Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 28.03.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100225429В від 28.03.2012 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 50000 гривень. В подальшому, 15.07.2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» право вимоги за кредитним договором № R53100225429В від 28.03.2012 року перейшло до ТОВ «Колекторське Агенство Фактор». Відповідач своєчасно не виконав умови договору кредиту № R53100225429В від 28.03.2012 року, у зв'язку з чим станом на 07.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 48076 гривень 72 копійки, з яких 29494 гривні 92 копійки заборгованість по тілу кредиту, 18581 гривня 80 копійок пеня за прострочення повернення грошових коштів, а тому як зазначає позивач він просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу та вирішити питання про судові витрати. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100225429В від 28.03.2012 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 50000 гривень. 15.07.2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» право вимоги за кредитним договором № R53100225429В від 28.03.2012 року перейшло до ТОВ «Колекторське Агенство Фактор». Станом на 07.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 48076 гривень 72 копійки, з яких 29494 гривні 92 копійки заборгованість по тілу кредиту, 18581 гривня 80 копійок пеня за прострочення повернення грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави Україна 1218 гривень.

Outcome: approved