Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: 1. Встановити факт проживання однією сім`єю його, позивача [PERSON] , [INFO] спільно з [PERSON] , [INFO] більше п`яти років на момент відкриття спадщини [INFO] ; 2. Визнати за ним, позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 1.6256 га, яка розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121487000:01:006:0501, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №154743, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №671 від 02.09.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010551800503, як за спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] . 3. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на належну померлій земельну ділянку площею 1.6256 га, яка розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] була дружиною [PERSON] , який є його, позивача батьком, та після їх одруження вони усі проживали разом однією сім`єю, навіть після смерті батька [PERSON] також, аж до смерті [PERSON] , у якої жодних інших родичів не було, і саме він позивач здійснював за нею догляд, забезпечував усім необхідних, так як вважали один доного матір`ю та сином. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26). На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.44). Відповідач - Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.26). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.45). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Щодо встановлення юридичного факту. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 12.05.2021 року за №691 [PERSON] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Також цією ж довідкою Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області підтвердила, що [PERSON] , дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , до її смерті, до [INFO] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження від 18.08.1967 року серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису №84, складного Червоноармійським бюро РАЦС Болградськорго району Одеської області, позивач [PERSON] народився [INFO] . Його батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та взяла шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується актовим записом про шлюб за №21 від 22.05.1984 року, складеним Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 22.05.1984 року (а.с.9). Батько позивача [PERSON] , [INFO] - помер [INFO] у віці 78 років помер, місце проживання: [ADDRESS] , що вбачається з актового запису про смерть №859 від 09.12.2016 року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.31). Дружина батька, мачуха позивача - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] померла [INFO] у віці 84 роки, що підтверджується актовим записом про смерть №694 від 15.10.2020 року складеним Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.30). Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області надано суду витяги з особового рахунку погосподарської книги на домоволодінна, розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з 1991 року по 2020 роки, згідно яких вбачається склад колгоспного двору: [PERSON] - голова двору, чоловік; [PERSON] - син, [PERSON] - дружина голови двору (а.с.46-53). Досліджені документи, є безумовним доказом того, що позивач [PERSON] , дійсно проживав більше п`яти років за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Тобто, суду доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] фактом спільного проживання більше п`яти років з померлою в належному їм домоволодінні на праві сільної часткової власності - на день смерті [PERSON] .. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерстава юстиції (м.Одеса) від 15.10.2020 року серії [NUMBER] , актовая запис №694 (а.с.10). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входиять: - земельна ділянка загальною площею 1.6256 га, яка розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 51214847000:01:006:0501, що належала померлої [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №154743, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №671 від 02.09.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010551800503; - 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13-15). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок: за кадастровим номером 51214847000:01:006:0501, площею земельної ділянки 1.6256 га, грошова оцінка становить 58938.17 гривень (а.с.20). Згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області №691 від 12.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проживали і разом з нею були зареєстровані: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онучка - [PERSON] , онучка - [PERSON] , (а.с.11). За наявними матеріалами спадкової справи № 249/2020, заведеної Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.32-42) вбачається, що 07 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом четвертої черги, що відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.33). Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На заяву позивача від 20.04.2021 року до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги на земельну ділянку та на 1/3 частину житлового будинку, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки у встановленому законом порядку заявник не зміг підтвердити факт спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на день її смерті (а.с.18,19). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особі, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки протягом останніх п`яти років до дня смерті спадкодавця спільно проживав з нею у їхньому сіпільному домоволодінні. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, тобто на земельну ділянку загальною площею 1.63 га у межах згідно з планом, розташованих на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та на 1/3 частину житлового будинку. Притаких обставинах суд приходитьдо висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved