Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13.08.2009 року між ним та відповідачем укладено договір № 220 про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати йому освітню послугу по підготовці бакалавра на факультеті «Економіка підприємства» заочної форми навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 16800 грн., сума оплати за один семестр становить 2000 грн. Згідно умов договору оплата вартості навчання за перший рік здійснюється протягом 15 діб після оголошення про рекомендацію до зарахування, за кожний наступний рік замовник вносить плату до 1 червня та 1 січня відповідного року навчання, але 29.03.2011 року відповідача було відраховано з контингенту студентів 2 - го курсу за невиконання навчального плану та порушення умов контракту. Не відвідування заняття, а також не виконання зобов'язання по оплаті за навчання, спричинило виникнення у [PERSON] заборгованості по оплаті за навчання, яка складає 4800 грн. В результаті чого 02.10.2013 року йому була направлена претензія № 39, однак відповідачем не було прореаговано належним чином, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за навчання з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4948,8 грн., 3 % річних у розмірі 426, 08 грн., пеню у розмірі 657, 67 грн. та сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача не був присутнім, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі відповідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2013 року, про час та місце розгляду справи повідомлений через адміністрацію УВП № 3 м. Кривого Рогу. Надав до суду заперечення на позовну заяву. При винесенні рішення покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги ДВНЗ «КНУ» підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно договору № 220 від 13.08.2009 року про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб, укладеним між Криворізьким економічним інститутом ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» в особі директора Мазурка П.П. та [PERSON] вбачається, що останній зарахований до вузу на заочну форма навчання за спеціальністю - економіка і підприємство, з присвоєнням освітньо - кваліфікаційного рівня «бакалавр». Загальна вартість освітньої послуги становить 16800, 00 грн. ( а. с.5) З витягу з наказу № 89 - ст від 29.03.2011 року вбачається, що [PERSON] відраховано із контингенту студентів 2 - го курсу за невиконання навчального плану та порушення умов контракту (а. с.6). Відповідно до розрахунку заборгованості за навчання [PERSON] сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 4948, 80 грн. (а. с.9). Сума пені прострочених платежів за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги становить 657, 67 грн. (а. с.10). 3 % річних від простроченої суми основного боргу складає 426, 08 грн. (а. с.11). Таким чином, сума боргу складає 6032, 55 грн. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на даний час відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2013 року за ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України у вигляді 4 років і 1 місяця позбавлення волі. До цього, він тричі був засуджений за вироками Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу: від 26.05.2011 року за ст.309 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; 30. 10 2012 року за ст.309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 1360 грн.; 01.07.2013 року за ст. 185 ч.1 , ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Під вартою знаходиться з 09.08.2013 року. Згідно наданого суду позивачем розрахунку суми заборгованості, борг по оплаті за навчання у відповідача [PERSON] почав накопичуватися з 01.02.2010 року, а з 29.03.2011 року він був відрахований із навчального закладу, тобто у цей період він не знаходився під вартою і мав можливість погасити заборгованість або розірвати раніше укладений договір. Крім того, відповідач у разі незгоди із певними пунктами договору мав можливість оспорити їх дійсність в установленому законом порядку, шляхом звернення до суду, чого він не зробив. Таким чином, суд вважає, що відповідач на підставі ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів належними доказами наявні в нього заперечення проти позову. Відповідно ч. 2 ст. 903 Цивільного кодексу України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. Пунктом 5 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, а саме відшкодування збитків та сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 02.10.2013 року відповідачу була направлена претензія № 39 на суму 4 800 грн., яку відповідачем проігноровано, до теперішнього часу заборгованість не сплачено, що свідчить про байдуже ставлення до погашення боргу, тому суд стягує з відповідача суму боргу по оплаті за навчання з урахування індексу інфляції, пені та 3% річних, та стягує сплачену позивачем суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved