Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , 3-я особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки - 198 077 грн. 66 коп. В обґрунтування позову вказує, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.07.2018 у справі №641/13185/14-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.ч. 1, 3 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, ухвала набрала законної сили 02.08.2018 року. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] , працюючи головою ОК «ГБК «Харків-1», починаючи з червня 2013 року по теперішній час не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки та за відсутності будь-якого правочину щодо неї, самовільно зайняв та використовував під організацію автомобільної стоянки та гаражного кооперативу (ОК «ГБК «Харків-1») земельну ділянку загальною площею 0,4192 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , дав розпорядження на огородження даної земельної ділянки та здійснення її охорони, організував розміщення транспортних засобів на її території. Крім того, вказує, що [PERSON] , діючи як голова ОК «ГБК «Харків-1», в порушення вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №30328-УІ від 17.02.2011, усвідомлюючи про відсутність в нього прав на володіння користування чи розпорядження земельною ділянкою та на її забудову, без додержання містобудівних умов та обтяжень, розроблення, погодження та затвердження у встановленому порядку проектної документації, а також без здійснення державного контролю за дотриманням державних будівельних норм на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці ( [ADDRESS] ) організував будівництво гаражних боксів, огорожі та будівлю охорони гаражного кооперативу. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки [ADDRESS] який складає, станом на 18.01.2017 року, 198 077,68 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.02.2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Представник Харківської місцевої прокуратури №5Панова М.С. в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Представник Харківської міської ради Максимовський С.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволтнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито, до кримінальної відповідальності його притягнуто не було. Крім того зазначає , що він обраний на виборчу посаду та самостійно в силу своїх повноважень не має посадових функцій відносно самостійного прийняття рішення щодо організацій будівництва приватних гаражних боксів. Крім того у встановленому законом порядку та строки відповідачем був наданий відзив на позовну заяву у якому він вказує, що позивачем не надано будь-якого доказу на підтведження того, що [PERSON] був наділений правом самостійно приймати рішення відностно будівництва гаражних боксів. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.07.2018 у справі №641/13185/14-к [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.ч. 1, 3 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, ухвала набрала законної сили 02.08.2018 року. У мотивувальній частині вищевказаної ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова визначено, шо [PERSON] своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК, а саме - самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її власнику. Крім того, своїми умисними діями, які виразилися в самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці. [PERSON] , вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 197-1 КК України, З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що реабілітуючими обставинами є такі обставини закриття провадження, за якими особа визнається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відновлюються її добре ім`я та репутація. Такими обставинами зокрема є: відсутність події кримінального правопорушення, відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді (п.п. 1 - 3 ч. 1 ст. 284 КПК України) усі інші обставини звільнення особи від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. Крім того, відповідно до ч. З ст. 285 КПК України законодавцем передбачено необхідність у роз`ясненні підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності суті підозри чи обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності і права заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. З викладеного вбачається, що у разі незгоди обвинуваченого зі змістом обвинувачення відносно нього, а у даному випадку обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. ч. 1,3 ст. 197-1 КК України останній повинен був заперечувати проти такого закриття кримінального провадження та клопотати про проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку, з метою доведеності своєї невинуватості. Однак, зі змісту ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкові у справі № 641/13185/14-к від 25.07.2018 вбачається, що вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] закрито на підставі клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 К України, заявленого самим же обвинуваченим. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно висновку експертизи № 1417 від 18.01.2017, площа огородженої закритої земельної ділянки по [ADDRESS] Харкові, на якій розташований ОК «ГБК «Харків-1», складає 0,4924 га (4924 м2). Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області 20.03.2017 за вих. № 9-20-510-212/90-17 здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки [ADDRESS] яка складає, станом на 18.01.2017 року, 198 077,68 грн. Посилання відповідача стосовно того, що він не мав права одноособово вирішувати питання відносно будівництва гаражних боксів спростовуються Статутом обслуговуючого кооперативу «Гаражно -будівельний кооператив «Харків-1» у якому зазначено, що у відповідності до абз. 2 ст. 16 ЗУ «Про кооперацію» Виконавчим органом кооперативу є Голова Кооперативу. До компетенції виконавчого органу Кооперативу відноситься здійснення нагляду за будівництвом та експлуатацію Кооперативу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1980,77 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved