Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, яке складається земельної частки(паю) розміром 4,98 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Микільської сільської ради Полтавського району та області, що належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату. У зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), постановою нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача у судове засідання не з'явився, при цьому попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-226 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, попередньо повідомивши про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. 19 березня 2003 року [PERSON], звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON]. На підставі даної заяви було відкрито спадкову справу №155/273. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася мати позивача [PERSON]. Так як Цивільний кодекс України набув чинності 01.01.2004 року, то до правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати норми чинного на той час Цивільного кодексу Української PCP. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, оформити право власності на земельну частку (пай) у Полтавській районній державній нотаріальній конторі не має можливості, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. Коли представник позивача звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої у Полтавській районній державній нотаріальній відкрита спадкова справа №155/273 на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] за заявами сина - [PERSON] та дружини - [PERSON]. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] залишилося два спадкоємці - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], які претендують на спадщину в рівних частках. Також, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/1395 від 13.09.2016 року зазначено, що той факт, що у спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), що знаходиться на території Микільської сільської ради, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, згідно вимог чинного законодавства. Одночасно було рекомендовано звернутися до суду. Після смерті [PERSON] залишилося майно, що складається з земельної частки (паю), площею 4,98 умовних кадастрових гектарів, що розташована на адміністративних межах Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру від 17.02.2016 року земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], площею 4,98 га, розташована на території Микільської сільської ради, була виділена [PERSON]. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області від 22.09.2016 року згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Полтавською райдержадміністрацією по КСП ім. Шевченка видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на гр. [PERSON] про що свідчить власноручний підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. А тому, кожен із двох спадкоємців має право на спадкування 1/2 частки спадкового майна - земельної частки (паю). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.11.2016 року по цивільній справі №545/3330/16-ц позов [PERSON] до [PERSON], задоволено у повному обсязі. Визнано за [PERSON] право на 1/2 частину земельної частки (паю), розміром 4,98 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Микільської сільської ради Полтавського району та області, у порядку спадкування після [PERSON], померлого [INFO]. Вказане рішення набрало законної сили 03.12.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Під час розгляду вищезазначеної цивільної справи позивач не подав зустрічний позов про визнання за ним права на належну 1/2 частину земельної частки (паю) у зв'язку з відсутністю на той час коштів на сплату судового збору, а тому наразі звернутися з даною позовною заявою до суду. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст. 316,328 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України(2003 р.), Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності; правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК Української РСР (1963 р.). Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР(1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. З Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved