Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 12.01.2016 року, яку уточнив в судовому засіданні та просив суд стягнути з відповідача ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КРИВОРІЗЬКЕ «РАЙАГРОПРОМЕНЕРГО» заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 323, 81 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто на день винесення рішення та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що з 29.04.2013 року по 18.02.2015 він працював в ДЕРЖАВНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «КРИВОРІЗЬКЕ «РАЙАГРОПРОМЕНЕРГО» на посаді охоронника. 18.02.2015 року звільнений за власним бажанням. В порушення ст. 116 КзПП України з ним не проведено розрахунок при звільненні, при цьому сума заборгованості по заробітній платі склала 5 323,81 грн., яка не виплачена йому до цього часу, яку він просить стягнути з відповідача на його користь, а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто на день винесення рішення. Крім того, просив стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., мотивуючи тим, що несвоєчасна виплата заробітної плати при звільненні спричинили йому моральні страждання, які негативно впливають на його життя, здоровя, він відчуває глибокий психологічний дискомфорт, який виразився у роздратованості, від якої страждають його близькі люди, порушена його душевна рівновага, яка виявляється у поганому сні, наявності невпевненості перед наступним днем, він змушений докласти додаткових зусиль, щоб звертатися до відповідача зі своїми законними вимогами, принижуватися, витрачати час та кошти на дорогу, крім того повинен сплачувати комунальні послуги, однак в результаті неправомірних дій відповідача вимушений просити у борг у знайомих, через що відчував сильні душевні хвилювання та сором. Позивач в судовому засіданні просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати визнав повністю, в частині стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не визнав, вказуючи на тяжке матеріальне становище підприємства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - підлягає задоволенню в повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди частковому задоволенню, з наступних законних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] працював в ДП «КРИВОРІЗЬКЕ «РАЙАГРОПРОМЕНЕРГО» з 29.04.2013 року по 18.02.2015 року на посаді охоронця (а.с. 4). Вказаний факт не заперечувався сторонами. 18.02.2015 року [PERSON] звільнений з займаної посади за ст. 38 КзПП України за власним бажанням, на підставі наказу від 18.02.2015 року № 3-К (а.с. 4). Згідно довідки ДП «КРИВОРІЗЬКЕ «РАЙАГРОПРОМЕНЕРГО» від 30.11.2015 року, заборгованість із заробітної плати [PERSON] станом на 30.11.2015 року склала 5 323,81 грн. (а.с.5). Вказаний розмір заборгованості по заробітній платі не оспорювався сторонами, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Оскільки вимоги в частині заборгованості по заробітній платі визнані відповідачем в повному обсязі, то суд вважає за необхідне задовольнити їх і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 323,81 грн. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При цьому, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає спори в межах заявлених позовних вимог. Оскільки заборгованість по заробітній платі [PERSON] незважаючи на відсутність спору про її розмір, не виплачена на час розгляду справи, а позивач наполягав на стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.02.2015 року по час фактичного розрахунку, то суд, виходячи з принципу диспозитивності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині в повному обсязі, виходячи зі наступного. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пункт 8 Порядку передбачає, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Так, судом встановлено, позивач звільнений 18.02.2015 року, отже останніми 2 місяцями, які передували його звільненню грудень 2014 року та січень 2015 року (а.с. 20). Згідно довідки від 12.02.2016 року та табеля обліку робочого часу ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КРИВОРІЗЬКЕ «РАЙАГРОПРОМЕНЕРГО», в грудні 2014 року та січні 2015 року [PERSON] пропрацював 427 робочі години (208 +216), за що йому нарахована заробітна плата 3282,83 грн. (а.с. 21,22). Отже, середньогодинна заробітна плата позивача складала: 3 282,83 грн. (сума заробітної плати за період грудень 2014 року - січень 2015 року) : 424 години (кількість робочих годин за період грудень 2014 року - січень 2015 року) = 7,74 грн. за 1 годину (середньогодинна заробітна плата [PERSON]В.). Період затримки заробітної плати належної [PERSON] при звільненні, за період з 18.02.2015 року по 17.02.2016 року (включно) складає 2 209 робочих годин (з 19 по 28 лютого 2015 року - 48 годин; за березень 2015 року - 192 години; за квітень 2015 року - 184 години, за травень 2015 року 184 години; за червень 2015 року 184 години; за липень 2015 року 184 години; за серпень 2015 року 200 годин; за вересень 2015 року 176 годин; за жовтень 2015 року 185 годин; за листопад 2015 року 176 годин; за грудень 2015 року 168 годин; за січень 2016 року (по аналогії з січнем 2015 року) 216 годин; з 01 по 17 лютого 2016 року (включно) по аналогії з лютим 2015 роком 112 годин), а отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку дорівнює: 2 309 годин х 7, 74 грн. = 17 097,66 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про те, що причиною не проведення розрахунку при звільненні була значна дебіторська заборгованість, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-64/13, який є обовязковим для всіх судів в силу ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Допущене відповідачем порушення трудового законодавства завдало позивачу моральні страждання, оскільки він позбавлений гарантованого ст. 43 Конституції України права на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя та право на своєчасне одержання винагороди за працю. Несвоєчасна виплата заробітної плати при звільненні спричинили відповідачу моральні страждання, які негативно впливають на його життя, здоровя, він відчуває глибокий психологічний дискомфорт, який виразився у роздратованості, від якої страждають його близькі люди, порушена його душевна рівновага, яка виявляється у поганому сні, наявності невпевненості перед наступним днем, він змушений докласти додаткових зусиль, щоб звертатися до відповідача зі своїми законними вимогами, принижуватися, витрачати час та кошти на дорогу, крім того повинен сплачувати комунальні послуги, однак в результаті неправомірних дій відповідача вимушений просити у борг у знайомих, через що відчував сильні душевні хвилювання та сором. У звязку з вище викладеним, суд вважає доведеним факт порушення з вини відповідача законних прав [PERSON], а також те, що вказане порушення призвело до моральних страждань останнього, змінило звичний для нього спосіб життя та вимагало додаткових зусиль для його організації. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер допущеного відповідачем порушення, а саме те, що воно не було безпідставним (зумовлене існуванням значної дебіторської заборгованості (а.с. 23-24), розмір та глибину душевних страждань позивача, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково - в розмірі 1 000 грн., в задоволенні решти вимог відмовити. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1102,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави (551,20 грн. за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та 551,20 грн. за вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди).

Outcome: partial