Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просив ухвалити рішення, яким визнати недійсними пункти 4,11.1,11.2,14 кредитного договору від 26.12.2020 № 0580-6555, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що вказані умови є несправедливими та не відповідають вимогам чинного законодавства в сфері захисту прав споживачів. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 вересня 2021 року позов задоволено. Вирішено: Визнати недійсним пункти 4,11.1,11.2,14 кредитного договору № 0580-6555, укладеного 26 грудня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в дохід держави 908 грн. судового збору. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, після ухвалення рішення суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Боденком Д.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, долучено детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденком Д.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги №05/04 від 30.04.2021 та акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №05/04 від 30.04.2021, просить поновити йому строк на подання таких доказів, оскільки розгляд справи здійснювався без виклику учасників справи і про прийняте судом рішення від 22.09.2021, йому стало відомо лише 28.09.2021. З врахуванням наведеного просить ухвалити додаткове рішення, стягнувши з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Оскільки судовий розгляд справи відбувався в без проведення судового засідання, за наявними в ній матеріалами, суд ухвалює додаткове рішення в тому самому порядку. Відповідачем жодних заяв з приводу питання про ухвалення додаткового рішення суду не подавалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому з огляду на положення ч. ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України). Згідно матеріалів справи, професійна правнича допомога надана позивачу на підставі договору про надання правової допомоги від 30 квітня 2021 року (а.с.32-35), згідно умов даного договору адвокат прийняв доручення від клієнта щодо надання правової допомоги і представлення інтересів клієнта у цивільній справі щодо визнання недійсним кредитного договору від 26.12.2020 №0580-6555, а клієнт зобов`язався виплатити адвокату гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати адвокат за надані юридичні послуги, пов`язані з виконанням доручення клієнта. Відповідно до п.3.1 договору за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар, у розмірі 4 000 грн. З наданих представником позивача детального опису робіт (наданих послуг) та акту прийому - передачі наданих послуг, правнича допомога полягала в усній консультації тривалістю 1 години вартістю 500 гривень, опрацювання матеріалів, законодавчої бази, формулювання правової позиції у справі тривалістю 4 години, вартістю 500 гривень, складання та подання до суду позовної заяви тривалістю 8 годин, складання, направлення відповідачу, а також подання до суду відповіді на відзив тривалістю 3 години 30 хвилин вартістю 1000 гривень. Суд погоджується з тим, що дійсно такі послуги були позивачу надані, долучені представником позивача акт виконаних робіт та детальний опис робіт є належними доказами розміру суми, яка заявлена до стягнення і тому розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. підлягають стягненню з відповідача, що відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. З врахуванням наведеного заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Боденка Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України представнику позивача слід поновити строк на подання доказів, оскільки такий пропущено з поважних причин, так як розгляд справи здійснювався без виклику учасників справи і про прийняте судом рішення від 22.09.2021, стороні позивача стало відомо 28.09.2021 і 29.09.2021 подано докази. На підставі наведеного та

Outcome: approved