Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на: - земельну ділянку, яка розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, площею 0.3385 га, кадастровий номер 5121481000:01:005:0193, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , виданого державним нотаріусом Станєвою В.Б. 29 березня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №1450, - на земельну ділянку, яка розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, площею 0.5771 га, кадастровий номер 5121481000:01:002:0395, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , виданого державним нотаріусом Станєвою В.Б. 29 березня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №1450, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог стверджує, що при зверненні до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що у спадкодавця відсутня реєстрація права власності на зазначені земельні ділянки, що стало приводом для звернення до суду. Ухвалою суду від 15.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 14 травня 2020 року о 14:00 годині. Позивач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.1-2). Крім того, подав до суду заяву, написану власноручно, якою підтримав позовні вимоги та розгляд справи просив здійснити у його відсутність (а.с.116). Представник позивача до суду також не прибув, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву, якою підтримав позовні вимоги позивача та просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача (а.с.117). Відповідач - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.118). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 197 від 27 вересня 2005 року, складеним Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (а.с.54). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входила і земельна ділянка загальною площею 0,92 га у межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлому на підставі державного акту серії ЯБ №9273569 (а.с.59). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] була його донька, [PERSON] , [INFO] (а.с.57), що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданим 01 грудня 1954 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №137 (а.с.55) та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 10 (а.с.56). Крім того, [PERSON] звернулась 23.03.2006 року з заявою до державного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. про прийняття спадщини, та було заведено спадкову справу за № 225/06 (а.с.51-115). У подальшому нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.03.2006 року під реєстровим номером № 1450 на земельну ділянку розміром 0.92 га у межах згідно з планом розташовану на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.8, 63). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть №230 від 19 березня 2019 року, складеним Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить і земельна ділянка загальною площею 0,92 га у межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, що складається з земельної ділянки, площею 0.3385 га, кадастровий номер 5121481000:01:005:0193, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0.5771 га, кадастровий номер 5121481000:01:002:0395, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Зазначену земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON] (а.с.8, 63). Спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 13.02.2019року після смерті [PERSON] є [PERSON] , [INFO] (а.с.31-32). Відповідно до довідки Болградської міської ради Одеської області за №3523 від 05.09.2019 року на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , окрім померлої ніхто інший не був зареєстрованим (а.с.34). З копії спадкової справи № 132/2019, заведеної [PERSON] приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Однак нотаріус відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянкуу зв`язку з тим, що померла після оформлення спадщини після смерті її батька не зареєструвала право власності на цю земельну ділянку на своє ім`я у встановленому законом порядку (а.с.15). Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами книги 6 ЦК України. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу перелічених правових норм, позивач є спадкоємцем за заповітом, який скористався своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця. Разом з цим його право порушено, оскільки він позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя спадкодавець не зареєструвала набуте нею права на земельну ділянку розміром 0.92 га. Таким чином, судом встановлено на підставі належних і допустимих доказів, що спадкодавець [PERSON] набула право на земельну ділянку розміром 0,92 га у землі, яка розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, що складається з земельної ділянки, площею 0.3385 га, кадастровий номер 5121481000:01:005:0193, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0.5771 га, кадастровий номер 5121481000:01:002:0395, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З огляду на зазначене, позивач згідно вимог чинного законодавства успадкував дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] . На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на земельну ділянку розміром 0,92 у землі, яка розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, що складається з земельної ділянки, площею 0.3385 га, кадастровий номер 5121481000:01:005:0193 та земельної ділянки площею 0.5771 га, кадастровий номер 5121481000:01:002:0395. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved