Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 13.03.2002 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Між ним та відповідачем погіршилися сімейні стосунки, більше ніж три роки вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони зовсім різні люди за характерами, велика різниця у віці, у них різні погляди щодо ставлення до сім'ї та подружніх обов'язків. У кожного з них існують інші стосунки. Він має намір створити іншу сім'ю. Вони втратили один до одного почуття любові, взаєморозуміння. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим і недоречним. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.03.2002 року. Спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Більше трьох років між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Позивач бажає створити іншу сім'ю. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved