Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 7600 грн. - суму боргу, 2400 грн.- витрати на правову допомогу . Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 10.01.2017 відповідач запропонував позивачу свою допомогу у придбанні запасних частин на автомобіль, зробить це протягом січня 2017. Вартість запасних частин становитиме 9000 грн. Позивач віддав відповідачі 4000 грн. та 5000 грн. перерахував на його банківську картку. Коли минули більше, ніж півроку, а відповідач так і не купив запасні частини, позивач поставив вимогу про повернення йому коштів. У серпні 2017 відповідач повернув 1000 грн і 10.11.2017 повернув ще 400 грн. Станом на 01.01.2018 відповідач не повернув 7600 грн. В подальшому [PERSON] надав розписку про те, що визнає борг у сумі 7600 грн. і зобов'язався повернути до 06.10.2018. Після 06.10.2018, у телефонній розмові відповідач повідомив, що поверне борг до 01.11.2018. Однак, борг не повернув. 07.12.2018 у телефонній розмові знов обіцяв повернути кошти до 10.12.2018, але так і не повернув борг. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшли заява в якій він повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Справу просить розглядати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час, дату та місце його проведення у встановленому законом порядку. Відповідач не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. За вказаних вище обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з розписки від 23.08.2018 р. ( а.с.3) [PERSON] визнає борг у сумі 7600 грн перед [PERSON] і зобов'язується повернути до 05.10.2018. Позивачем на ім'я відповідача направлялася претензія від 03.01.2018 про повернення коштів ( а.с.4). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громодян. Крім того зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] зобов'язався повернути борг позивачу в строк, що зазначений у розписці, однак, як встановлено судом, на день винесення рішення суду кошти повернуто не було, а отже відповідачем було порушено зобов'язання передбачені договором позики. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 7600 грн., підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн.

Outcome: approved