Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що 27.11.2013 о 06:40 на 40 км автодороги Київ-Харків поблизу АЗС «Маршал», житель Полтавської області [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем «HYUNDAI IX 35», реєстраційний номер [NUMBER], поза межами пішохідного переходу скоїв наїзд на пішохода, жительку с. Волошинівка [PERSON], [INFO], яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. Кримінальне провадження відносно [PERSON], порушене за ч.2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення, на підставі п.2.ч.1.ст.284 КПК України. В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від нього, близьким родичам померлої, а саме дочці [PERSON] та сину [PERSON], було завдано матеріальної та моральної шкоди. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу «HYUNDAI IX 35», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у відповідача відповідно до договору обов'язкового, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8878892. Позивач своєчасно звернулась до відповідача з заявою про виплату відшкодування за страховий випадок та відповідачем було відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 16460,00 грн. проте у відшкодуванні моральної шкоди було відмовлено. Просить суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача та письмові заперечення на позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.11.2013 о 06:40 на 40 км автодороги Київ-Харків поблизу АЗС «Маршал», житель Полтавської області [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем «HYUNDAI IX 35», реєстраційний номер [NUMBER], поза межами пішохідного переходу скоїв наїзд на пішохода, жительку с. Волошинівка [PERSON], [INFO], яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. Кримінальне провадження відносно [PERSON], порушене за ч.2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення, на підставі п.2.ч.1.ст.284 КПК України. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу «HYUNDAI IX 35», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у відповідача відповідно до договору обов'язкового, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8878892 Пунктом 1.3. статті 1 Закону №1961 -IV від 01.07.2004, визначено, що: «Потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу». Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-14 від 01.07.2004: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, як має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 4 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування». Таким чином потерпілими по даній справі є близькі родичі померлої, а саме дочка [PERSON] та син [PERSON]. [PERSON] відмовився від отримання відшкодування моральної шкоди на користь позивачки. Позивач, 25.10.2016, звернувся до відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004, зі заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування на банківські реквізити уповноваженого представника Мелех Д.О.. Дану заяву відповідач отримав 25.10.2016 та зареєстрував за вхідним номер 1627. Відповідачем було відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 16460,00 грн. проте у відшкодуванні моральної шкоди було відмовлено. Відмова була мотивована тим, що позивач не є потерпілим в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (22.1). Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (22.3). Відповідно до п.9.3 ст.9 цього Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100000 гривень на одного потерпілого. Таким чином, у правовідносинах між страховиком та страхувальником встановлений ліміт відповідальності страховика перед потерпілою особою за моральну шкоду, що спричинена страховиком, у розмірі не більше ніж 5000 грн. Також підлягають відшкодуванню витрати позивача на надання юридичної допомоги, з наступних міркувань. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач надав суду відповідні документи, передбачені законодавством, які підтверджують витрати позивача.

Outcome: approved