Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 134028,00 грн.; судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в наслідок ДТП, яка сталася 14.07.2018 року за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2121, та водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2101, було порушено кримінальне провадження № 12018080000000209. Вироком Приазовського районного суду від 20.03.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпіла [PERSON] своєчасно звернулася з повідомленням про ДТП від 19.07.2018 року та з заявою про виплату страхового відшкодування. Станом на дату скоєння ДТП винуватець не був застрахований за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодовували спричинені матеріальні збитки потерпілій [PERSON] саме страхова компанія Моторне (транспортне) страхове бюро України у розмірі 134028,00 грн., яку і просить стягнути з винуватця ДТП [PERSON] .. Крім того, також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн.. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо заочного вирішення справи суду не надано. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року /а.с. 6-11/ [PERSON] було визнано винним за ч. 2 ст. 286 КпАП України за скоєну дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 14.07.2018 року о 05-20 годині за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2121, та водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2101, в результаті якої водій автомобіля ВАЗ 2101 [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер в кареті швидкої медичної допомоги під час транспортування до лікарні. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається с матеріалів справи, станом на дату скоєння ДТП винуватець [PERSON] не був застрахований за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому потерпіла [PERSON] , дружина померлого, звернулася до Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП /а.с. 14/. Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ \~ за\~ рахунок\~ коштів\~ фонду\~ захисту\~ потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~ у\~ разі\~ її\~заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Наказом № 4197 від 09.04.2014 року /а.с. 32/ випадок було визнано страховим та відповідно до ст.. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була визнана необхідність сплатити [PERSON] підтверджену шкоду у розмірі 44676,00 грн, про що свідчить копія Довідки № 1 від 06.04.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих /а.с. 33/ та виплачена, про що свідчить платіжне доручення № 1477479 від 10.04.2020 року /а.с. 36/. Наказом № 4540 від 16.04.2014 року /а.с. 34/ випадок було визнано страховим та відповідно до ст.. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була визнана необхідність сплатити [PERSON] шкоду у розмірі 89352,00 грн, про що свідчить копія Довідки № 2 від 14.04.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих /а.с. 35/ та виплачена, про що свідчить платіжне доручення № 1477802 від 16.04.2020 року /а.с. 37/. Відповідно до ст.. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після нього. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. \~\~\~\~ Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). \~\~\~\~ Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті\~9\~та пункті 19.1 статті\~19Закону № 1961-IV. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( п.26 вищезазначеної постанови). \~\~\~\~ Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у\~\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200\~Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. \~\~\~\~ Згідно п. п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. \~\~\~\~ Згідно п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 134028,00 грн.. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі \~2270,00 грн..

Outcome: approved