Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 17.06.2008 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний кредитний договір № 192/527, згідно якого Банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 189 000,00грн. на придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. під 23% річних строком на 240 місяців. Погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячними платежами в сумі 788,00грн. та нарахованих відсотків не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним. Але відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим Банк поставив питання про дострокове повернення кредиту. Рішенням Харцизького міського суду від 20.07.2009р. з [PERSON] на користь Банка було стягнуто 212 421,11грн. Але проценти за користування кредитними коштами продовжувались нараховуватись включно до 31.12.2011р. За період з 01.04.2009р. по 31.12.2011р. заборгованість за відсотками становить 118 690,83грн. Пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 940,98грн. Просить стягнути з відповідача вказані суми та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1196,32грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що 17.06.2009р. між банком та [PERSON] будо укладено договір про іпотечний кредит, який був підписаний сторонами. Банк повністю виконав узяті на себе зобов'язання, грошові кошти були видані позичальнику готівкою відповідно до підписаної ним особисто заяви, яка мається в матеріалах справи. Оформлення кредитного договору, складання та підписання усіх необхідних для цього документів та безпосередньо кредитного договору поза приміщенням Банку неможливо. Сторонні особи не мають права доступу до цих документів і їх виніс за межі приміщення Банку неможливий. Ніякими судовими рішеннями не встановлена протиправність дій працівників Банку з приводу надання стороннім особам доступу до банківських документів або інших пов'язаних з оформленням кредитних договорів дій. В липні та серпні 2008р. позичальник виконав своє зобов'язання за договором і сплатив щомісячні платежі, що свідчить про дійсність виникнення між сторонами договірних відносин. В подальшому відповідач перестав виконувати свої зобов'язання, у зв'язку з чим Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту і звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Харцизького міського суду від 20.07.2009р. з [PERSON] була стягнута заборгованість, що виникла станом на 01.04.2009р., та залишок основної суми кредиту , усього в сумі 212 421,11грн. Вказане рішенням боржником не оскаржено і ВДВС здійснюється його примусове виконання. З заробітної плати боржника, починаючи з січня 2012р., здійснюється утримання певної суми боргу. Але за період з 01.04.2009р. по 31.12.2011р. Банком продовжувались нараховуватись відсотки за користування кредитом, оскільки рішенням суду кредитний договір не був розірваний і банк в односторонньому порядку не відмовлявся від нього. Також Банком нарахована пеня за несвоєчасність виконання позичальником своїх зобов'язань в сумі 940,73грн. Вважає, що вказані суми повинні бути стягнуті з відповідача. Крім того, пояснила, що договір про іпотечний кредит від 17.06.2008р. є цільовим - кошти видавались на придбання нерухомого майна - [ADDRESS]. При цьому, обов'язок Банку надати кредит за умовами договору виникає з моменту укладання в забезпечення виконання цього договору іпотечного договору з передачею Банку в іпотеку придбаного нерухомого майна, укладання договору страхування предмету іпотеки. 17.06.2008р. було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], а також іпотечний договір №7204, згідно з яким [PERSON] передав Банку в іпотеку вказане майно. Ці договори були посвідчені нотаріально, зареєстровані в державному реєстрі правочинів, в реєстрі іпотек, нотаріусом накладено заборону на відчуження предмету іпотек, про що також мається відповідний запис у реєстрі заборон відчуження. Копії цих договорів були надані Банку. Тобто сторонами вчинені усі необхідні дії, що свідчать про виконання ними досягнутих домовленостей. Той факт, що на даний час право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано за позичальником [PERSON], не є підставою для визнання кредитного чи іпотечного договорів недійсними, неукладеними, для їх розірвання чи припинення і не є підставою для звільнення його від обов'язку виконувати прийняті на себе за кредитним договором зобов'язання. Просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що [PERSON] в червні 2008р. дійсно на пропозицію одного з своїх знайомих заробити грошей підписав якісь банківські документи, які були надані йому цілим пакетом. Після отримання копій документів, доданих до позову, він з'ясував, що на договорі про іпотечний кредит від 17.06.2008р. дійсно міститься його підпис. Але ніяких грошей за цим договором готівкою він не отримував. Ніяких доказів на підтвердження цього факту Банком не надано. Тому з цих підстав вказаний договір є недійсним і він не повинен нести відповідальність за його невиконання. Крім того, він не був присутній у нотаріуса під час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна та іпотечного договору. Можливо ці договори він підписав разом з усіма іншими документами, що містились у наданому йому пакеті. Достовірно вказати це він не може. На даний час він звернувся до суду з позовом до Банку про визнання недійсним договору про іпотечний кредит від 17.06.2008р. і дій працівників банку по видачі готівкових коштів і вважає необхідним спільно розглядати ці два позови. Ніяких дій на сплату щомісячних платежів за кредитним договором він не вчиняв. Про існування рішення суду від 20.07.2009р. він не знав і дізнався про нього лише в ході розгляду даної судової справи. На виконання цього рішення з нього в примусовому порядку здійснюються щомісячні утримання. Вважає, що при оформленні вказаного кредитного договору малась злочинна домовленість працівників Банку з іншими особами, що містить ознаки шахрайства. З цього приводу він усно звертався до прокуратури м.Харцизька, але ніяких підтверджень цього немає. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа й цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1048 ЦК України, що міститься в параграфі 1 глави 71, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Суд встановив, що 17.06.2008р. між сторонами було укладено договір про іпотечний кредит № 192/527, відповідно до якого Банк надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 189 000,00грн. на придбання трикімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 17.06.2008р., розташованої за адресою [ADDRESS], зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23% річних, строком на 240 місяців із терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.06.2028р. Згідно п.1.3 вказаного договору надання кредиту здійснюється одноразово з позичкового рахунку [NUMBER] у філії -Харцизьке відділення №5373 ВАТ «Ощадбанк» готівкою протягом 1 робочого дня з моменту виконання позичальником умов, визначених в п.1.4. цього договору. Згідно п.1.4 цього договору сторони погодились з тим, що обов'язок Банку надати кредит протягом 1 робочого дня в повній сумі виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов - 1)сплати позичальником комісійної винагороди в розмірі 1889,00грн.; 2) укладання в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором іпотечного договору; 3) укладання на користь банку договору страхування предмету іпотеки; 4) сплати позичальником страхових платежів за договором страхування. Згідно п.1.5 вказаного договору позичальник зобов'язаний був здійснювати погашення кредиту шляхом щомісячного внесення готівкових коштів рівними частинами в сумі 788,00грн. та нарахованих процентів до 30 числа місяця, наступного за звітним. Згідно п.1.6.1.1 договору про іпотечний кредит від 17.06.2008р. проценти нараховуються Банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Згідно п.5.2 цього ж договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування ним, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової відсоткової ставки НБУ, яка діє на день порушення, за кожний день прострочення. Судом була досліджена кредитна справа на ім'я [PERSON], надана позивачем, з якої встановлено, що 17.06.2008р. приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON], від імені якої за довіреністю діяв [PERSON], продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] загальною вартістю 272 983,00грн. Вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 2963791, що підтверджується відповідним витягом. 17.06.2008р. приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений іпотечний договір № 7204, відповідно до якого [PERSON] передав ВАТ «Державний ощадний банк України» в іпотеку в забезпечення виконання ним своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 192/527 від 17.06.2008р. квартиру [ADDRESS] загальною вартістю 272 983,00грн. На вказане нерухоме майно накладено заборону відчуження. Відповідна інформація внесена до Державного реєстру іпотек та Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягами з цих реєстрів. 17.06.2008р. між [PERSON] як страхувальником та ЗАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» як страховиком на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» як вигодонабувач укладено договір № 000215 страхування нерухомого майна - квартири [ADDRESS] загальною вартістю 272 983,00грн. Згідно розпорядження операційного відділу філії - Харцизьке відділення №5373 ВАТ «Ощадбанк» від 17.06.2008р. дозволено видачу [PERSON] згідно кредитного договору № 192/527 від 17.07.2008р. готівкою 189 000,00грн. Згідно заяви на видачу готівки № 46271 [PERSON] 17.06.2008р. в 10.48год в філії - Харцизьке відділення №5373 ВАТ «Ощадбанк» видані готівкою 189 000,00грн. Заочним рішенням Харцизького міського суду від 20.07.2009р. з [PERSON] на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 01.04.2009р., та залишок основної суми кредиту, усього 212 421,11грн. Вказане судове рішення виконується в примусовому порядку органами державної виконавчої служби і, починаючи з січня 2012р., з [PERSON] щомісячно утримуються суми на погашення стягнутої цим рішенням суми. В матеріалах кредитної справи також маються щомісячні висновки фінансового стану позичальника [PERSON] та акти перевірки заставного майна, згідно з якими кредит віднесений до категорії безнадійного, заставне майно знаходиться в незадовільному стані і не забезпечує виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором. Згідно інформаційної довідки № 17908772 від 18.02.2014р. квартира [ADDRESS] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрована на праві власності за [PERSON]. Згідно наданого суду розрахунку станом на 01.04.2009р. залишок заборгованості за кредитом становить 187 419,00грн. і на цю суму Банком щомісячно в період з 01.04.2009р. нараховувались відсотки, виходячи з відсоткової ставки 23% річних. Нарахування відсотків по кредитному договору від 17.06.2008р. припинено Банком самостійно з 01.01.2012р. на підставі протоколу №31 від 12.12.2012р. засідання кредитного комітету Банку. Позичальником [PERSON]Л нараховані відсотки не сплачувались. Заборгованість за відсотками за період з 01.04.2009р. по 31.12.2011р. становить 118 690,83грн. Також Банком нарахована пеня у зв'язку з несвоєчасністю виконання зобов'язань в сумі 940,73грн., яка позичальником не сплачена. Крім того, з наданого суду розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що 28.07.2008р. та 29.08.2008р. позичальником було сплачено щомісячний платіж в рахунок погашення кредиту відповідно у розмірі 790,10грн та 790,00грн., а також відсотки за користування кредитом 17.06.2008р. - 1662,79грн., 28.07.2008р. - 3679,90грн., 29.08.2008р. - 3665,00грн. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами на підставі договору про іпотечний кредит виникли договірні відносини, в силу яких Банк надав, а відповідач [PERSON] отримав у кредит кошти в сумі 189000,00грн зі сплатою за користування ними 23% річних і прийняв на себе зобов'язання повернути їх шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому суд встановив, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору і вчинені усі передбачені договором дії на його виконання, зокрема, укладено іпотечний договір, договір страхування предмету іпотеки, видані грошові кошти і позичальник частково сплатив основну суму кредиту та нараховані проценти, що свідчить про доведеність факту виникнення договірних зобов'язань між сторонами. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] фактично не отримував грошові кошти в сумі 189000,00грн. і це є підставою для визнання кредитного договору недійсним, є безпідставними і спростовуються наданими суду матеріалами кредитної справи, що були досліджені в судовому засіданні, згідно яких вбачається, що 17.06.2008р. операційним відділом позивача на підставі відповідного розпорядження за заявою відповідача про видачу готівки [PERSON] видані готівкою кредитні кошти в сумі 189000,00грн., що засвідчено його підписом. Підстав не довіряти цим доказам у суду немає. Належних та допустимих доказів, які б спростовували факт отримання відповідачем цих коштів, підтверджували неналежність йому підпису на цій заяві та наявність будь-яких протиправних дій працівників банку при оформленні кредитного договору та видачі готівкових коштів, а також підтверджували відсутність між сторонами договірних зобов'язань і виключали відповідальність відповідача за їх порушення, суду відповідачем не надано. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що [PERSON] дійсно підписував ряд банківських документів в червні 2008р., тому можливість підписання ним і заяви про видачу готівки від 17.06.2008р. не виключається. Суд враховує, що договір про іпотечний кредит від 17.06.2008р., та ні договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.06.2008р., ні іпотечний договір від 17.06.2008р., надання яких було однією з умов для видачі позичальнику [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором, на даний момент недійсними з будь-яких підстав не визнані. До розгляду даної справи по суті, незважаючи на роз'яснення сторонами їх процесуальних прав, відповідач та його представник із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору не звернулись. В судовому засіданні 31.03.2014р. представник відповідача заявив клопотання про об'єднання в одне провадження даної справи із справою за позовом [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору від 17.06.2008р. та дій працівників Банку з видачі готівкових коштів, який нібито поданий ним до суду 27.03.2014р. і який знаходиться в провадженні судді Лутай А.М.. При цьому, ні копії позову [PERSON], ні ухвали суду про прийняття його до провадження суду не надав. Ухвалою суду від 31.03.2014р. в задоволенні клопотання представника відповідача про об'єднання справ в одне провадження відмовлено. При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності на даний час реєстрації права власності за [PERSON] на придбану ним квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки в забезпечення виконання договору про іпотечний кредит від 17.06.2008р., оскільки суд вважає, що відсутність зареєстрованого права власності на предмет іпотеки не впливає на обов'язок позичальника повернути кредитні кошти, отримані на придбання цієї квартири. За умовами кредитного договору кредит надавався на придбання нерухомого майна і цей факт був підтверджений наданим Банку нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу цього майна. Виконання обов'язків як Банком, так і позичальником за кредитним договором не ставилось в залежність від реєстрації позичальником свого права власності на нерухоме майно, на яке видавались кредитні кошти і яке потім передано в іпотеку Банку. Виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином виконував узяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів шляхом щомісячного внесення платежів по погашенню кредиту та нарахованих процентів, що свідчить про порушення ним зобов'язання. Факт порушення відповідачем своїх зобов'язань підтверджується матеріалами кредитної справи, наданим суду розрахунками заборгованості та фактично не оспорюється сторонами. Так, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідачем не здійснено жодного щомісячного платежу відповідно до умов кредитного договору. Крім того, порушення зобов'язання з боку відповідача встановлено і рішенням Харцизького міського суду від 20.07.2009р., яке на даний час є чинним, відповідачем воно не оскаржено, заява про перегляд заочного рішення ним не подавалась і судом не розглядалась. Сторони не оспорювали, що на даний час здійснюється примусове виконання вказаного судового рішення шляхом утримання стягнутої суми з заробітної плати відповідача. При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що згідно наданого розрахунку такі утримання здійснюються з січня 2012р., але ніяких дій з боку відповідача щодо оскарження дій державного виконавця, незгоди з проведеними утриманнями, оскарження судового рішення, на підставі якого здійснюються ці утримання, вчинено не було, що свідчить про визнання ним свого обов'язку по поверненню кредитних коштів. Рішенням Харцизького міського суду від 20.07.2009р. з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість, що утворилась станом на 01.04.2009р. та залишок кредитних коштів, тобто Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань. На даний момент позивач ставить питання про стягнення з відповідача процентів, нарахованих за період з 01.04.2009р. по 31.12.2011р. в сумі 118 690,83грн., та пені за несвоєчасність виконання позичальником своїх зобов'язань в сумі 940,73грн. Суд вважає необхідним стягнуті ці кошти з відповідача, оскільки вони нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, не були предметом розгляду справи, за якою постановлено рішення суду від 20.07.2009р. З урахуванням роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ (п.17 постанови №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин») суд також вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог Банку про дострокове повернення кредиту і стягнення з [PERSON] залишку основної суми боргу не припиняє правовідносин сторін і не звільняє останнього від обов'язку сплачувати ці проценти, оскільки в зазначений період він продовжував фактично користуватися кредитними коштами. Кредитний договір рішенням суду розірваний не був, в силу односторонньої відмови Банку від нього не припинявся. При постановленні рішення суд приймає за основу розрахунок заборгованості про процентам та пені, що наданий позивачем. Доказів, які б спростували цей розрахунок, відповідачем та його представником не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1196,32грн.

Outcome: approved