Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач звернувся до банку з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву без номеру від 21.05.2008 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами, Правилами та Умовами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання виконав. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 31.03.2018 року має заборгованість - 371 149,95 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 6 592,00 грн., заборгованість за процентами - 24 621,51 грн., пеня та комісія - 5 936,44 грн. Рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз м. Дніпропетровська від 31.01.2013 року з відповідача стягнуто 23 663,18 грн., яку слід відняти. Різниця становить 13 586,77 грн. крім того, просив стягнути штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф - 679,34 грн. (процентна складова), та 250,00 грн. (фіксована частина). Загальна сума боргу, яку просили стягнути з відповідача складає 14 516,11 грн. В процесі розгляду справи була подана уточнена позовна заява, згідно якої просив стягнути з відповідача борг в сумі 14 516,11 грн., з яких: заборгованість за відсотками - 10 486,77 грн., пеня та комісія - 3 100,00 грн., штраф - 679,34 грн. (процентна складова), та 250,00 грн. (фіксована частина). В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 28.09.2018 року. 28.09.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року відкрито провадження у справі. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що відповідач 21.05.2008 року підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за якою він отримав платіжну картку (кредитка), та кредит в розмірі 7 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. При підписанні заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов'язання порушив, кредитні кошти відповідачем не повернуто. 31.01.2013 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» постановлено рішення, яким стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 23 563,18 грн. По даній справі позивач просить стягнути борг в сумі 14 516,11 грн., з яких: заборгованість за відсотками - 10 486,77 грн., пеня та комісія - 3 100,00 грн., штраф - 679,34 грн. (процентна складова), та 250,00 грн. (фіксована частина), посилаючись на те, що рішення третейського суду не виконано до цього часу, заборгованість не погашена. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи норми статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст кредитного договору, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами Цивільного Кодексу України. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладено у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача штрафи, які передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, де за порушення клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів ним сплачується штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та + 5 % від суми позову. Крім того, передбачена і пеня щоразу, коли виникає прострочення. Тобто, за одні і ті ж порушення, передбачено пеня та два різних виду штрафу, тоді як відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вимога щодо стягнення з відповідача штрафів не підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню і вимога щодо стягнення з відповідача 3 100,00 грн., що є, як посилається позивач боргом по пені та комісії, оскільки стороною позивача не вказано яка сума є пенею, а яка сума є комісією, що позбавляє суд перевірити правильність їх нарахування. Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. Загальна сума коштів, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача - 10 486,77 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial