Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2017 року він придбав у відповідачів, які є учасниками ліквідованого Товариства з обмеженою відповідальністю кафе «Варенична», за договором купівлі-продажу майно вказаного товариства, а саме: нежитлову будівлю (кафе), погріб цегляний, сарай цегляний, вбиральню цегляну, розміщені за адресою: 42200, Сумська обл., м. Лебедин, Соборна площа, 22, за ціною 377039,29 грн. При підписанні договору купівлі-продажу сторони домовилися, що посвідчать договір купівлі-продажу нотаріально. Однак, відповідачі свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі не виконали і на даний час такий договір не укладено. Тому позивач просив визнати за ним право власності на придбане майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в наданій заяві вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути у їх відсутності. Представник третьої особи надав аналогічну заяву. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю кафе «Варенична», учасниками якого були відповідачі чи особи, спадкоємцями яких вони являлися, було зареєстровано в установленому порядку в якості юридичної особи. 16 травня 2017р. загальними зборами учасників ТОВ кафе «Варенична» було прийнято рішення про припинення даного товариства як юридичної особи в результаті його ліквідації. Загальними зборами учасників колишнього ТОВ кафе «Варенична», які відбулися 26 жовтня 2017р. (протокол №3) прийнято рішення про продаж позивачеві майна колишнього товариства, а саме: нежитлової будівлі кафе під літ. «А» загальною площею 100,8м2, до складу якої входить: торговий зал площею 49,3м2; моєчна площею 11,8м2; варочний цех площею 17,6м2; кабінет площею 15,7м2; коридор площею 4,5м2; коридор площею 1,9м2; погреба цегляного під літ. «п/г»; сараю цегляного під літ. «Б»; вбиральні цегляної під літ. «В», які розташовані за адресою: Сумська обл., м. Лебедин, Соборна площа, 22. У звязку з цим було складено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 03 листопада 2017р. в простій письмовій формі, у відповідності з умовами якого позивач сплатив на користь відповідачів грошові кошти в сумі 377 039,29 грн. При підписанні договору купівлі-продажу сторони домовилися, що в послідуючому посвідчать договір нотаріально. Однак, відповідачі свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі не виконали і на даний час такий договір не укладено. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved