Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на в порядку спадкування за законом, в якій зазначає, що він є рідним сином [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Матірю його мами [PERSON], [INFO], його рідною бабусею, була [PERSON], [INFO]. Його мама [PERSON] померла 11 квітня 2004 року. Його бабуся [PERSON] померла у 2001 році, точну дату, нажаль він вже не памятає через свій малолітній вік, а свідоцтво про смерть загубилося. Його бабусі на праві власності належала однокімнатна квартира №63, в буд. 11 мікрорайон №3, у м.Лозова Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 листопада 1993 року, приватизаційним платіжним дорученням №265 від 24 жовтня 1993 року, технічним паспортом на зазначену квартиру. На час смерті його бабусі, його мама [PERSON] та він проживали з бабусею у квартирі № 63, в буд. 11 м-н 3, у м. Лозова Харківської області, мама здійснювала за нею догляд. За життя його мати не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину - квартиру за зазначеною адресою, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з нею. Згодом після смерті матері - 11 квітня 2004 року його забрали до себе родичі у м. Харкові, однак, після досягнення ним повноліття, він переїхав у квартиру № 63, в буд. 11 м-н 3, у м. Лозова Харківської області, де фактично проживає до сьогодні. Позивач зазначає, що у відповідності до ч. 3, ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкритті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа вважається такими, що прийняли спадщини. На момент смерті бабусі та матері він був малолітнім, ані він, ані мати з заявами про відмову від прийняття спадщини не подавали. Тому враховуючи вище наведене і виходячи зі змісту ст. 1216 ЦК України, де визначено поняття спадкування, за ст. 1217 ЦК України зауважені види спадкування, у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкриття спадщини, за ст. 1221 ЦК України місце відкриття спадщини, у відповідності до ст. 1258 ЦК України черговість спадкування за законом (так як будь якого заповіту спадкодавець не залишав), та у відповідності до ст. 1266 ЦК України, де визначено, що внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, якби вони були живими на час відкриття спадщини, він, є єдиним спадкоємцем на спадкове майно - квартиру № 63, в буд. 11 м-н 3, у м. Лозова, Харківської області, після смерті його бабусі - [PERSON]. У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 63, в буд. 11 м-н 3, у м. Лозова, Харківської області, після смерті його бабусі - [PERSON]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 51, 62). Представник відповідача Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явився, але їх представник подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 49). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2004 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІУ-ВЛ № 498027, виданого 05 травня 1993 року Ленінським відділом ЗАГС м. Харкова, де батьками записані [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-ВЛ № 448183, виданого 13 квітня 2004 року міським відділом РАЦС № 4 Харківського обласного управління юстиції, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015184745 від 20.03.2015р., згідно якого прізвище померлої до реєстрації шлюбу зазначено як [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії 1-ВЛ № 178663, виданого 20 березня 2002 року відділом РАГС Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові, прізвище після розірвання шлюбу померлої зазначено як [PERSON] (а.с. 11, 13-15). Матірю померлої [PERSON] та рідною бабусею позивача є [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00015185942 від 20.03.2015 року (а.с. 12). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00015467566 від 10.06.2015 року вбачається, що 27 серпня 2003 померла [PERSON], тобто ще до смерті [PERSON] (а.с. 59). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: однокімнатна квартира, розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3[ADDRESS], загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, згідно технічного паспорту, виготовленого Лозівським БТІ станом на 23.09.1993 року (а.с. 8-9). Вартість даної квартири станом на 21.05.2015 року становить 66810 грн., згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна за № 21/05-01/2015 (143) від 21.05.2015 року, наданого ТОВ «Ріелті-Брокерідж» (а.с. 23-45). Згідно ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Вищезазначена квартира належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1993 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом згідно з наказом ЛКМЗ від 14.10.1993 року № 515, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації 13 січня 1994 року в реєстровій книзі № 48 під реєстровим № 7521(а.с. 10). Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла дочка спадкодавця [PERSON], так як разом мешкала із спадкодавцем на день смерті. Інших спадкоємців не має. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини остання не зверталась, спадкова справа не заводилась, про що свідчить інформаційна довідка Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області № 873/01-16 від 26.06.2015 року (а.с. 68-69). Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлій 27 серпня 2003 року, спадщину на квартиру, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3[ADDRESS], яка належала їй на праві власності, спадкоємцем якого була мати позивача, [PERSON], яка прийняла її фактично, оскільки мешкала разом із спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. Отже, єдиним спадкоємцем на спадкове майно є: позивач [PERSON]. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебував, дітей не мав. Інших спадкоємців, передбачених законодавством, немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв фактично на підставі ст. 1268 ЦК України, як неповнолітня особа. Згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із позову вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, оскільки спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] не оформила, так як померла. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 19 ч. 1 п. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень суду, що набрали законної сили. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на квартиру, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м,, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3[ADDRESS], згідно технічного паспорту, виготовленого Лозівським БТІ станом на 23.09.1993 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 27 серпня 2003 року. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved