Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача грошові кошти у розмірі 255756,76 гривень, з яких: 104040,50 гривень сума основного боргу, 46172,95 гривень збитки від інфляції, 9232,76 гривні 3% річних, 96310,55 гривень пеня за невчасне виконання зобов`язань, а також судовий збір у розмірі 2557,00 гривень. Позов обґрунтований такими обставинами. 14.12.2015 року між сторонами фактично було укладено договір позики, за яким відповідач зобов`язався повернути позивачу грошовий еквівалент вартості грошових прикрас, отриманих відповідачем від позивача, у розмірі 130000,00 гривень у строк до 14.06.2016 року. На підтвердження вищевказаного факту відповідачем 14.12.2015 року було складено заяву, яка завірена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. Згодом, позивачем було подовжено строк виконання зобов`язання до 12.09.2016 року, проте до вказаної дати відповідач повернув лише 25959,00 гривень. На теперішній час відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися за захистом свої прав до суду. Позивач та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, провив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця останньої реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причину не явки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 14.12.2015 року між сторонами фактично було укладено договір позики, за яким відповідач зобов`язався повернути позивачу грошовий еквівалент вартості грошових прикрас, отриманих відповідачем від позивача, у розмірі 130000,00 гривень у строк до 14.06.2016 року. На підтвердження вищевказаного факту відповідачем 14.12.2015 року було складено заяву, яка завірена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. (а. с. 6). Відповідно до вказаної заяви, [PERSON] гарантував повернути [PERSON] в строк до 14.06.2016 року грошові кошти, у розмірі 130000,00 гривень, які є вартістю грошових прикрас, що належали на праві приватної власності [PERSON] , знаходились в тимчасовому користування [PERSON] та були ним втрачені. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що ним\~ було подовжено строк виконання зобов`язання до 12.09.2016 року, проте до вказаної дати відповідач повернув лише грошові кошти у загальному розмірі 25959,00 гривень, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 7). На теперішній час відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики в обумовлений сторонами термін не повернув. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач, окрім суми основного боргу у розмірі 104040,50 гривень просить стягнути збитки від інфляції та 3% річних. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по індексу інфляції вбачається, що інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 13.09.2016 року по 28.08.2019 рік становлять 46172,95 гривень, та розраховані за формулою: інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу) (а.с. 9-10). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по трьом процентам річних вбачається, що 3% від простроченої суми, за період з 13.09.2016 року по 28.08.2019 рік становлять 9232,76 гривні, та розраховані за формулою: 3% річних = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100%/365 х (кількість днів) (а.с.8). Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 104040,50 гривень, індексу інфляції у розмірі 46172,95 гривень, та 3% річних у розмірі 9232,76 гривень є законними, обґрунтованими, розрахованими за правильними формулами та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому їх належить задовольнити. Крім того,\~ [PERSON] \~просив стягнути\~на свою\~користь пеню за невчасне виконання зобов`язань у розмірі 96310,55 гривень. Відповідно до\~п.\~ч.\~2\~ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до. ч. ч. 1-2 ст. 551 ЦК предметом неустойки\~може бути\~грошова сума,\~рухоме і\~нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Із заяви\~ [PERSON] \~від 14.12.2015 року, завіреної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. вбачається, що сплата неустойки між сторонами за невчасне виконання зобов`язання передбачено не було. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] надав розрахунок пені, із якого вбачається, що розрахункова ставка розрахована позивачем на рівні подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до\~ст.\~ст.\~1,\~2\~ЗУ «Про\~відповідальність за\~несвоєчасне виконання\~грошових зобов`язань»\~платники грошових\~коштів сплачують\~на користь\~одержувачів цих\~коштів за\~прострочку платежу\~пеню в\~розмірі,\~що встановлюється\~за згодою\~сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до норм вказаного закону, суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Сторони по справі, які є фізичними особами без статусу особи - суб`єкта підприємницької діяльності не є суб`єктами правовідносин, які регулює ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а тому розмір пені повинен бути встановлений договором, в розумінні ст. 551 ЦК України. Таким чином,\~враховуючи те,\~що у\~заяві [PERSON] \~від 14.12.2015 року не передбачено сплату неустойки за невчасне виконання зобов`язання, позовні вимоги [PERSON] , в частині стягнення пені за невчасне виконання зобов`язань у розмірі 96310,55 гривень задоволенню не підлягають. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду\~на викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~грошових коштів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.\~1,\~ч.1\~ст.\~176\~ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Ціна позову по даній справі становить 255756,76 гривень, який задоволено на 62%. Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Тобто з\~відповідача на\~користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1585,34 гривень (62% задоволених позовних вимог).

Outcome: partial