Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, обґрунтовуючи позов тим, що 17.03.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-10018-170308, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 000 грн. на придбання певного майна/послуг зі сплатою процентів за користування в розмірі 0,01% річних, 3,5% за ведення кредитної справи на строк до 16.03.2009 року. Повернення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами згідно із графіком з кінцевим терміном повернення 17.03.2009 року. Однак, відповідач порушив умови вказаного договору та не здійснював сплату щомісячних платежів. Станом на 13.02.2014 року заборгованість в загальній сумі склала 2 468 грн. 16 коп., з них: 1838 грн.13 коп. - заборгованість за кредитом, 0.03 грн. - заборгованість за відсотками, 630 грн. 00 коп. - заборгованість за комісіями. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми кредиту в розмірі 2 468 грн.16 коп., яку просить стягнути в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позов не визнає, оскільки всі кошти згідно договору кредиту сплачував. При укладенні договору банком йому булла надана інформаційна довідка про кредит, де було зазначено про обов'язкову сплату щомісячних платежів по 209 грн. Про те, що цей розрахунок зроблено на 29 місяців як орієнтовний не зрозумів, вважав, що протягом року має сплачувати саме цю мінімальну суму, Після 2010 року припинив сплату кредиту. Просить відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності суд встановив наступне. 17.03.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-10018-170308, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 3 000 грн. на придбання певного майна/послуг зі сплатою процентів за користування в розмірі 0,01% річних, 3,5% за ведення кредитної справи на строк до 16.03.2009 року. Повернення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами згідно із графіком з кінцевим терміном повернення 17.03.2009 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку сума заборгованості складає 2 468 грн. 16 коп. де : 1838 грн.13 коп. - заборгованість за кредитом, 0.03 грн. - заборгованість за відсотками, 630 грн. 00 коп. - заборгованість за комісіями. До відношень встановлених по договору позики застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Як вбачається з п. 1.2 Договору позики кредит надавався на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 16.03.2009 року, отже з 17.03.2009 року, після не сплати позики у кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, тобто з 17.03.2009 р. почався перебіг строку позовної давності. З вказаного розрахунку вбачається, що строк позовної давності не переривався. В силу ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За вказаних обставин, з урахуванням того, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, а позивач не заявляв клопотання про поновлення строку позовної давності, в позові слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі ст. ст. 256, 257, 261, 267, 1046 -1054 ЦК України,

Outcome: dismissed