Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання однією сім»єю [PERSON] з [PERSON] з 30.04.1999 року по 20.09.2008 рік в будинку [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1968 році між ним та [PERSON] було укладено шлюб. В 2004 році він та дружина подали до Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ заяви про розірвання шлюбу, але потім розривати шлюб передумали і продовжували жити разом та вести спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач та його спільні з померлою діти: [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк після її смерті позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею та був зареєстрований з нею за однією адресою, тобто вважався таким, що прийняв спадщину згідно ч. З ст. 1268 ЦК. Наприкінці вересня 2009 року позивач звернувся до Другої харківської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право спадщину. На його звернення нотаріус повідомила перелік необхідних документів, серед яких було й свідоцтво про шлюб з [PERSON] та правовстановлюючий документ на спадкове майно. У зв'язку з відсутністю свідоцтва про шлюб позивач звернувся до Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ і 20.10.2009 року йому було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ним та померлою [PERSON] Зважаючи на вказане позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з завою про встановлення факту реєстрації шлюбу з [PERSON] на момент її смерті. Рішенням суду від 26.07.2012 року в задоволенні його заяви було відмовлено через те, що шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано у встановленому порядку. Крім того, правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу від 17.08.1995 року) на спадкове майно, що складається з 45/100 житлового будинку [ADDRESS] не зберігся. Внаслідок цього позивач не має змоги в нотаріальному порядку оформити спадщину, як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом. В судовому засідання представником позивача було надано уточнену позовну заяву в якій він позивач просить встановити факт його спільного проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] з 30 квітня 1999 року по 20 вересня 2008 року в [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на 45/100 житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяви . Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви в яких просять суд розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають і просять задовольнити. Представник третьої особи Харківської міської Ради у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмові заперечення на позов з проханням розглядати справу без участі представника та прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 26.07.2012 року і матеріалів справи між позивачем [PERSON] та [PERSON] 10.08.1968 року було укладено шлюб. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 20.10.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, шлюб між [PERSON] і позивачем [PERSON] було розірвано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 45/100 житлового будинку [ADDRESS]. З метою оформлення спадщини позивач [PERSON] звернувся до Другої Харківської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право спадщину. З листа Другої Харківської державної нотаріальної контори № 01-16/694 від 18.03.2004 вбачається, що доньки спадкодавці [PERSON] відмовились від спадщини на користь позивача [PERSON], але видати йому свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим через відсутність свідоцтва про шлюб та правовстановлюючих документів на майно і запропоновано звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно. Згідно наданих відповідачами письмових заяв, вони визнають факт спільного проживання позивача та померлої [PERSON] в [ADDRESS] з 1997 року по день її смерті в 2008 році. Крім того, факт спільного проживання позива [PERSON] та померлої [PERSON] було встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 26.07.2012 року. Також, вказане підтверджується копією домової книги і довідок адміністрації Ленінського району Харківської міської ради № 348 і №349 про реєстрацію позивача в [ADDRESS] з 30.04.1999 року, а [PERSON] - з 10.01.1996 року. Вимогами ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту спільного проживання однією сім'єю позивача [PERSON] з [PERSON] необхідне для здійснення позивачем свого права на спадкування після її смерті. Законодавством не передбачена інша процедура встановлення такого факту, окрім як в судовому порядку. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. На підставі наведених доказів суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання позивача і спадкодавиці. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може звернутися до суду при визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Але на даний час визнати право власності за [PERSON] є неможливим у зв'язку з її смертю, оскільки її правоздатність припинилася. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.06.2014 року, наданої Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, право приватної власності на 45/100 будинку [ADDRESS] зареєстровано 27.04.2006 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1995 року, р. № 4-6237. Таким чином є підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове нерухоме майно, на яке втрачено документ, який засвідчує право власності померлої. На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як викладені обставини знайшли свої підтвердження в судовому засіданні та є обґрунтованими.

Outcome: approved