Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0014/82/73278 від 17.04.2007 року у сумі: 17606,79 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 459029,50 грн. (без урахування заборгованості по пені), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 41 кв.м, житловою площею 21,40 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу не нижчою 124230 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0014/82/73278, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 10200 доларів США зі сплатою 14% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора з терміном остаточного погашення кредиту до 17.04.2017 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 04.05.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2367, предметом якого є квартира, загальною площею 41 кв.м, житловою площею 21,40 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.2005 року Біляївською районною державною нотаріальної конторою Одеської області за реєстровим номером 1-2080, зареєстрованого в КП «Одеське міське БТІ та реєстрації об`єктів нерухомості» в м. Біляївка 16.05.2005 року, реєстраційний номер: 9979346, номер запису: 492 в книзі: 4-пр-106. 08.04.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювання заборгованості позичальника, строк сплати якої настав. Також, тимчасово на період з 08.04.2009 року по 08.04.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, у зв`язку з чим графік погашення Кредиту та інших платежів за кредитним договором було викладено у новій редакції. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2011 року по цивільній справі №2-4432/11 позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнуто солідарно з боржника та фінансового поручителя заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/73278 від 17.04.2007 року у розмірі 12748,25 доларів США. Станом на теперішній час вказане судове рішення не виконано, а тому в рахунок оплати даної заборгованості, представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме зазначену вище квартиру. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 17.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0014/82/73278, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 10200 доларів США зі сплатою 14% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора з терміном остаточного погашення кредиту до 17.04.2017 року (а.с.9-13). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 04.05.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2367 (а.с.19-22). Згідно п. 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] [ADDRESS] та складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 41 кв.м, в тому числі житловою площею 21,40 кв.м, яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.2005 року Біляївською районною державною нотаріальної конторою Одеської області за реєстровим номером 1-2080, зареєстрованого в КП «Одеське міське БТІ та реєстрації об`єктів нерухомості» в м. Біляївка 16.05.2005 року, реєстраційний номер: 9979346, номер запису: 492 в книзі: 4-пр-106. Інвентаризаційна оцінка квартири складає 2066 грн. Відповідно до п. 1.5 Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі - 124230 грн. 00 коп. П. 3.1.4. Договору іпотеки встановлено, що у випадку невиконання зобов`язань за цим договором або кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вилученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки. 08.04.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №014/0014/82/73278 від 17.04.2007 року, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювання заборгованості позичальника, строк сплати якої настав (а.с.14). Відповідно до п. 2 Додаткової угоди тимчасово на період з 08.04.2009 року по 08.04.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї угоди. Крім іншого, графік погашення кредиту та інших платежів було викладено у новій редакції (п. 4 Додаткової угоди). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит, у розмірі, встановленому зазначеним договором. В свою чергу позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі повертав кредитні кошти та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24.11.2011 року по цивільній справі № 2-4432/11 позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму боргу за договором кредиту в розмірі 12748 доларів 25 центів США (еквівалент 101 678 грн. 77 коп.), в тому числі борг: за кредитом 8447,86 доларів США, за відсотками 1490,34 доларів США, пеня за прострочення кредиту 797,64 доларів США, пеня за прострочення відсотків 2012,41 доларів США; стягнуто з них в рівних частках на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 1016 грн. 78 коп. та\~витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн. (а.с.28). Враховуючи те, що позичальник не виконав рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 24.11.2011 року, відповідно до розрахунку заборгованості від 23.05.2018 року його заборгованість перед банком складає 98296,11 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2562696,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 8316,21 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 216813 грн. 27 коп., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 8316,21 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 216813 грн. 27 коп.; заборгованість за відсотками 9290,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 242216 грн. 23 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 9265,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 241550 грн. 90 коп., пені 80689,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2103667 грн. 10 коп. (а.с.6-7). Але позивач у своєму позові позивач просить не враховувати та не стягувати пеню у розмірі 2103667 грн. 10 коп. та відповідно до позовної заяви в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом 8316,21 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 216813 грн. 27 коп., заборгованості за відсотками 9290,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 242216 грн. 23 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно статуту АТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.34-36). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час вищевказане судове рішення [PERSON] не виконано, а тому, у відповідності до умов Іпотечного договору, позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити його боргові зобов`язання. Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а ч. 4 вказаної статті передбачає способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності ч. 6 до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2018 року банк надіслав на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, в якому зазначив також, що в разі її несплати він буде вимушений звернути стягнення на предмет Іпотеки (а.с.25). Вказана вимога залишена останнім без уваги. Таким чином, позивач дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач просить визначити початкову ціну при проведенні прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження у розмірі 124230 грн. за оцінкою предмета іпотеки на час укладення вказаного договору, проте суд вважає за можливе визначити початкову ціну предмета іпотеки відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки заборгованість за кредитним договором № 014/0014/82/73278 від 17.04.2007 року у розмірі 459029 грн. 50 коп. (без урахування заборгованості по пені), до теперішнього часу не погашена, є підстави для задоволення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved