Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 10.02.2015 року наказом № 30/1к від 09.02.2015 року був прийнятий на посаду старшого бухгалтера відділу бухгалтерського обліку департаменту бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною. Наказом № 197-к від 08.06.2015 року його звільнено з 08.06.2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте, в порушення трудового законодавства, розрахунок на день звільнення відповідач не зробив, мотивуючи відсутністю коштів на підприємстві. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року у справі за його позовом з відповідача було стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 11 911,21 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.06.2015 року по 29.07.2015 року (за 36 робочих днів) в розмірі 21 923,64 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. 14.08.2015 року ним вдруге подано позов до суду про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 30.07.2015 року по дату винесення рішення. Рішенням від 14.09.2015 року з відповідача на його користь стягнуто кошти в розмірі 19 487,67 грн. за період з 30.07.2015 року по 14.09.2015 року. Вказані судові рішення відповідачем не оскаржувалися, набрали законної сили, та на даний час перебувають на виконанні в виконавчій службі. У зв'язку з неправомірної відмовою виплатити йому кошти, просив суд стягнути на його користь середній заробіток з 15.09.2015 року по день винесення рішення. В процесі розгляду справи зменшив позовні вимоги у зв'язку з тим, що 22.04.2016 року на його рахунок перераховані кошти по рішенню суду від 29.07.2015 року в сумі 34 834,85 грн., та просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки при звільнені за період з 15.09.2015 року по 21.04.2016 року (154 робочих дня) в розмірі 93 784,46 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог, зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, врахувати письмові заперечення. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що з 10.02.2015 року наказом № 30/1к від 09.02.2015 року позивач був прийнятий на посаду старшого бухгалтера відділу бухгалтерського обліку департаменту бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною. Наказом № 197-к від 08.06.2015 року позивача звільнено з 08.06.2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Встановлено, що в порушення трудового законодавства, розрахунок з позивачем на день звільнення відповідач не зробив. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 11 911,21 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.06.2015 року по 29.07.2015 року (за 36 робочих днів) в розмірі 21 923,64 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто кошти за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 487,67 грн. за період з 30.07.2015 року по 14.09.2015 року. Встановлено, що рішення суду від 29.07.2015 року відповідачем було виконано лише 22.04.2016 року. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По даній справі було встановлено, що позивач отримав належні йому кошти лише 22.04.2016 року. У зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.09.2015 року по 21.04.2016 року в розмірі 93 784,46 грн. підлягають задоволенню. Судом не приймаються заперечення сторони відповідача з урахуванням викладеного вище. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір - 937,46 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved