Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою 21.11.2013 року. Уточнивши свої позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 7051 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, 400 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи, а також 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ДТП та 229 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 19.05.2013 року о 12годині 30 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2105 дн [NUMBER], в якому в якості пасажира знаходилася його дружина [PERSON], рухався м. Кривому Розі по вул. 23 Лютого в напрямку вул. Карбашева. В цей час відповідач, керуючи автомобілем ЗАЗ 110308 дн [NUMBER], рухаючись в попутному з ним напрямку, під час виконання розвороту, не переконався, що це буде безпечним, не зайняв крайнього лівого положення на проїзній частині, не надав дорогу автомобілю під його ([PERSON]) керуванням, в результаті чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, в якому автомобіль ВАЗ 2105 дн [NUMBER] отримав механічні пошкодження та став непридатним до експлуатації. За вказані порушення ПДР України відповідач був підданий адміністративній відповідальності. Вказував, що розмір завданого йому збитку в результаті приведення транспортного засобу в непридатний стан складає 10940, 25 грн., витрати на евакуацію автомобіля склали 400 грн., тобто загальний розмір матеріального збитку склав 11 340,25 грн., з яких 5289,23 грн. йому відшкодовано ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а решту збитку - 6051,02 грн., 1000 грн. - розмір франшизи та 400 грн. - витрат на проведення експертизи, просив стягнути з відповідача [PERSON] В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., вказував, що в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу він залишився без засобу пересування. ДТП сталася незадовго після народження в нього дитини, а його дружина, яка в момент ДТП сиділа на пасажирському сидінні, в результаті ДТП пережила сильний стрес, в результаті чого в неї пропало грудне молоко і вона втратила можливість годувати їх дитину грудьми. Він був позбавлений можливості відвозити новонароджену дитину до лікарні на періодичні огляди. Все це істотно змінило звичний для нього спосіб життя, погіршило стосунки в сім'ї, викликало нервову напруженість, а постійні переживання призвели до втрати нормального сну. У зв'язку з цим позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень стверджував, що його цивільно-правова відповідальність на випадок ДТП була застрахована, тому вважав, що завдана позивачу шкода має бути в повному обсязі відшкодована страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Підтвердив, що в добровільному порядку шкоду не відшкодовував, але допомагав позивачу транспортом, зокрема відвозив на медичний огляд та до страхової компанії. Представник відповідача - адвокат [PERSON] заперечення відповідача підтримав, просив в задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовити, а щодо відшкодування моральної шкоди стягнути в меншому розмірі ні просить позивач. Представник третьої особи - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, при цьому повідомив, що страхове відшкодування в сумі 5289,23 грн. виплачене позивачу, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с. 62-64, 80-88). Заслухавши пояснення сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним. Серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів закон передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 19.05.2013 року о 12 годині 30 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ 110308 дн [NUMBER], в м. Кривому Розі, рухаючись по вул. 23 Лютого, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, її змінами, під час виконання розвороту не переконався, що це буде безпечним, не зайняв крайне положення на проїзній частині, не надав дорогу автомобілю ВАЗ 2105 дн [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, в наслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаний факт підтверджується постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.06.2013 року, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. (а.с. 9). Як вбачається з даної постанови суду [PERSON] своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за визначених в постанові обставин, не заперечував. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим, той факт, що вказана ДТП стала з вини водія [PERSON] є доведеним і доказуванню не підлягає. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 2105 дн [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 11). З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14613 з визначення матеріальних збитків від 20.05.2013 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2105 дн [NUMBER] складає 18628,44 грн., а його ринкова вартість з урахування зносу складає 10940,25 грн., у зв'язку з чим сума матеріального збитку завданого [PERSON] при пошкодженні його транспортного засобу складає 10940, 25 грн. (а.с. 20-42). Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності № 8666-зал. від 25.07.2013 року автомобіль ВАЗ 2105 дн [NUMBER] не на ходу, проведення відновлювального ремонту недоцільно з економічної точки зору, утилізаційна вартість автомобіля складає 5051,02 грн. (а.с. 89-90). Те, що пошкодження автомобіля ВАЗ 2105 дн [NUMBER], зазначені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження, є наслідком ДТП, яка мала місце 19.05.2013 року, та розмір матеріального збитку завданого [PERSON] відповідачем не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч.1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються в повному обсязі. Згідно зі ст. 1192 ЦК України одним із способів відшкодування шкоди завданої майну є відшкодування збитків, при цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, а також у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Як вбачається з матеріалів справи шкода завдана [PERSON] спричинена зіткненням двох автомобілів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України. Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вбачається з повідомлень ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», цивільно-правова відповідальність [PERSON] дійсно була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно поліса № АС1069333 від 16.05.2013 року (а.с. 86, 87). До спірних правовідносин, відповідно до ст. 5 ЦК України, підлягає застосуванню Закон «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами внесеними Законом України N 5459-VI ( 5459-17 ) від 16.10.2012, який є спеціальним законом, що регулює відносини в сфері обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Стаття 12 Закону визначає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 26 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, серед іншого, шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З вище викладеного, суд приходить до висновку, що автомобіль ВАЗ 2105 дн [NUMBER] є фізично знищеним. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 5289,23 грн. (а.с. 10, 64,71-74), що підтвердив і сам позивач. Вказана сума відшкодування визначалася виходячи з розрахунку: 10940,25 грн. (розмір збитків завданих пошкодженням транспортного засобу згідно експертного дослідження) + 400 грн. (витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля) - 5051,02 грн. (утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля) - 1000 грн. (франшиза відповідно до договору страхування [PERSON]) = 5289,23 грн. (а.с. 86-87). Вказаний розмір відшкодування відповідає вище вказаним вимогам Закону. Оскільки фактичний розмір завданої позивачу шкоди склав 11340,25 грн. (10940,25 грн. шкода завдана фізичним знищенням автомобіля + 400 грн. витрати на евакуацію), а страховою компанією відповідно до вимог Закону відшкодовано лише 5289,23 грн., то решта матеріальної шкоди - 6051,02 грн. (11340,25 грн. - 5289,23 грн.) підлягає стягненню з відповідача [PERSON], як з особи винними діями якої було задано цю шкоду. При цьому, вимоги позивача про збільшення розміру відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача, на суму франшизи не підлягають задоволенню, оскільки франшиза - це сума на яку зменшується відповідальність страховика, а не сума на яку збільшується розмір збитку завданий пошкодженням майна. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ, викладених у п.9 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Аналогічне положення міститься в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, відповідно до якого ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Отже, виходячи з принципу диспозитивності, враховуючи відсутність заяви [PERSON] про передачу йому автомобіля ВАЗ 2105, який належить позивачу, а також те, що він не бажав передачі йому вказаного автомобіля, суд не вирішує питання про передачу автомобіля ВАЗ 2105 дн [NUMBER] після відшкодування збитків [PERSON], відповідальній за шкоду особі [PERSON] Що стосується вимог позивача про відшкодування йому витрат понесених за проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 400 грн. згідно квитанції 012801 від 20.05.2013 року (а.с.104), суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати підпадають під розуміння збитків, яке дається в п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України, адже це витрати, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, а саме витрати необхідні для визначення розміру збитку завданого фізичним знищенням автомобіля. Право позивача на відшкодування моральної шкоди завданої йому пошкодженням автомобіля, передбачене ст. 23, ч.3 ст. 386 та ст. 1167 ЦК України. Стаття 26-1 Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами внесеними Законом України N 5459-VI ( 5459-17 ) від 16.10.2012, передбачає, що страховиком може бути відшкодована лише моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Відшкодування страховиком моральної шкоди, яка зумовлена втратою майна Законом не передбачено, а ст. 1167 ЦК України передбачає покладення обов'язку відшкодувати моральну шкоду на винну особу. У зв'язку з цим суд приходить до висновку по необхідність покладення обов'язку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди завданої пошкодженням майна на відповідача [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, наслідки цього правопорушення, які виразилися у фізичному знищенні автомобіля відповідача та заподіянні йому у зв'язку з цим незручностей, які виразилися в позбавленні засобу пересування, тривалість таких незручностей, оскільки вже більше 1 року позивач позбавлений можливості використовувати належний йому автомобіль та вільно пересуватися на ньому, глибину душевних страждань позивача, яка зумовлена тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася незадовго після народження в нього дитини (а.с. 8, ), у зв'язку з чим він потребував автомобіля для перевезення дитини до лікарні на періодичні огляди. Суд також враховує, що тяжкість вимушених змін у житті позивача, а також заходи, яких позивачу вже довелося вжити (звернення до суду, отримання юридичних консультацій) та доведеться вжити для відновлення свого попереднього стану, те, що у зв'язку з пережитою ДТП він втратив нормальний сон та душевний спокій, враховує суд і те, що відповідач в добровільному порядку надавав позивачу послуги з перевезення до лікарні та до страхової компанії, що не заперечував позивач. Також суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я, де [PERSON] проживає з жінкою, яка знаходиться в відпустці по догляду за дитиною, має одну малолітню дитину, [INFO] та виховує дитину дружини, [INFO], його середньомісячний заробіток складає 4010 грн. (а.с.105-107), [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 2299,08 грн., страждає гіпертонічною хворобою та іншими, проживає з жінкою пенсіонером, пенсія якої складає 1152,13 грн., яка хворіє на онкологічне захворювання, потребує оперативного лікування, з ним проживає онука , 1991 року народження, яка є студенткою, отримує соціальну пенсію, стоїть на обліку по вагітності (а.с.108-116). Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того, що його дружина в результаті ДТП пережила стрес та втратила грудне молоко, оскільки вказані факти нічим не доведені. З врахуванням вище викладеного, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, а також з метою реального відшкодування шкоди, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачем сплачено судовий збір на суму 229,40 грн. при заявлені вимог на суму 12051 грн., з яких задоволенню підлягають вимоги на суму 8051,02 грн., що складає 70,12 % від загальної суми заявлених вимог, то позивачу за рахунок відповідача підлягає присудженню 160, 86 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: partial