Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Фахті Азіти про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 13.09.2012 року між позивачем та [PERSON] (Відповідач 1) був укладений кредитний договір №620\\1-12, згідно з яким [PERSON] отримав кредит на поточні потреби в сумі 500 000,00 (пятсот тисяч) грн. 00 коп., прийняв на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути Банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов Кредитного договору та тарифами Банку, також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. В забезпечення зобовязань за Кредитним договором, 13 вересня 2012 року між Банком та Фахті Азітою (Відповідач 2) було укладено договір поруки, згідно умов якого, Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором. «24» січня 2014 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно положень якої, змінено строк повернення кредитних коштів на «12» вересня 2019 року, збільшена сума кредиту до 1 060 000 (один мільйон шістдесят тисяч) грн. 00 коп., та змінено розмір відсоткової ставки на 27,7% річних. Одночасно, «24» січня 2014 року між Банком та Відповідачем 2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поручительства, згідно положень якої Відповідач 2 погодив зміни, внесені до Кредитного договору. Відповідач 1 зобовязання у строк не виконав, а саме: не сплачував щомісячний платіж, який складався з погашення частини суми кредиту та щомісячно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами по кредиту, тим самим порушив умови Кредитного договору (п.п. 4.2.2.-4.2.6.) та вимоги діючого цивільного законодавства. За таких обставин, уточнивши позовні вимоги, представник позивача просив стягнути солідарно з Відповідача 1 та його поручителя Фахті Азіти кредитну заборгованість станом на 07.04.2016 року у розмірі 1 480 164,43 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 967 667,90 грн., заборгованості за відсотками за період з 01.11.2014 по 07.04.2016 року, - 432 172,90 грн., пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 11.07.2015 по 07.04.2016 року, - 81 354,00 грн. [PERSON] заперечував проти задоволення позову та звернувся до суду з зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР», третя особа: Фахті Азіта про зміну положень кредитного договору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до серпня 2014 року він сумлінно виконував свої обов'язки за вищезазначеним кредитним договором. Однак, у зв'язку з введення тимчасової адміністрації у банку та судових спорів з приводу належності кредитора, не мав можливості вільно сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором. Не можливість виконання умов кредитного договору розцінює як випадок у розумінні ст. 617 ЦК України та вважає, що має бути звільнений від цивільно-правової відповідальності. Окрім того, посилаючись на ст. 651 ЦК України зазначає, що укладаючи кредитний договір розраховував на те, що щомісячно буде здійснювати платіж у розмирі 29 800 грн. в строк до 12 вересня 2019 року. А оскільки з вини кредитора не міг належним чином виконувати зобовязання щодо сплати щомісячних платежів за кредитним договором у період з жовтня 2014 року (з моменту неможливості встановити належного кредитора) по серпень 2016 року (до моменту укладання договору відступлення прав вимоги), - кредитний договір необхідно змінити в частині строку виконання зобовязань на термін дії цих обставин, тобто продовжити строк дії кредитного договору до 12 липня 2021 року (на 22 місяці). У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. [PERSON] відповідачів та позивача за зустрічним позовом заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічну позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР» до [PERSON], Фахті Азіти про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає, зустрічний позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР», третя особа: Фахті Азіта про зміну положень кредитного договору підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 13.09.2012 року між публічним акціонерним товариством акціонерним банком «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено кредитний договір №620\\1-12, згідно з яким [PERSON] отримав кредит на поточні потреби в сумі 500 000,00 (пятсот тисяч) грн. 00 коп., прийняв на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути Банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов Кредитного договору та тарифами Банку, також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. В забезпечення зобовязань за Кредитним договором, 13 вересня 2012 року між Банком та Фахті Азіта (Відповідач 2) було укладено договір поруки, згідно умов якого, Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором. 24 січня 2014 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно положень якої, змінено строк повернення кредитних коштів на 12 вересня 2019 року, збільшена сума кредиту до 1 060 000 (один мільйон шістдесят тисяч) грн. 00 коп., та змінено розмін відсоткової ставки на 27,7% річних. Одночасно, 24 січня 2014 року між Банком та Відповідачем 2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поручительства, згідно положень якої Відповідач 2 погодив зміни, внесені до Кредитного договору. Згідно з п. 4.2.4. Кредитного договору [PERSON] був зобовязаний починаючи з березня 2014 року щомісячно з 1-го по 10-тє число місяця здійснювати щомісячний платіж у розмирі не меньше ніж 15 000 грн., а з липня 2014 року щомісячно з 1-го по 10-тє число місяця здійснювати щомісячний платіж у розмирі не меньше ніж 29 800 грн. Свої зобовязання [PERSON] виконував належним чином, щомісячно сплачував узгоджену суму, що підтверджується банківськими квитанціями про переказ коштів. Згідно постанови Правління НацБанку України від 26 вересня 2014 року №610 «Про віднесення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 25.09.2014 року було прийнято рішення № 103 про запровадження тимчасової адміністрації, а тому ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» не працював у звичайному режимі. Зазначені обставини сторони не заперечують. 13.10.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» з листом про розяснення яким чином останньому сплачувати щомісячні платежі. 03.11.2014 року у відповідь на звернення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» зазначило, що є належним кредитором. А тому [PERSON] сплатив грошову суму у розмирі 19 000 (девятнадцять тисяч) гривень. 14 січня 2015 року [PERSON] отримав від тимчасової адміністрації введеної у банку позивача лист №24\\3723, зі змісту якого вбачається, що існує ще одна організація на рахунок якої перераховуються платежі та вони не будуть зараховуватись до погашення заборгованості [PERSON]. 12 лютого 2015 року [PERSON] отримав ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року з якої вбачається, що з моменту введення тимчасової адміністрації службові особи ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» діяли протиправно за що притягуються до кримінальної відповідальності. У судовому засіданні представник відповідачів за первісним позовом пояснила, що з моменту введення тимчасової адміністрації, працівники ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» постійно пропонували [PERSON] сумлінні схеми сплати за кредитним договором, які можуть зменшити розмір отриманого кредиту. А тому доки ведуться спори з приводу належності кредитора, боржник навманець не може сплачувати кредитні платежі. [PERSON] до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Значення випадку полягає у тому, що, незважаючи на наявність протиправної поведінки особи, шкоди та причинного зв'язку між ними, він стає підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності. За загальним правилом, випадок (відсутність вини) звільняє суб'єкта від цивільно-правової відповідальності, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином порушення зобовязання [PERSON] необхідно розцінювати як випадок, за який не може наставати цивільно-правова відповідальність. Таким чином суд дійшов висновку про доведеність [PERSON] відсутності можливості вільно сплачувати кредитні платежі належній особі та необхідності звільнення [PERSON] за таких обставин від цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору. Окрім того з матеріалів справи вбачається, що 08.04.2016 року [PERSON] отримав від ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» листа № 01\\2648 щодо передавання права вимоги за кредитним договором іншій юридичній особі товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС», від якої 05.05.2016 року подано заяву про процесуальне правонаступництво. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» було задоволено та змінено позивача у справі. В свою чергу [PERSON] двічі звертався до нового кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» з клопотанням погодити новий графік оплати щомісячних платежів. [PERSON] [PERSON] не отримав, натомість до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР»» про процесуальне правонаступництво у звязку із укладеним договором відступлення права вимоги від 23 серпня 2016 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР» було задоволено та змінено позивача у справі. За клопотанням представника ТОВ «ІН-ФАКТОР» судові засідання відкладались для вирішення питання мирним шляхом. [PERSON] [PERSON] пояснила, що сторони не досягли згоди щодо реструктуризації боргу та входження у графік платежів, на який розраховував [PERSON], укладаючи кредитний договір, а отже іншого шляху окрім звернення до суду за захистом у позивача за зустрічним позовом не має. [PERSON] ТОВ «ІН-ФАКТОР» пояснив, що сторони не досягли згоди щодо реструктуризації боргу та наполягав на стягнення усієї суми кредиту. Суд критично ставиться до тверджень позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] намагався врегулювати спір мирним шляхом, проте позивач поза межами судового спору намагався стягнути з [PERSON] значно більшу суму заборгованості у розмирі 2 476 421,92 про що свідчить нотаріальна вимога від 25 січня 2017 року. [PERSON] до ч.2, ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач за зустрічним позовом укладаючи кредитний договір розраховував, що щомісячно з 1-го по 10-тє число буде здійснювати платіж у розмирі 29 800 грн. і таке виконання буде приймати кредитор щомісячно в строк до 12 вересня 2019 року. А оскільки кредитор істотно порушив умови договору, - кредитний договір необхідно змінити в частині строку виконання зобовязань щоб відновити те становище сторін, яке існувало під час укладання кредитного договору. [PERSON] до ч.1, ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. [PERSON] до ч.3, ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Тому суд вважає, що оскільки з вини кредитора [PERSON] не міг належним чином виконувати зобовязання щодо сплати щомісячних платежів за кредитним договором у період з жовтня 2014 року (з моменту неможливості встановити належного кредитора) по серпень 2016 року (до моменту укладання договору відступлення прав вимоги з позивачем у справі), - кредитний договір необхідно змінити в частині строку виконання зобовязань на термін дії цих обставин, тобто продовжити строк дії кредитного договору до 12 липня 2021 року (на 22 місяці). На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved