Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 10.10.2014 року між нею та ФОП [PERSON] укладено договір, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася виконати роботу по виготовленню та встановленню трьох метало-пластикових вікон з 5-камерного ПВХ-профілю «Rehau» (Німеччина) та фурнітури «MACO» (Австрія), загальною ціною 9 300,00 грн., з урахуванням знижки в розмірі 150,00 грн., яка надана у зв'язку із сплатою авансу в розмірі 8 000,00 грн. Вибір саме цього профілю став для неї принциповим, оскільки така порада і умова була її рідних, які дали їй на це гроші. Крім того, її привабив 3 денний термін виготовлення вікон. Того ж дня, надвечір до неї прийшов співробітник цієї фірми для обміру віконних отворів і укладення договору. В цей момент була присутня її сестра. Розрахунок ціни договору був виконаний по телефону [PERSON] Обговорення умов договору відбувалося близько двох годин, лише після цього вона підписала договір. Наступного дня у неї виникли сумніви щодо великої суми авансу, за сплату якого вона не отримала квитанції. Крім того, виявилося, що в договорі вказано 14 днів замість трьох днів виконання. Вважає, що тривале оформлення примірників договору було невипадкове, саме для того, що б вона не прочитала договору. Через 14 днів замовлені нею вікна не були доставлені. Про причину зриву доставки її не повідомляли, на чисельні дзвінки протягом цілого дня відповідач не відповідала. Лише ввечері [PERSON] відповіла, що вікна готові, але монтажники зайняті, працюють в дитячому садочку, і що її замовлення буде через тиждень - 30 жовтня. Але 30 жовтня вікна не доставили, і не попередили про зрив доставки. Надвечір [PERSON] відповіла, що при завантаженні вікон були розбиті склопакети, тому її замовлення буде 1 листопада. Однак, 1 листопада її замовлення не було виконано, телефон [PERSON] не відповідав, у зв'язку з чим, вона (позивач) поїхала до [PERSON] з метою переговорити особисто. За вказаною адресою знаходився 5 поверховий будинок, на першому поверсі якого вона знайшла приміщення (кімнату) «Студії вікон», де були два молодих чоловіка, які її вислухали, та зателефонували [PERSON] На їх дзвінок [PERSON] відповіла. В розмові відповідач запевнила її, що вікна давно готові, і що будуть доставлені та встановлені 3 листопада. Вона (позивач) просила передати [PERSON], що вважає договір розірваним через грубе порушення умов договору, та вимагає наступного дня приїхати до неї та повернути гроші, а в разі невиконання, що буде звертатися до міліції. 2 листопада гроші їй не провернули, у зв'язку з чим 3 листопада вона звернулася до міліції. Після чого поїхала до відповідача, де нікого не було. Вона зателефонувала відповідачу, та повідомила, що замовлення буде протягом 2-3 годи. Вона (позивач) зателефонувала сестрі, яка терміново приїхала, однак доставки не було, як виявилося, у відповідача зламалася машина. Внаслідок пережитого та постійної брехні у неї стався серцевий напад. Зранку наступного дня - 04.11.2014 року [PERSON] зателефонувала, і повідомила, що машина з вікнами зараз приїде. Вони з сестрою вийшли на вулицю, підійшли до вантажівки, де побачили, що на її замовленні були зняті двосторонні захисні плівки. Крім того, доставлені їй вікна були виготовлені не з 5 камерного ПХВ-профілю «Rehau», який вона замовляла, а з дешевого 3-камерного профілю «ЕкоПласт» вітчизняного виробництва, і фурнітури турецького виробництва. Приймати ці вікна вона відмовилася. [PERSON] повертати гроші відмовилася. Крім того, дані вікна їй були доставлені з заводу ООО «ВТК «Інтер-Пласт», де і були виготовлені. Відповідач з самого початку її обдурила, що її студія є виробником вікон. На вантажній машині, яка привезла вікна, були вказаний номер - 0 800 501 70 50. Повернувшись додому, вона зателефонувала на завод, де їй спочатку сказали, що [PERSON] є дилером заводу, і що завод не працює з ПХВ-профілю «Rehau», а у відділі доставки повідомили, що [PERSON] є просто покупцем, і що лише 30.11.2014 року вона замовила три вікна з 3-камерного профілю «ЕкоПласт», з доставкою на її (позивача) адресу. Таким чином, виявилося, що [PERSON] не є підрядником-виконавцем по виготовленню вікон, як вказано в договорі, а є посередником-перекупщиком. 06.11.2014 року вона направила на адресу відповідача лист з повідомленням про розірвання договору та вимогою про повернення коштів в розмірі 8 000,00 грн. Двічі вона звертала на завод «Інтер-Пласт», але відповіді не отримала. Вікна, які вимовляються на зводі, значно дешевші, що дає підстави вважати, що відповідач бажала на ній заробити. З міліції надійшов лист, що спір між нею та [PERSON] відноситься до цивільно-правових відносин. У зв'язку з викладеними обставиними просила суд стягнути з [PERSON] неустойку за прострочення виконання у розмірі 279,00 грн., неустойку за повернення коштів - 5 600,00 грн., збитки - знецінення авансу (інфляція) в сумі 598,08 грн., збитки - проценти за користування авансом - 520,00 грн., збитки - подвійну суму авансу - 16 000,00 грн., моральну шкоду 8 000,00 грн. Моральну шкоду обґрунтувала тим, що вона залишилася без вікон, і без грошей, які зібрали її рідні. Її не відпускає відчуття образи, приниженості і безпорадності перед злочинними діями відповідача, якій вона довірилася, і яка її зухвало обдурила, а потім ще й нецензурно облаяла. Через усі ці психічні навантаження її стан здоров'я значно погіршився, почалися проблеми з серцем, порушився сон, постійно підіймається тиск. Вона не в змозі відновити свій душевний стан, що позначилося на здоров'ї її сина інваліда. В процесі розгляду справи позовні вимоги були уточнені, згідно заяви від 26.08.2015 року позивач просила стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON] та ТОВ «ВТК «Інтер-Пласт» - неустойку (штраф) - 3 % загальної вартості замовлення за прострочення його виконання - 279,0 грн.; неустойку (пеня) - 1 % від суми боргу за період з 11.11.2014 року по 26.08.2015 року (287 днів) - 22 960,00 грн.; індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року - 3 616,80 грн.; проценти від суми боргу за період з 10.10.2014 року (за 10,5 місяців) - 2 100,00 грн.; подвійну суму відшкодування шкоди (за нечесну підприємницьку діяльність та шахрайську змову) - 16 000,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини викладені в позовній заяві та уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Просила звернути увагу на пояснення відповідача, які містяться в матеріалах РУ ГУ за зверненням [PERSON], де чітко вказано про співвідповідача. Вважає пояснення представника заводу неправдивими. Ними не надано жодних документів, які вимагалися судом. Це дає підстави вважати, що завод і [PERSON] працюють разом, збувають дешеву продукцію. Вважає, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність. Зазначила підстави законодавства позовних вимог - пункт 1 позовних вимог на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»; пункт 2 - ч. 7 ст. 8, ст. 12 Закону; пункт 3 - ст. 625 ЦК України; пункт 4 - 1048 УК України; пункт 5 - ст. 230 ЦК України; пункт 6 - ст. 22 ЦК України. В судовому засіданні представник співвідповідача позов не визнав, просив відмовити у вимогах до товариства. Зазначив, що є договір між позивачем та [PERSON] Жодних договорів між заводом, позивачем чи [PERSON] щодо виготовлення вікон не має. [PERSON] робила замовлення для себе у них, але стосовно дверей і за іншою адресою. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, заяв про причини неявки, про розгляд заяви у її відсутності суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що 10.10.2014 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір (без номеру), відповідно до якого предметом договору є виготовлення та встановлення метало-пластикових вікон з 5-камерного профілю. Вартість виробу становить 9 300,00 грн. Залишок коштів при доставці склав 1 300,00 грн. Авансом [PERSON] сплатила 8 000,00 грн. Виготовлення та доставка на протязі 14 днів. Встановлено, що в указаний строк замовлення не було виконано та не було доставлено позивачу. З пояснень [PERSON], які надавалися працівнику міліції, встановлено, що дійсно замовлення було доставлено не вчасно, що доставлено не 5 камерні вікна, а 3 камерні. Зазначила, що намагалася вирішити питання мирним шляхом, але позивач їй грубила, ображала та погрожувала, прикриваючись своїм віком. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 та ч. 4 ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі товарів мають право на державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання; належну якість товарів і торговельного обслуговування; безпеку товарів; необхідну, доступну та достовірну інформацію про кількість, якість і асортимент товарів; відшкодування збитків, завданих товарами неналежної якості, а також шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання у громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Встановлено, що 04.11.2014 року позивач відмовилися приймати замовлення, оскільки воно не відповідало умовам договору. 06.11.2014 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення про розірвання договору. В задоволенні вимог про стягнення неустойки - штрафу, індексу інфляції, процентів від суми боргу, подвійної суми відшкодування шкоди (за нечесну підприємницьку діяльність та шахрайську змову) з підстав, вказаних представником позивача, суд відмовляє, оскільки посилання на ст. 625 ЦК України, ст. 1048 ЦК України є безпідставним, дані норми регулюють питання в сфері грошового зобов'язання. Обґрунтування вимог статтею 230 ЦК України є недоведеними. Як є і безпідставним посилання на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», так як договір розірваний згідно заяви позивача. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в 8 000,00 грн. На думку суду моральна шкода має бути стягнути в сумі 5 000,00 грн., виходячи з підстав розумності та справедливості. З приводу стягнення коштів з співвідповідача, суд дійшов висновку, що в цій частині вимога не підлягає задоволенню, оскільки доказів на підтвердження вини ТОВ «ВТК «Інтер-Пласт» суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести свої вимоги і заперечення На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial