким заявлений позов про стягнення матеріальної шкоди, не доведена наявність такої, належних документів на підтвердження вказаних сум ( вартість одягу, знаходження на лікуванні, витрати на правову допомогу) суду не надано. Таким чином, позивачем на виконання вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження матеріальної шкоди в розмірі 25 700,00 гривень, понесених внаслідок протиправних дій відповідача 10.10.2015 року, відтак позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного. Положеннями\~ст.23 ЦК України\~передбачено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів.\~Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, згідно з п.1 ч.2\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до роз`яснень даних уп.3, 9, 17-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Враховуючи викладене правове регулювання, суд дійшов висновку про те, що позивач в ході розгляду справи довів, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях у зв`язку із побиттям та заподіянням йому тілесних ушкоджень, тривалим розглядом справи. Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 70 000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходить з конкретних обставин справи, які мають суттєве значення, приймає до уваги характер, тривалість та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав [PERSON] , характер кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] відносно позивача, ті обставини, що події, внаслідок якої позивачу заподіяно моральної шкоди, передували численні звернення в правоохоронні органи з приводу неправомірних дій відносно нього зі сторони [PERSON] , та що з часу такої події минуло майже шість років, протягом яких він не отримував від відповідача жодної сатисфакції, тому враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, вважає, що належному і дійсному розміру моральної шкоди відповідатиме 15000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved