Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, зі сплатою 36% річних, умови якого відповідачем порушуються і станом на 30.11.2014 його заборгованість по кредитному договору складає 16214,08 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, направ відзив до позовної заяви та письмові докази, де зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки не отримував кредит у позивача та не мав з ним жодних договірних стосунків, а від так у нього відсутні зобов'язання щодо поверненню позивачу грошових коштів. Дані обставини підтверджується тим, що копія паспорту, яка надана позивачем, та надавалась для оформлення кредиту, не відповідає оригіналу його паспорта, крім того, дівоче прізвище матері, яке назначене в заяві на отримання кредиту не відповідає дівочому прізвищу його матері, в зв'язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 10.10.2007 [PERSON] подано заяву на отримання кредиту, дівоче прізвище матері зазначено як [PERSON], дата народження [INFO], що проживає за адресою: м. Камянка, с. Катеринівка, паспорт [NUMBER], виданий Українським ГОМ, дата видачі 02.04.2003, ІНН [NUMBER], контактний телефон, емейл - вістуні. Вказана заява з відповідними доданими документами, зокрема копією паспорту та ідентифікаційного коду були підставами для видачі кредиту у розмірі 3400 грн., з процентною ставкою 36% Відповідно до копії паспорту [PERSON], наданого позивачем, [NUMBER], дата видачі 02 квітн 2003 року, місце проживання с. Катеринівка, Камянський район, Черкаська обл. Крім того, як на підставу позивних вимог, позивачем надано копії фотографій з особою, яка тримає в руках картку «Приват-Банк» та анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08.12.2015. На заперечення позовних вимог відповідачем надано копію паспорту [PERSON], [NUMBER], дата видачі 02 квітня 1997 року, 3 сторінка паспорту вклеєна нова фотографія [PERSON], 4 сторінка зазначено дату вклеювання нової фотографії 28.01.2015, 11 сторінка паспорту місце проживання [ADDRESS]. Крім того, фотографії на першій сторінці копії паспорту [PERSON] наданого позивачем та відповідачем належать різним особам. Таким чином, в судому засіданні встановлено, що копії паспортів [PERSON] наданих позивачем, який надавався при отриманні кредиту та відповідачем, як оригінал його паспорту, суттєво відрізняються один від одного, зокрема різні фотографії, на момент видачі кредиту відсутня друга фотографія в паспорті, різні дати видачі та місця проживання. Крім того, відповідачем надано копію свідоцтва про народження [PERSON] та копію свідоцтва про одруження, з яких вбачається, що дівоче прізвище його матері [PERSON]. Згідно ст.509 ЦК України , зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Відповідно до ст.ст. 80,89 ЦПК України, д остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному, та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи те, що позивачем як на обґрунтування наявності у відповідача зобов'язання перед ПАТ КБ «Приват-Банк», щодо не виконання умов кредитного договору, надано копію паспорту [PERSON] який суттєво відрізняється від копії паспорту наданого відповідачем, зокрема різні фотографії, на момент видачі кредиту відсутня друга фотографія в паспорті, різні дати видачі та місця проживання, суд не приймає його як належний та достатній доказ щодо отриманням [PERSON] кредиту та наявності зобов'язання сплатити кошти відповідно до позовної заяви, оскільки позивачем не доведено наявність між сторонами договірних відносин. Щодо копії фотографій з особою, яка тримає в руках картку «Приват-Банк» та анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08.12.2015, то в дані докази не несуть інформації про отримання відповідачем кредиту 10.10.2007. Інших доказів, позивачем на обґрунтування позову не надано, клопотань про призначення експертизи, зокрема почеркознавчої, в судовому засіданні не заявлялось. Таким чином, позов не підлягає до задоволення в повному обсязі. Підстави для застосування строку давності відсутні, оскільки права позивача відповідачем не порушувались. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача покладаються на нього, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, щодо судових витрат відповідача, зокрема на правову допомогу, то дані витрати як і їх розмір, відповідно до ст.137 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст.11, 15, 16, 509, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: dismissed