overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки під ним. У вказаному житловому будинку на даний час зареєстровані також відповідачі по справі. Позивач також вказує, що в грудні 2014 року відповідачі виїхали на постійного місця проживання до Канади, з тих пір до України не поверталися, на даний момент вони мають карти постійного проживання у зазначеній країні на строк до 2020 року. У зв'язку з цим, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74,76 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Його представник в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку ст. 74,76 ЦПК України, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, в порядку ст. 74,76 ЦПК України, подали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З договору дарування від 25.02.2004 року (а.с. 20) вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар будинок [ADDRESS]. З державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.22) вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дослідженими в судовому засіданні ксерокопіями карт постійного місця проживання та актом квартального комітету № 10 органу самоорганізації населення Суворовського у м. Херсоні ради від 13.01.2017 року підтверджується факт того, що відповідачі фактично не проживають за адресою: [ADDRESS]. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право користування будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку на даний час зареєстрований також відповідач по справі. Позивач також вказує, що з 2006 року відповідач виїхав з зазначеного будинку в [ADDRESS]. У зв'язку з цим, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74,76 ЦПК України, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74,76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в пресі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З договору дарування від 20.11.2001 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар будинок [ADDRESS] З розписок, складених органом самоорганізації населення Корабельного виконкому районної у м. Херсоні ради вбачається, що [PERSON] у буд. [ADDRESS] з 1996 року не проживає. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування будинком [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. Позивач вказує, що відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі. [PERSON] не володіє часткою зазначеної квартири, не проживає у квартирі більше ніж 10 років та участі в утриманні квартири вона не приймає. У звязку з цим, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №5 в будинку № 3 по вул. Київській у м. Херсоні. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в пресі. [PERSON], який в судовому засіданні позову був залучений до участі у справі в якості третьої особи, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 163 ч.1 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. А саме: при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З свідоцтва про право власності на житло № 2 (а. с. 6) вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно домової книги [PERSON] та [PERSON] померли. Факт не проживання у зазначеній квартирі без поважних причин понад десять років відповідачки підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 30.04.1998 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з непорозумінням один до одного, сімейні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 30.04.1998 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадського стану м. Херсона, актовий запис № 156. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що позов визнає в повному обсязі, на примирення не згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб ( а.с. 9) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1998 року. Сторонами не заперечувалося того, що від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO],та [PERSON], [INFO]. Внаслідок різних характерів, поглядів на життя між сторонами почали виникати конфлікти та непорозуміння, що призвели до неможливості подальшого сумісного проживання. Спільне сумісне господарство не ведеться. Спроби примирення, вжиті сторонами, виявлялися невдалими. За вказаних вище обставин, шлюб підлягає розірванню. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 153000,00 грн. та три відсотки річних від вищевказаної суми у розмірі 12044,16 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1650,00 гривень. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що у травні 2011 року він надав відповідачу 10000 Євро. [PERSON] написав розписку, в якій зобов'язався повернути вказану суму в строк до 10 липня 2011 року, проте до теперішнього часу сума боргу не повернута. У позасудовому порядку урегулювати даний спір неможливо. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву /а.с. 19/ про розгляд справи у їх відсутність на позовних вимогах наполягає. Крім того, у разі відсутності відповідач позивач просить проводити заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення /а.с. 17/, не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Згідно розписки від 31 травня 2011 року /а.с. 20/ [PERSON] - відповідач по справі отримав в борг 10000 Євро від [PERSON] - позивача по справі, та зобов'язався повернути суму боргу до 10 липня 2011 року. Проте до теперішнього часу відповідач борг не повернув. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Крім того, згідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором; та відповідно до вимог, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму у відповідності до статті 625 ЦК України, тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Тому, згідно офіційного курсу станом на 19 березня 2014 року сума боргу 10000 Євро складає 153000,00 гривень. Такими чином, суд вважає, що слід задовольнити позов [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 153000,00 гривень, та три відсотки річних від вищевказаної суми у розмірі 12044,16 грн., а також витрати пов'язані зі сплатою судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у розмірі 1650,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що свідоцтво про право власності органом місцевого самоврядування до теперішнього часу не видане, а ухвала суду не містить конкретних даних та технічних характеристик розподілу житлового будинку та у позивача на даний час виникли проблеми з реєстрацією права належної йому частки спірного домоволодіння. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Частинами 3, 4 ст. 200\~ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207 ЦПК України. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а за такого є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого засідання. \~\~\~\~ Судом встановлено, що 26 травня 2008 року Біляївським районним судом Одеської області від 26 травня 2008 року винесено ухвалу про поділ спадкового майна між [PERSON] та [PERSON], після смерті їх батька [PERSON] (а.с. 3). ПП «Одеське БТІ» розробило технічний паспорт та зробило розрахунок частки нерухомого майна, яке належить позивачу з урахуванням будівельно-технічної експертизи про розподіл сумісного майна в фактичному користуванні, в якому знаходиться з літ. А приміщення: : 1-1 житлова кімната площею 11,4 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 8,5 кв.м., загальною площею 19,9 кв.м., І цистерна, ? частина огорожі, що становить 36/100 частини нерухомого майна. (а.с. 5-8). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги мотивував тим, що 02 лютого 1999 р. зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Розірвати шлюб черег РАЦС відповідач відмовляється. З 2013 р. разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Просив шлюб між ними розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, в заявах до суду просили справу слухати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд проводить розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 02 лютого 1999 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 21 (а.с. 4). З 2013 р. сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, сім'я розпалася. Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні шлюбно-сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються ст. ст. 112, 113 СК України. З огляду на зазначене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечило б їх інтересам, тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги мотивував тим, що 21 березня 2015 р. він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні відносини між ними припинені. Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу через органи РАЦС. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, неможливим і суперечить його інтересам. Просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в заяві до суду просив справу слухати без його участі. В силу вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~суд проводить розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 21 березня 2015 р. зареєстровано шлюб між сторонами у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 223, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Ухвалою суду від 23 лютого 2017 р. сторонам надавався строк для примирення на один місяць. Станом на 27 березня 2017 р. відомостей про примирення від сторін до суду не надійшло. Подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні шлюбно-сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються ст.ст.\~112,\~113 СК України. З огляду на зазначене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечило б їх інтересам, тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги мотивував тим, що 21 серпня 1976 р. уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, спільних інтересів не залишилося, як і не залишилося бажання бути разом. Просив шлюб між ними розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, в заявах до суду просили справу слухати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд проводить розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 21 серпня 1976 р. Саксаганською сільською радою Лохвицького району Полтавської області зареєстровано шлюб між сторонами, запис № 20 (а.с. 4). У сторін спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, спільних інтересів не залишилося, як і не залишилося бажання бути разом. Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні шлюбно-сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються ст. ст. 112, 113 СК України. Бажання у сторін жити однією сім'єю та вести спільне господарство немає, шлюбні відносини між ними припинені. З огляду на зазначене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечило б їх інтересам, тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги мотивував тим, що 21 серпня 1993 р. зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу мають повнолітню дитину, спільне життя не склалося, постійно виникали суперечки та непорозуміння, хоча і проживають разом, проте шлюбні відносини між ними припинені, розірвати шлюб через відділ РАЦС відповідач відмовляється. Просив шлюб між ними розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач в заяві до суду просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд проводить розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 21 серпня 1993 р. зареєстровано шлюб у відділі загс міськвиконкому м. Ромни Сумської області, актовий запис № 337 (а.с. 4). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Між сторонами постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок чого спільне життя не склалося, хоча разом і проживають, проте шлюбні відносини між ними припинені, розірвати шлюб через відділ РАЦС відповідач відмовляється. Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні шлюбно-сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються ст. ст. 112, 113 СК України. З огляду на зазначене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечило б їх інтересам, тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги мотивував тим, що 23 вересня 2011 р. між ним та відповідачем укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30 вересня 2013 р. відповідач заборгувала 24318,36 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом – 14732,06 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом – 7802,09 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом – 150 грн. З огляду на зазначене просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Сторони в судове засідання не з’явилися, в заявах до суду просили справу слухати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала у розмірі 4934,71 грн. Тому в силу вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 вересня 2011 р. між сторонами укладений договір № б/н, згідно якого позивач зобов’язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн. на умовах, встановлених договором, а останній - повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди. (а.с. 8-26). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 30 вересня 2013 р. заборгованість відповідача становить 24318,36 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом – 14732,06 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом – 7802,09 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом – 150 грн. ( а.с. 6-7). Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу виконання умов кредитного договору та відповідальності за порушення зобов'язань, що випливають з нього, які регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач не виконала умови кредитного договору і продовжує їх не виконувати, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved