Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В позові позивач посилаються на те, що 17.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2013 року було визнано мирову угоду по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Відповідно до якої, ? частка у квартирі [ADDRESS], що належала [PERSON], є особистою приватною власністю [PERSON]. Пунктом 6 зазначеної мирової угоди, [PERSON] зобов'язана знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], на протязі 10 днів з моменту визнання Солом'янським районним судом міста Києва Мирової угоди, однак відповідач своїх зобов'язань не виконала. На момент подання позовної заяви [PERSON] не проживає у вказаній квартирі більше двох років. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу як власнику даної квартири в повній мірі здійснювати її права власності відносно належного її майна, тому звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає всебічному розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 17.07.2014 року за № 24388382, належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї. Інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованими у належній позивачу квартирі, порушує його права та законні інтереси, порушує його права власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, передбачені ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: : [ADDRESS]. оскільки у зазначеному житловому приміщені Відповідач не проживає, своїх речей там не зберігає, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає та не виявляє бажання проживати за своїм місцем реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: approved