Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним. [PERSON] працював на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН»( згідно витягу з ЄДР станом на 28.01.2015 рік). 20 жовтня 2016 року під час перебування у відрядженні позивачу зателефонували працівники Товариства та повідомили, що в офісі з'явились невідомі особи, які представляються новою дирекцією компанії, а [PERSON] нібито відсторонений від виконання посадових обов'язків. Після цього, за результатами ознайомлення з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач з'ясував, що з 18 жовтня 2016 року керівником ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» вказаний [PERSON] (згідно витягу з ЄДР станом на 07.11. 2016 рік). Крім того, позивачу стало відомо, що 17 жовтня 2016 року були проведені Загальні збори учасників ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН», однак [PERSON], перебуваючи на посаді керівника Товариства та будучи учасником товариства (розмір його частки у статутному капіталі товариства складає 20%), не був повідомлений про їх призначення, про час і місце їх проведення та про порядок денний, йому надано копію протоколу, яким були оформлені рішення прийняті під час вказаних загальних зборах учасників. 17 листопада 2016 року позивач направив листа відповідачу з вимогою надати копію протоколу загальних зборів ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН», на яких було прийнято рішення про зміну керівника та виконати зобов'язання передбачені трудовим законодавством, однак жодної відповіді на вказане звернення відповідач не надав, порушивши права позивача як найнятого працівника. Також 17 листопада 2016 року, звернувся із запитом до державного реєстратора та отримав від такого копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» №17-10-16 від 17.10.2016 р., зі змісту якого випливає , що загальними зборами прийнято рішення звільнити [PERSON] з посади Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» з 17 жовтня 2016 року. Позивач вважає звільнення із посади Генерального директора ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» таким, що відбулося з порушенням закону з огляду зокрема на те, що наявність підстав для припинення поважень як Генерального директора відповідач у протоколі загальних зборів товариства не зазначено. Крім того [PERSON]зазначає, що отримав копію протоколу ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» №17-10-16 від 17.10.2016 р., яким оформлено його звільнення, лише 17.11.2016 року від державного реєстратора, а трудову книжку йому не видано і досі, відтак строк на звернення до суду не пропущений. На підставі викладеного позивач просить суд визнати звільнення з роботи [PERSON] незаконним та поновити його на роботі у товаристві з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДІСТРИБ'ЮШН» на посаді Генерального директора; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДІСТРИБ'ЮШН»на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі у товаристві з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДІСТРИБ'ЮШН» на посаді Генерального директора, а також в частині присудження [PERSON] виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити такі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН», що відповідно стверджується витягом з ЄДР станом на 28.01.2015 рік. 17 листопада 2016 року позивач отримав від державного реєстратора копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» №17-10-16 від 17.10.2016 р., зі змісту якого випливає, що загальними зборами прийнято рішення: звільнити [PERSON] з посади Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» з 17 жовтня 2016 року; зобовязати останнього після ознайомлення з цим протоколом передати всі документи та метеріальні цінності, що ним були отримані за весь час перебування на посаді Генерального директора, [PERSON] на підставі відповідного Акту приймання-передачі; призначити [PERSON] на посаду Генерального директора ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» з 18.10.2016 року на підставі заяви від 17.10.2016 року Позивач вважає звільнення із посади Генерального директора ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» таким, що відбулося з порушенням закону . Крім того [PERSON] вказує у позові на те, що отримав копію протоколу ТОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» №17-10-16 від 17.10.2016 р., яким оформлено його звільнення, лише 17.11.2016 року від державного реєстратора, а трудову книжку йому не видано і досі, відтак строк на звернення до суду не пропущений. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ч. 3 ст. 99 ЦК України в редакції Закону України від 13.05.2014 року № 1255-VII, повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від своїх обовязків. Положеннями ст. 41 КЗпП України, яка Законом України № 1255-VII від 13.05.2014 року доповнена пунктом 5 щодо розірвання трудового договору у випадку припинення повноважень посадових осіб передбачає для власника або уповноваженого ним органу додаткові підстави для розірвання трудового договору з певними категоріями працівників лише у випадках порушення ними трудових обовязків чи вимог законодавства. Разом з тим стороною відповідача не надано суду жодних доказів, що у відповідача існували обгрунтовані підстави для розірвання трудового договору з [PERSON] у звязку з порушенням ним трудових обовязків чи вимог законодавства. Натомість рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2017 року у справі за позовом [PERSON] до ТЗОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом від 17.10.2016 року встановлено, що було порушено права та законні інтереси позивача, таке рішення було прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства та статуту, внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача, як учасника товариства про дату та час, місце проведення та порядок денний скликання загльних зборів учасників ТЗОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН», що відповідно стало підставою для визнання оскаржуваного рішення загальних зборів недійсним з моменту його прийняття. Вказане рішення було залишено в силі постановою Львівського Апеляційного господарського суду від 24.05.2017 року . У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлені ті обставини. Положеннями ч. 1 ст. 235 КЗпП Ураїни визначено, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Крім того ч. 2 ст. 235 КЗпП регламентовано, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У відповідності до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. З наданого ТЗОВ «[PERSON] ДИСТРИБ'ЮШН» розрахунку середнього заробітку, що міститься в матеріалах цивільної справи вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 1\~640, 91 грн. З матеріалів справи слідує, що кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 18.10.2016 року по 26.06.2017 року становить 172 , відтак загальний розмір середнього заробітку за період вимушеного прогулу складає 282236, 52 грн.( 1\~640, 91 грн * 172 дні). Враховуючи викладене вище, те, що позивач довів ті обставини, на які посилався в позовній заяві, натомість відповідачем не надано жодних доказів на спрастування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved