Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що 15.06.2006 року між Філіалом № 2 КС «Азовська кредитна компанія» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року, згідно з умовами якого йому було надано кредит, для придбання скутера Bullet, в сумі 5 569,00 грн. строком користування 18 місяців. Для забезпечення кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір застави № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року, предметом застави є придбаний відповідачем товар. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,1% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. За час користування кредитом відповідач зробив наступні платежі: 08.07.2006 року - 410,00 грн., 10.10.2006 року - 820,00 грн., 16.01.2007 року - 1 640,00 грн. Більше ніяких платежів відповідач не зробив, залишок за кредитом склав 3 810,56 грн. Крім того, зазначив, що на підставі судового наказу № 2-н-2855/08, винесеного Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 13.06.2008 року з відповідача була стягнута сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору в розмірі 22 280,37 грн. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.10.2013 року вищевказаний судовий наказ було скасовано. Станом на 15.05.2008 року загальна сума заборгованості становить 22 154,60 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складає 22 154,60 грн. та судові витрати, що складаються з суми судового збору у розмірі 229,40 грн. Представник позивача КС «Азовська кредитна компанія» - Мовчан Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що 15.06.2006 року між кредитною спілкою та відповідачем було укладено кредитний договір № 20027/06-Ф2, згідно умов якого відповідачу для купівлі скутера Bullet було надано кредит в сумі 5 569,00 грн. строком користування 18 місяців. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,1% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом та п. 8 договору передбачено, що у разі прострочення платежів, вказаних в п.п. 2.2 договору, більш ніж на 10 днів, оплата за користування кредитом може встановлюватися із розрахунку 1,0% від суми залишку кредиту за кожен день прострочки. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань і перестав сплачувати належним чином платежі. 20.12.2007 року потрібно було внести останній внесок по кредиту, але відповідач не виконав умови кредитного договору та в 2008 році кредитна спілка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості. 13.06.2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 15.05.2008 року, в розмірі 22 280,37 грн., але 09.10.2013 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області вищевказаний судовий наказ було скасовано. Також, кредитна спілка надсилала на адресу відповідача в м. Маріуполі повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, але він змінив адресу, про що кредитну спілку не повідомив. Просить стягнути з відповідача на користь кредитної спілки суму заборгованості, яка виникла станом на 15.05.2008 року по кредитному договору в сумі 22 154,60 грн., а також судовий збір в розмірі 229,40 грн. Також суду пояснила, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, оскільки він переривався у зв'язку з видачею судового наказу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що згідно п. 1 кредитного договору № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року кредитор надає позичальнику кредит в сумі 5 569,00 грн., однак позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів про надання відповідачу грошових коштів в сумі 5 569,00 грн. Пункт 1.1 даного договору вказує, що кредит надається строком на 18 місяців з дня укладення кредитного договору, тобто строк дії даного договору закінчився 20.12.2007 року, отже плата за користування кредитними коштами повинна була нараховуватися до 20.12.2007 року, про що також свідчить графік платежів. Однак, сума заборгованості за користування кредитними коштами в розмірі 18 328,79 грн. розрахована за межами строку дії договору, тобто не по дату закінчення строку дії договору 20.12.2007 року, а по 15.05.2008 року. Крім того, вказує, що позивач в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 0,1% на 1,0%, тобто збільшив її в 10 разів, але договором не передбачена одностороння зміна процентної ставки, в тому числі і п.8 на який посилається позивач, про що також надав суду письмові заперечення. Крім цього, надав суду письмову заяву, в якій просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившегося відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що: - відповідно до кредитного договору № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року [PERSON] одержав від Філії № 2 Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» грошові кошти в сумі 5 569,00 грн. зі строком користування 18 місяців та зобов'язався сплачувати відсотки, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору; - згідно п. 1.2 договору сума плати за користування кредитом встановлюється із розрахунку 0,1% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом; - відповідно до п. 8 договору у разі прострочення платежів, вказаних в п.п. 2.2 договору, більш ніж на 10 днів, оплата за користування кредитом може встановлюватися із розрахунку 1,0% від суми залишку кредиту за кожен день прострочки; - згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 15.05.2008 року складає 22 154,60 грн.; - відповідно до судового наказу № 2-н-2855/08 від 13.06.2008 року виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області з [PERSON] стягнуто на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року у розмірі 22 154,60 грн., витрати по оплаті держмита 110,77 грн., а також витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення у розмір 15,00 грн., а всього 22 280,37 грн.; - згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 09.10.2013 року судовий наказ № 2-н-2855/08 від 13.06.2008 року виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області скасовано. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, у судовому засіданні підтвердився факт порушення [PERSON] грошового зобов'язання за кредитним договором № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року на загальну суму 22 154,60 грн. Позичальнику [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж на вимоги кредитної спілки відповідач не відреагував. Тому, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору з нього на користь позивача слід стягнути за даним кредитним договором суму в розмірі 22 154,60 грн. Суд не бере до уваги ствердження представника відповідача в обґрунтування своїх заперечень, оскільки кредитний договір № 20027/06-Ф2 від 15.06.2006 року підписаний відповідачем [PERSON], що свідчить про те, що він був ознайомлений та згоден із умовами кредитного договору, т.б. він прийняв зазначені умови споживчого кредиту, а також на початку він вносив платежі для погашення кредиту, що свідчить про отримання ним кредитних коштів. Також слід зазначити, що суд до даних правовідносин не застосовує строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав представник відповідача, з огляду на наступне. Так, згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Також пунктом 7 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви , починає перебіг спочатку на весь період, передбачених в законі для означених вимог. Дією, що свідчить про визнання особою свого боргового зобов'язання може бути, зокрема часткова виплата боргу.. Як, встановлено в судовому засіданні, 13.06.2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 22 280,37 грн., який ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.10.2013 року було скасовано. В зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що позивач вживав заходів для отримання з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, такі звернення підтверджуються винесенням судового наказу та позивач строк позовної давності не пропустив,оскільки перебіг строку позовної давності було перервано, а тому суд не застосовує на вимогу представника відповідача, до спірних правовідносин строки позовної давності. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved