Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним патент України [NUMBER] від 10.12.2010 року на промисловий зразок «[INFO]», зареєстрований на ім'я [PERSON], та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні відомості про це до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування вимог позивач вказав, що підприємство ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» є власником патенту України №?4920 на промисловий зразок «[INFO]» (4 заявлені варіанти) і з 1996 року спеціалізується на випуску туалетного паперу і його реалізації на всій території України. Як зазначає позивач, патентом України [NUMBER] від 10.12.2010 року захищений зовнішній вигляд упаковки туалетного паперу, які майже повністю (в сукупності всіх суттєвих ознак) відтворюють промисловий зразок (чотири варіанти), що захищений патентом №?4920, належного позивачу. На переконання позивача, сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки та його реєстрацію, а отже такий промисловий зразок не є новим і відповідно не відповідає умовам патентоспроможності, визначеним ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», що і дає підстави для визнання патенту недійсним. В судовому розгляді представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві. Також вказала, що висновком №271/13 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 28.05.2014 року встановлено, що промисловий зразок «[INFO]» за патентом України [NUMBER] містить сукупність суттєвих ознак 2-го варіанта промислового зразка за патентом України №?4920, яка стала загальнодоступною у світі 15.06.2001 року. Виходячи з викладеного, представник позивача зазначила про обґрунтованість позовних вимог, їх доведеність належними засобами доказування, на підставі чого просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги просила задовольнити, вирішивши питання про розподіл понесених позивачем судових витрат відповідно до поданих доказів. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, направили до суду заперечення, в яких вказали те, що висновком №271/13 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 28.05.2014 року встановлено відсутність в матеріалах справи відомостей, за якими сукупність ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання 26.07.2010 року на нього заявки. Таким чином відповідач [PERSON] та її представник вважають, що підстави для задоволення позову відсутні. Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти задоволення позову також заперечував, пославшись на вказані вище обставини. Суд, заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» особа, яка бажає одержати патент і має на це право, подає до установи заявку. Згідно пункту 2 статті 5 вказаного закону, об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Відповідно до вимог вказаного закону за заявками на промислові зразки проводиться формальна експертиза, під час якої встановлюється дата подання заявки, визначається належність об'єкта, що заявляється, до об'єктів зазначених у пункті 2 статті 5 цього закону, заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 11 закону та правилам, встановленим на його основі (заявка повинна стосуватися одного промислового зразка і може містити його варіанти, складається українською мовою, повинна містити заяву про видачу патенту, комплект фотографій із зображенням виробу, що дають повне уявлення про зовнішній вигляд виробу, опис промислового зразка, креслення, схему, карту, якщо необхідно тощо), документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. В разі якщо заявка відповідає вказаним формальним вимогам статті 11 «Про охорону прав на промислові зразки» та документ про сплату збору за подання заявки відповідає встановленим вимогам, заявнику надсилається рішення про видачу патенту. Встановлено, що ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» є власником патенту України №?4920 на промисловий зразок «Матеріал для пакування туалетного паперу» (4 заявлені варіанти) і з 1996 року спеціалізується на випуску туалетного паперу і його реалізації на всій території України. В свою чергу гр. [PERSON] є власником патенту України [NUMBER] від 10.12.2010 року, яким захищений зовнішній вигляд упаковки туалетного паперу, яка, на переконання позивача у справі, майже повністю (в сукупності всіх суттєвих ознак) відтворюють промисловий зразок (чотири варіанти), що захищений патентом №?4920, належного позивачу. При цьому, як вбачається з матеріалів позову, сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки та його реєстрацію, а отже такий промисловий зразок не є новим і відповідно не відповідає умовам патентоспроможності, визначеним ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Згідно з пунктом 1 статті 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умові патентоспроможності, якщо він є новим. Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Відомості щодо сукупності суттєвих ознак промислового зразка, які містяться в різних джерелах інформації, із змістом яких будь-яка особа може ознайомитись, можна вважати загальнодоступними у світі. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року у справі було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Висновком №271/13 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 28.05.2014 року встановлено, що в матеріалах справи не міститься відомостей, за якими сукупність ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання 26.07.2010 року на нього заявки, проте в той же час встановлено, що промисловий зразок «[INFO]» за патентом України [NUMBER] містить сукупність суттєвих ознак 2-го варіанта промислового зразка за патентом України №?4920, яка стала загальнодоступною у світі 15.06.2001 року. Також експерт дійшов висновку (т. 2 а.с. 19), що всі варіанти промислового зразка за патентом України [NUMBER] містять сукупність суттєвих ознак 2-го варіанта промислового зразка за патентом України №?4920. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Представниками відповідачів не подано суду жодного належного доказу, які б спростовували б висновки вказаного експертного дослідження чи ставили б його під сумнів. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про доведеність позивачем відсутності новизни промислового зразка за патентом України [NUMBER] від 10.12.2010 року, зареєстрованого на ім'я [PERSON] та невідповідності такого промислового зразку умовам патентоспроможності, визначеним п. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Відповідно до ст. 469 ЦК України права інтелектуальної власності на промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановленому законом. Статтю 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» визначено, що невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам патентоспроможності, визначеним цим законом, є підставою для визнання патенту недійсним повністю або частково. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню і відповідно патент України [NUMBER] від 10.12.2010 року на промисловий зразок «[INFO]», зареєстрований на ім'я [PERSON], слід визнати недійсним та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України [NUMBER] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». При цьому суд критично ставиться до заперечень проти позову відповідача [PERSON] та її представника в частині твердження експерта про відсутність в матеріалах справи відомостей, за якими сукупність ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання 26.07.2010 року на нього заявки, оскільки таке твердження не спростовує наступний висновок експерта про відсутність новизни промислового зразка через те, що промисловий зразок «[INFO]» за патентом України [NUMBER] містить сукупність суттєвих ознак 2-го варіанта промислового зразка за патентом України №?4920, яка стала загальнодоступною у світі 15.06.2001 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з [PERSON] на користь ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» підлягає стягненню 12452 гривень 62 копійки понесених останнім та документально підтверджених (т.1 а.с.89, т. 2 а.с. 3-4) судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved