Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 11.06.2018 року мотивуючи\~ тим, що 04.07.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Білоцерківського відділення та [PERSON] було укладено Кредитний договір №193 від 04.07.2008 року. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Кредитного договору Банк надав відповідачу кошти у розмірі 963 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 19,5 % річних, з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 04.07.2018 року на споживчі цілі. Із п. 1.5. Договору вбачається, що позичальник зобов'язувався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту згідно наступного графіку - рівними частинами в сумі по 8025,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в Банку, починаючи з липня 2008 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у філії Банку, що вказана в реквізитах цього Договору. Останній платіж в сумі 8025,00 грн. в рахунок погашення Кредиту та сплату нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення Кредиту, що визначена цим Договором. Факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 963 000,00 грн. підтверджується прибутково-видатковим касовим ордером №6 від 04.07.2008 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 04.07.2008 року між сторонами укладено: Іпотечний договір № 156, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №4209, за умовами якого [PERSON] передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру № 28, загальною площею 47.8 кв. м., житловою площею 22,4 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Курсова, будинок. 22, що належить позичальнику на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 28.08.2003 року; та Іпотечний договір № І57, предметом якого є нерухоме майно, а саме: чотирикімнатна квартира №36, загальною площею 157.1 кв., житловою площею 82.4 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р 50-річчя Перемоги. 101 та належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства від 21.02.2008 року та зареєстрованого за №13677 в книзі №123, реєстраційний номер 22226893. Свої зобов'язання перед позичальником Банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, однак остання, порушивши п. п. 1.5, 4.3 Кредитного договору, встановлених термінів повернення наданого Кредиту та сплати відсотків за Кредит не дотримувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість. 17.03.2014 року [PERSON] направлено листа-вимогу про відкликання Кредиту.\~ 21.01.2015 року Позичальник звернулася до філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» із заявою, якою просила надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна (одного із предметів іпотеки), а саме: однокімнатної квартири №28, загальною площею 47.8 кв.м., житловою площею 22.4 кв.м. зі всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква вул. Курсова, будинок, 22, з метою погашення кредитної заборгованості перед банком. Окремою заявою від 21.01.2018 року [PERSON] просила відкликати Листа-вимогу про відкликання Кредиту від 17.03.2014 року. Рішенням Кредитного комітету філії - Головне управління по м. Києву Київській області АТ «Ощадбанк» від 22.01.2015 року було надано дозвіл на проведення під контролем Банку відчуження в добровільному порядку вищевказаного предмета іпотеки. 23.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного Договір купівлі-продажу однокімнатної квартири № 28, що знаходиться за адресою: Київська область Біла Церква, вул. Курсова, будинок. 22. 23.01.2015 року на рахунок банку надійшли кошти на загальну суму 493 65,05 грн. (заяви на переказ готівки від 23.01.2015 року № 172048393, 172049991). 21.05.2015 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» [PERSON] було направлено листа - вимогу (повідомлення про порушення зобовязання), яку отримано Позичальником 22.06.2015 року (факт отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення адресату від 22.06.2015 року). У листопаді 2016 року філією - Головне управління по м. Києву та Київській\~ області АТ «Ощадбанк» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було подано позовну заяву до [PERSON], про стягнення із останньої 253 323,21 грн. кредитної заборгованості. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2017 року, у справі № 357/12577/16-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палат цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року, позов Банку задоволено у повному обсязі. Судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощад банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором від 04.07.2008 року №193 в розмірі 253 323,21 грн. та 3799.85 грн. судового збору, а всього: 257 123,06 грн. 09.11.2017 року Банком отримано виконавчий лист у справі № 357/12577/16-ц, який 09.02.2018 року подано на примусове виконання до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київській області. 20.02.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Станом на теперішній час заборгованість за вищевказаним рішенням відповідачем не погашена. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №193 від 04.07.2008 року заборгованість відповідача станом на 19.04.2018 року складає 253 323,21 грн., з яких: 193 808,00 грн. - загальна сума основного боргу; 52 820,13 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування Кредитом; 6 695,08 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування Кредитом. Відповідно до п.3.1.3. Договору іпотеки №157 від 04.07.2008 року у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором та Кредитним договором. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки. Згідно п.6.2. Договору іпотеки Сторони домовилися, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, не забороненим законодавством, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, у тому числі, у відповідності до Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.6.6. цього Договору. Тому, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 04.07.2008 року за № 157, а саме: на чотирикімнатну квартиру № 36, загальною площею 157,1 кв. м., житловою площею 82,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р 50 років Перемоги, будинок № 101, яка належить іпотекодавцю - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства від 21.02.2008 року, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському БТІ 21.02.2008 року за реєстровим номером 13677 в книзі №123, реєстраційний номер 22226893, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності, а саме: 1 925 400,00 грн., за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» за Кредитним договором № 193 від 04.07.2018 року в розмірі 253 323,21 грн., з яких: 193808,00 грн. загальна сума основного боргу, 52820,13 грн. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 6695,08 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та стягнути судові витрати. 15.07. 018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06.11.2018 року представник відповідача [PERSON]\~ подав до суду відзив, в якому зазначив, що розглянувши позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважає її такою, що не підлягає задоволенню.\~ Обгрунтовуючи свою позовну заяву позивач виходив з того, що 04.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено Кредитний договір №193 від 04.07.2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору 04.07.2008 року було укладено Іпотечний договір №157, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а сааме чотирикімнатна квартира №36 загальною площею 157,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р 50- річчя Перемоги, 101. Порядок досткового погашення кредиту врегульовано розділом 3 Кредитного договору, пунктом 3.4 Кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначений Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором або не виконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобовязань за Договором іпотеки нерухомого майна, в тому числі, але не виключно у випадку: затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за користування кредитом. Належних до сплати комісійної винагород та інших платежів за цим Договором на один календарний місяць; незгоди позичальника та/або майнового поручителя з пропозицією Банку про зміну процентної ставки за користування кредитом та/або не підписання ним відповідних додаткових договорів згідно умов цього Договору; використання кредитом не за цільовим призначенням; виникнення обставин, які обгрунтуванним висновком Банку призведуть до того, що позичальник не виконує свої зобовязання по цьому Договору; втрати предметом іпотеки ліквідності, виникнення обставин, що унеможливлюють звернення стягнення на Предмет іпотеки; неподання позичальником, на вимогу Банку, даних, що стосуюються його фінансового стану;\~ в разі порушення позичальником умов Договору іпотеки нерухомого майна, в тому числі в разі несплати страхових платежів, порушення умов зберігання Предмета іпотеки, що призвело до пошкодження, знищення та втрати його вартості, що обумовлена договором іпотеки. Виконання позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги Банку. Позивач скористався своїм правом передбаченим розділом 3 Договору кредиту та надіслав на адресу відповідача [PERSON] вимогу від 04.06.2013 року в якому повідомляв про необхідність протягом 30 календарних днів повністю погасити заборгованість за кредитом. Таким чином, направивши лист-вимогу від 04.06.2013 року вчинивши виконавчий напис банк скористався правом вимагати дострокового погашення кредиту, чим фактично змінив дату виконання основного зобовязання. Тобто, починаючи з 04.07.2013 року кредитору було відомо про те, що заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої було змінено листом вимогою від 04.06.2013 року несплачена в повному обсязі. Якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового\~ повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позивач повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років сааме від цієї дати. В свою чергу, предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності, тому він вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором №193 від 04.07.2008 р. та Іпотечним договором №157 від 04.07.2008 року. 23.11.2018 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в які зазначила, що свої заперечення проти позову відповідач обгрунтував тим, що оскільки Кредит було відізвано, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості за Кредитним договором №193 від 04.07.2008 року та Іпотечним договором №157 від 04.07.2008 року. ПАТ «Державний ощадний банк України» не погоджується із доводами, викладеними у відзиві, вважає їх надуманими та такими, що направлені на перекручування фактичних обставин справи та уникнення виконання зобовязання за Кредитним договором №193 від 04.07.2008 року. Так, 04.07.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Кредитним договір №193, за умовами якого позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 963 000 грн. Забезпеченням по даному Договору виступає нерухоме майно позичальника чотирикімнатна квартира №36, загальною площею 157.1 кв. житловою площею 82.4 кв.м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р 50-річчя Перемоги. 101 та належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства від 21.02.2008 року та зареєстрованого за №13677 в книзі №123, реєстраційний номер 22226893 (Іпотечний договір №157 від 04.07.2008 року). У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за Кредитним договором 21.05.2015 року Банком на адресу відповідача було направлено Листа-вимогу про відкликання кредиту. У листопаді 2016 року філією Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області подано позовну заяву до [PERSON], про стягнення із останньої 253 323,21 грн. кредитної заборгованості. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2017 року у справі № 357/12577/16-ц, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палат цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року позов Банку задоволено у повному обсязі. Судом вирішено стягнути із [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором від 04.07.2008 року №193 в розмірі 253 323,21 грн. та 3799.85 грн. судового збору, а всього: 257 123,06 грн. Станом на теперішній час заборгованість згідно рішення суду боржником не погашена. 06.06.2018 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області направлено позовну заяву Банку до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України у постанові від 03.02.2016 року у справі №6-1080цс15 забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому, задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. У постанові від 18.09.2018 року у справі №921/107/15-г/16 Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що судове рішення про стягнення із боржника заборгованості за Кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобовязання і іпотеки та не позбавляє права звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року №663/2070/15-ц, закон не визначає точного моменту, з якого слід починати заново відраховувати строк позовної давності. Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. На цій підставі Верховний Суд зробив висновок, що новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після предявлення позову. Позовну заяву Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором отримано судом 07.11.2016 року. Даний факт підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення адресату. 26.11.2016 року судом відкрито провадження у справі. З вищевикладеного вбачається, що новий строк позовної давності (після його переривання) для подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у Банка розпочався 08.11.2016 року і закінчується, відповідно, 08.11.2019 року.\~ Отже, позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки від 30.05.2018 року подана Банком до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у межах строку, передбаченого чинним законодавством.\~ Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності не лише для звернення стягнення на предмет іпотеки, а й щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №19 від 04.07.2018 року. У рішенні від 19.04.2017 року у справі №357/12577 вказано обставини дослідження Кредитного договору з наданням висновку щодо задоволення позовних вимог Банку про стягнення коштів з боржника. Дані обставини були встановлені Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при ухвалені рішення від 19.04.2017 року у справі №357/12577 тому не потребують повторного дослідження та встановлення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України»\~ задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши наявні в справі матеріали, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 04.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №193, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 963 000 грн., зі сплатою 19,5% річних. Кредит надано на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04.07.2018 року на споживчі цілі. Згідно п.1.3.2 даного Договору, укладання в забезпечення виконання зобовязань за цим Договором договору іпотеки нерухомого майна, які знаходяться за адресою [ADDRESS] та договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Біла Церква, б-р 50-річчя Перемоги, 101, кв.36. 04.07.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк Україна» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №157 від 04.07.2008 року (а.с.19-21) з якого вбачається, що згідно з цим договором іпотекодавець зобовязується відповідати за виконання власних зобовязань за Договором кредиту від 04.07.2008 року №193 укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, а також усі додаткові договори. Додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього Договору та можуть бути укладені після його укладання. Іпотекодавець зобовязується повернути\~ іпотекодержателю кредит у розмірі 963 000 грн. шляхом здійснення щомісячних платежів у строки та на умовах зазначених у Кредитному договорі зі сплатою 19,5% річних на строк до 04.07.2018 року. В іпотеку передається чотирьохкімнатна квартира №36, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква б-р 50р. Перемоги, 101. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності, Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства 21.02.2008 року та зареєстроване в Білоцерківському міжміському БТІ 21.02.2008 року за реєстровим номером 13677 в книзі №123, реєстраційний номер 22226893. Згідно п.1.4 даного Договору, вартість Предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку від 25.06.2008 року, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Експерт ВМ» (Сертифікат ФДМУ №4437/05 від 06.12.2005 року), становить 1 088 700 грн.. Договірна вартість предмета іпотеки, визначена сторонами становить 1 088 700 грн.. При цьому сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена в цьому пункті Договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації законодавством. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 27.06.2008 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації за №19345313, загальна вартість нерухомого майна становить 197 428 грн. Передача квартири в іпотеку відбулася за згодою чоловіка «Іпотекодавця» [PERSON], згідно заяви, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] 04.07.2008 року за реєстром №4206. Відповідно до п. 3.1.3 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання за договором про іпотечний кредит та/або цим договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання за договором про іпотечний кредит в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше двох місяців. Відповідно до п.6.1 іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання строку платежу зобов'язання /або відповідна його частина/ не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або договором про іпотечний кредит, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. В п.6.2 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 цього договору. Згідно з п.6.6 договору, іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього договору або укладеного договору про задоволення вимог\~ іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством. З копії Статуту ПАТ «Державний ощадний банк України» (нова редакція), який погоджено НБУ 29.12.2016 року, вбачається, що банк утворений шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство» (а.с.32-35). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, як приписами норм ЦК України, так і умовами кредитного договору, на які вказано вище, передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту у разі порушення позичальником умов кредитного договору. За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2017 року (а.с.26-27) з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору №193 від 04.07.2008 року в сумі 253 323,21 грн. та судовий збір в сумі 3 799,85 грн. 12.10.2017 року ухвалою Апеляційного суду Київської області (а.с.27 на звороті - 28) рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2017 року, залишено без змін. Судом встановлено, що 09.11.2017 року стягувачу видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь банку вказаної вище суми боргу та судового збору, що стверджується копією виконавчого листа (а.с.30). З матеріалів справи також вбачається, що головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області 20.02.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55834577 з приводу примусового виконання вказаного вище виконавчого листа. Встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відповідачем по даний час не виконано, а з наданого позивачем розрахунку (а.с.37-42) вбачається, що заборгованість за договором станом на 18.04.2018 року становить 253 323 грн. 21 коп. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України у постанові від 03.02.2016 року у справі №6-1080цс15 звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.\~ Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання. Позивач просить суд у даній справі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.\~ Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 2 цієї статті положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором №193 від 04.07.2018 року та Іпотечним договором №157 від 04.07.2008 року, оскільки Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 04.06.2013 року направив [PERSON] лист-вимогу, тобто починаючи з 04.07.2013 року кредитору було відомо про те, що заборгованість за кредитним договором, строк сплати\~ якої було змінено листом вимогою від 04.06.2013 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року №663/2070/15-ц, закон не визначає точного моменту, з якого слід починати заново відраховувати строк позовної давності. Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. На цій підставі Верховний Суд зробив висновок, що новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після предявлення позову. Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред'явлення позову. Так, в листопаді 2016 року філією Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області подано позовну заяву до [PERSON] про стягнення із останньої 253 323,21 грн. кредитної заборгованості. 19.04.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення по справі №357/12577/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.26-28) яким було встановлено, що лист-вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором було надіслано банком на адресу позичальника 21.05.2015 року та одержано позичальником 22.06.2015\~ року. Також, даний факт не було спростовано ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року (а.с.27 на звороті -29). Також, з ухвали Апеляційного суду Київської області від 12.10.2017 року (а.с.27 на звороті - 29) вбачається, що 21.01.2015 року відповідач [PERSON] звернулася на адресу керуючого філією Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» з письмовою заявою, в якій вона просила надати їй дозвіл на реалізацію предмета іпотеки за договором іпотеки №193 від 04.07.2008 року з метою внесення коштів у розмірі 490 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04.07.2008 року. Відповідно до частини четвертої ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини, які були встановлені Білоцерківським міськрайонний судом Київської області при ухвалені рішення від 19.04.2017 року у справі №357/12577/16-ц\~ не потребують повторного дослідження та встановлення. Проаналізувавши все вищенаведене, суд приходить до висновку, що Банк звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, Закон України «Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З огляду на вищенаведене, нормою частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачений перелік компонентів, які є обов'язковими для вказівки судом у рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації, в тому числі й реалізації на прилюдних торгах. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року № 6-2839цс16. Суд вважає, що оскільки позичальником порушено умови договору про іпотечний кредит щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, не виконано рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, то банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, що передбачено нормами законодавства та умовами іпотечного договору. Таким чином, враховуючи наявність у справі підстав для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає за можливе визначити початкову ціну предмета іпотеки згідно наданого позивачем експертного висновку вартості нерухомого майна ТОВ «Агенство належної оцінки «Ваш Експерт» (а.с.43-90) 1 925 400 гривень, оскільки інших даних про вартість іпотечного майна суду не надано. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 04.07.2008 року за № 157, а саме: на чотирикімнатну квартиру № 36, загальною площею 157,1 кв. м., житловою площею 82,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р 50 років Перемоги, будинок № 101, яка належить іпотекодавцю - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства від 21.02.2008 року, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському БТІ 21.02.2008 року за реєстровим номером 13677 в книзі №123, реєстраційний номер 22226893, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності, а саме: 1 925 400,00 грн., за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» за Кредитним договором № 193 від 04.07.2018 року в розмірі 253 323,21 грн., з яких: 193808,00 грн. загальна сума основного боргу, 52820,13 грн. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 6695,08 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved