Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив усунути перешкоди у користуванні квартирою № 30 будинку № 2 по вулиці Тарле [PERSON] у м.Херсоні, мотивуючи тим, що йому належить на праві власності спірне житлове приміщення, в якому колишнім власником зареєстрований відповідач [PERSON], який у спірному житлі не проживає з січня 2015 року. Оскільки право на користування житловим приміщенням членом сімї власника виникає та існує лише за наявності права власності, то з його припиненням припиняється і право на користування у членів сімї колишнього власника. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічним в позовній заяві. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився - про місце, дату та\~ час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. В звязку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухав пояснення представника позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Квартира 30, що розташована за адресою: м.Херсон, вул. Тарле [PERSON], будинок 2, належить на праві власності [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 14.03.2016 року (арк. справи 3-4), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна (арк. справи 23). З акту від 17.03.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON]. фактично не проживає за адресою: [INFO] [PERSON][ADDRESS] (арк. справи 28) з січня 2015 року, вказане додатково засвідчили свідки [PERSON] (кв.4), [PERSON] (кв. 40), [PERSON] (кв. 42), які також поставили свої підписи на вказаному акті, вказав номери своїх паспортів громадян України. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що відповідач є його племінником, якого він зареєстрував, коли він закінчував технікум. Племінник проживав у спірному житлі деякий час, йому почали дзвонити сусіді зі скаргами на жильців, коли він приїхав з дільничним інспектором двері ніхто не відкривав, прийшлося їх зламати, виявилося, що там жили особи, що ведуть аморальний спосіб життя, тобто особи без визначеного місця проживання. Він дзвонив племіннику той обіцяв приїхати, знятися з реєстраційного обліку, чого так і не зробив. Квартиру продав позивачеві. Племінник технікум закінчив, збирався поїхати то в Київ, то в Москву, його речей в квартирі не було, як на той момент, коли зясувалася що житло займають невідомі особи, так і на момент продажу квартири. У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, його показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам, а саме акту від 17.03.2016 року. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За правилами ст. ст.\~316,\~321,\~391 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню на підставі ст.\~391 ЦК України\~у зв'язку з доведеністю позивачем факту порушення/обмеження його прав власності з боку відповідача у справі. На\~ підставі викладеного,

Outcome: partial