Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 43/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Ларичевою Н.А. записаного в реєстрі за №5-780 від 10.03.1995 року та свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Ларичевою Н.А. записаного в реєстрі за №5-778 від 10.03.1995 року. Вищезазначений договір був укладений в Херсонській Товарній біржі «Ізумруд», посвідчений підписами сторін договору та уповноваженою особою біржі. Окрім того, вказаний договір було зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 30.01.2004 року в реєстровій книзі №129 за реєстраційним №7566. Позивач прийняв домоволодіння шляхом проживання в ньому, утримання його та реєстрацією у домоволодінні. [PERSON] померла [INFO] . Правонаступником померлої є її син [PERSON] - відповідач по справі, який є єдиним спадкоємцем першої черги. На теперішній час [PERSON] вирішила розпорядитися своїм домоволодінням, однак в зв`язку з тим, що в інструкції про проведення нотаріальних дій не передбачено, як правовстановлюючого документа - угода затверджена на біржі, позивачу рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з цим, позивач визнати договір купівлі-продажу 43/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 23.12.2003 року за №8002, дійсним. Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачу роз`яснені наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи №11789, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи №11789 на житловий будинок [ADDRESS] судом встановлено, що 23.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 43/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Ларичевою Н.А. записаного в реєстрі за №5-780 від 10.03.1995 року та свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Ларичевою Н.А. записаного в реєстрі за №5-778 від 10.03.1995 року. Вищезазначений договір був укладений в Херсонській Товарній біржі «Ізумруд», посвідчений підписами сторін договору та уповноваженою особою біржі та було зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 30.01.2004 року в реєстровій книзі №129 за реєстраційним №7566. Згідно актового запису про народження №29, складеного 30.03.1959 року міським РАЦС м.Херсон, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №3264, зробленого 09.09.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] . На день смерті продавця [PERSON] (матері), [PERSON] був зареєстрований у спірному житловому будинку, а тому прийняв спадщину. Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договорів купівлі-продажу №8002 від 23.12.2003 року вбачається, що договір укладений у відповідності до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст.227 ЦК України підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між [PERSON] та [PERSON] . Отримавши державну реєстрацію 30.01.2004 року в КП «Херсонське БТІ» права власності на 43/100 частини домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , держава цим самим визнала право власності [PERSON] на спірний житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Тому в цьому контексті не має підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №8002 від 23.12.2003 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 43/100 частини домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] . Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, частково виконали умови угоди, які не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу №8002 від 23.12.2003 року, оформленого в Херсонській товарній біржі «Ізумруд» дійсним. Відповідачем обставини справи не оспорюються. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved