Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 15 травня 2015 року між позивачем та КП «Міськавтопарк» було укладено договір № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». Згідно п. 1.1. договору балансоутримувач надає [PERSON] у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. [PERSON] в районі буд. 18, площа 1\~380 кв.м, кількість машино місць 120, кількість пільгових місць 12; дні роботи - цілодобово; час роботи - цілодобово. З червня 2015 року невідомі особи які повідомили, що даний майданчик належить [PERSON] перешкоджають позивачам здійснювати свої права передбачені договором від 15 травня 2015 року «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». 01 липня 2015 року позивачі звернулися до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявою стосовно внесення в єдиний державний реєстр досудових розслідувань за фактом заняття земельної ділянки розташованої в районі буд. 18 на бул. [PERSON] в м. Дніпропетровську за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України, яке було внесено. Тому позивачі просять суд усунути перешкоди щодо виконання договору № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що даною земельною ділянкою, користуються мешканці житлових будинків які розташовані поблизу,а саме орган самоорганізації населення «Будинковий комітет будинку № 10 по бул. [PERSON] у м. Дніпропетровську». Окрім того пояснили, що на дану земельну ділянку для паркування транспортних засобів проведено електропостачання від храму та укладено договір на обслуговування. Обслуговування даного майданчику здійснюється мешканцями будинків. Представник комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні пояснила, що дійсно між ними та позивачем було укладено договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. [PERSON] в районі буд. 18. 19 вересня 2015 року в результаті проведеної перевірки було встановлено, що на зазначеному майданчику для паркування невідомими особами здійснюється паркування транспортних засобів, що перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та виконання договірних зобовязань позивачем, тому просила позовні вимоги задовольнити. Керівник органу самоорганізації населення «Будинковий комітет будинку № 10 по бул. [PERSON] у м. Дніпропетровську» пояснив, що даною земельною ділянкою користується громада, а саме мешканці бул. [PERSON] ставлять там свої транспортні засоби, висаджують зелені насадження, здійснюють охорони транспортних засобів. Окрім того підтвердив, що дійсно електропостачання на місце для паркування відведене з храму та грошові кошти по сплаті за електроенергію вони віддають [PERSON] Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~ на\~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 15 травня 2015 року між позивачем та КП «Міськавтопарк» було укладено договір № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» /а.с.15-17/. Згідно п. 1.1. договору балансоутримувач надає [PERSON] у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. [PERSON] в районі буд. 18, площа 1\~380 кв.м, кількість машино місць 120, кількість пільгових місць 12; дні роботи - цілодобово; час роботи - цілодобово. 18 травня 2015 року між сторонами підписано акт приймання передачі відповідно до якого оператор здійснює справляння та перерахування до бюджету міста збір за місця для паркування, що передбачено ст.. 268 1 Податкового кодексу України та рішення міської ради від 27 грудня 2010 року № 5/6 «Про порядок справляння збору за місця для паркування транспортних засобів на території міста». З червня 2015 року невідомі особи які повідомили, що даний майданчик належить [PERSON] перешкоджають позивачам здійснювати свої права передбачені договором від 15 травня 2015 року «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». 01 липня 2015 року позивачі звернулися до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявою стосовно внесення в єдиний державний реєстр досудових розслідувань за фактом заняття земельної ділянки розташованої в районі буд. 18 на бул. [PERSON] в м. Дніпропетровську за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України, яке було внесено /а.с.19/ 16 вересня 2015 року КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради було проведено обстеження місця паркування за вказаною адресою, в результаті чого було встановлено, що на зазначеному майданчику для паркування невідомими особами здійснюється паркування транспортних засобів, що перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та виконання договірних зобовязань позивачем /а.с. 38/. 06 жовтня 2015 року між КП «Міськавтопарк»» та позивачем було укладено Додаткову угоду до договору про призупинення діяльності та виконання умов договору у зв*язку із внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 42015040650000023 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON], розташованої в районі буд. № 18 бул. [PERSON] в м. Дніпропетровську, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та цивільної справи про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Згідно листа держсільгоспінспекції в Дніпропетровській області від 12 листопада 2015 року вбачається, що спірна ділянка зайнята самовільно [PERSON] В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що спірною земельною ділянкою користуються мешканці бул. [PERSON], які залишають там свої транспортні засоби, ні [PERSON] ні [PERSON] не користується земельною ділянкою. Періодично громада сплачує грошові кошти за постачання електроенергії хто скільки зможе, та оскільки електропостачання відведене від храму грошові кошти за послуги електропостачання вони передають [PERSON] для сплати останнім по рахункам. Частина 2 ст. 152 ЗК України, передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 ст. 92 ЗК України - право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно ч. 2 пункту в ст. 92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved