Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що 24 лютого 2012 року померла [PERSON]. Відповідно до [PERSON] про право на спадщину за законом від 21.09.2012 року позивач отримав у спадщину від своєї дружини приватизовану земельну ділянку площею 3,0049 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 948485. В кінці травня 2012 року працівники ТОВ «Відродження» повідомили позивача про те, що йому необхідно підписати договір оренди земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] або він не отримає орендної плати за 2012 рік. 01.06.2012 року позивач підписав договір оренди земельної ділянки № 614 з відповідачем. При цьому відповідач зазначив, що після того, як позивач отримає [PERSON] про право на спадщину за законом та зареєструє право власності на зазначену земельну ділянку, з ним буде укладено та зареєстровано в установленому законом порядку новий договір оренди зазначеної земельної ділянки. Оскільки відповідач протягом тривалого часу не звертався до позивача з приводу укладення нового договору оренди земельної ділянки, позивач влітку 2015 року самостійно звернувся до відповідача з питанням про укладення нового Договору оренди земельної ділянки. У відповідь на звернення працівниками ТОВ Відродження було надано позивачу копію Договору оренди земельної ділянки № 614 від 01.06.2012 року кадастровий № 3224480500:02:009:0003 підстава - Державний акт серії ЯД № 948485 від 29.02.2008 року та зазначили, що вищевказаний Договір оренди земельної ділянки дійсний і на даний час. Так як на момент підписання Договору від 01.06.2012 року позивач не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував право власності на земельну ділянку, він вважає Договір оренди № 614 від 01.06.2012 року недійсним. 22.09.2015року позивач звернувся до відповідача (орендаря) з листом про визнання нікчемним вищезазначеного договору оренди та з вимогою про повернення земельної ділянки кадастровий номер 3224480500:02:009:0003. На даний момент відповідач не надав жодної відповіді на вищевказаний лист. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 13.10.2015 року Договір оренди № 614 від 01.06.2012 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 10.07.2014 року. Позивач же на день підписання договору оренди земельної ділянки 01.06.2012 року ще не набув законних прав щодо зазначеної земельної ділянки. А тому, виходячи з викладеного, державна реєстрація права оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224480500:02:009:0003 за договором № 614 від 01.06.2012 року є незаконною. Тобто, відповідач, знаючи про недійсність Договору оренди земельної ділянки № 614 не тільки не уклав нового договору оренди з позивачем, а й здійснив його державну реєстрацію, а Реєстраційна служба Таращанського РУЮ незаконно зареєструвала право оренди земельної ділянки. Згідно зі ст. 1299 ЦПКУ (в редакції від 13.03.12 року, що діяла на момент підписання Договору), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 14 Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 9 вересня 2009 року № 1021, у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги «Земельна ділянка. Права власності, постійного користування». Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку. Відмітка Управління Держкомзему у Таращанському районі про реєстрацію в Поземельній книзі на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №948485 здійснена 29 жовтня 2012 року. Тобто, перехід права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224480500:02:009:0003 до [PERSON] відбувся 29.10.2012 року. Виходячи з викладеного, позивач на день підписання договору не мав права власності на зазначену земельну ділянку, а отже, і не міг розпорядитися нею, зокрема надати в оренду. За вказаних обставин, позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки № 614 від 01.06.2012 року є недійсним. Представник позивача просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 614 від 01.06.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Відродження». Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. Представник відповідача ТОВ «Відродження» в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі і пояснила, що позивач після смерті своєї дружини фактично прийняв спадщину, що складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,0049 га. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (з дня смерті особи або дня з якого вона оголошується померлою) він не заявив про відмову від неї. Наявність у позивача Державного акта на право власності на землю, виданого відповідним органом на імя спадкодавця є також доказом фактичного прийняття спадщини. Щоб спадкоємець не хвилювався з приводу виплати йому орендної плати за 2012 рік, та для схоронності земельної ділянки між позивачем і ТОВ «Відродження» був укладений договір оренди земельної ділянки, який фактично заспокоїв орендодавця. Своє волевиявлення у укладені спірного правочину позивач підтвердив його підписанням та отриманням щорічно орендної плати, що підтверджується довідками та відповідними відомостями про отримання такої плати за період з 2012 року по 2015 рік, які містяться у справі. Оскільки на момент підписання акту прийому-передачі земельної ділянки позивач набув всі необхідні речові права на земельну ділянку, що підтверджується наданими ним копіями [PERSON] про право на спадщину за законом та Державним актом з відміткою про перехід до нього права власності на дану земельну ділянку, та мав достатній обсяг прав для вчинення зазначеного правочину ТОВ «Відродження» формалізували з позивачем правовідносини і 01.11.2012 року підписало з ним акт прийому-передачі земельної ділянки. Даний акт є невідємною частиною спірного договору відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» в редакції на момент укладання угоди. Відповідно до закону правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Для позивача такими наслідками є щорічне отримання орендної плати від орендаря за користування його землею, а для ТОВ «Відродження» таким наслідком є використання землі орендодавця. Незаконність укладеного договору оренди не спростовує факту неодноразового одержання позивачем орендної плати та свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на схвалення й виконання умов спірного договору оренди земельної ділянки. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, а статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Таким чином, саме із дати укладення договору оренди земельної ділянки № 614 від 01.06.2012 року почав спливати термін позовної давності щодо недійсності спірного договору. Позивач пропустив без поважних причин строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, оскільки ще при написанні зазначеної заяви йому було відомо про укладення договірних відносин, які він не заперечує. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволені позову. Просить суд щодо даної позовної заяви застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не навів поважних причин пропуску даного строку. Представник третьої особи реєстраційної служби Таращанського РУЮ у Київській області в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений. Проте надав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, винести рішення на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Суд встановив, що 24 лютого 2012 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складалася із земельної ділянки площею 3,0049 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 948485. Ця земельна ділянка на момент смерті перебувала в оренді у відповідача відповідно до Договору про оренду земельної ділянки від 12.07.2007 року, строк дії якого закінчувався 20.03.2008 року, а оскільки орендодавець померла, то в день її смерті, 24.02.2012 року. В кінці травня 2012 року працівники ТОВ «Відродження» повідомили позивача про те, що йому необхідно підписати договір оренди земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] або він не отримає орендної плати за 2012 рік. 01.06.2012 року позивач підписав договір оренди земельної ділянки № 614 між ним та відповідачем. При цьому відповідач зазначив, що після того, як позивач отримає [PERSON] про право на спадщину за законом та зареєструє право власності на зазначену земельну ділянку, з ним буде укладено та зареєстровано в установленому законом порядку новий договір оренди зазначеної земельної ділянки. 21.09.2012 року позивач отримав у спадщину від своєї дружини приватизовану земельну ділянку площею 3,0049 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 948485. Оскільки відповідач протягом тривалого часу не звертався до позивача з приводу укладення договору оренди земельної ділянки, позивач влітку 2015 року самостійно звернувся до відповідача з питанням про укладення Договору оренди земельної ділянки. У відповідь на звернення працівниками ТОВ Відродження було надано позивачу копію Договору оренди земельної ділянки № 614 від 01.06.2012 року кадастровий № 3224480500:02:009:0003 підстава - Державний акт серії ЯД № 948485 від 29.02.2008 року та зазначили, що вищевказаний Договір оренди земельної ділянки дійсний і на даний час. Так як на момент підписання Договору від 01.06.2012 року позивач не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував право власності на земельну ділянку, він вважає Договір оренди № 614 від 01.06.2012 року недійсним. 22.09.2016року позивач звернувся до відповідача (орендаря) з листом про визнання нікчемним вищезазначеного договору оренди та з вимогою про повернення земельної ділянки кадастровий номер 3224480500:02:009:0003. На даний момент відповідач не надав жодної відповіді на вищевказаний лист. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України ( 2768-14 ), ЦК України ( 1540-06, 435-15 ), ЗУ «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Стаття 13 ЗУ «Про оренду землі» дає визначення договору оренди землі: договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. (ст.. 14 ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до ст..1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 3 цього закону визначає, що об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Відповідно до ст.. 4 орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Таким чином, на момент укладення договору оренди між позивачем та відповідачем 01.6.20121 року, позивач не був власником земельної ділянки, а тому не мав права укладати такий договір, оскільки був відсутній предмет договору: земельна ділянка. 21.09.2012 року [PERSON] визнаний спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла 24.02.2012 року, згідно [PERSON] про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу за реєстром № 1262.. Відповідно до ст. 1299 ЦК України (в редакції від 13.03.12 року, що діяла на момент підписання Договору), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 14 Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 9 вересня 2009 року № 1021, у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги «Земельна ділянка. Права власності, постійного користування». Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку. Відмітка Управління Держкомзему у Таращанському районі про реєстрацію в Поземельній книзі на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №948485 здійснена 29 жовтня 2012 року. Отже, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224480500:02:009:0003 [PERSON] набув 29.10.2012 року. Тобто, перехід права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224480500:02:009:0003 до [PERSON] відбувся 29.10.2012 року. Крім того, під час укладення договору оренди обидві сторони знали про те, що земельна ділянка позивачу не належить. Отже, договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та відповідачем 01.06.2012 року є недійсним. Твердження представника відповідача щодо того, що спадкоємець, який прийняв спадщину набув права власності та розпорядження нею, є безпідставними і суперечать ст..1299 ЦК України, яка визначає, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст..ст. 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 13.10.2015 року Договір оренди № 614 від 01.06.2012 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 10.07.2014 року. Тобто, відповідач, знаючи про недійсність Договору оренди земельної ділянки № 614 не тільки не уклав нового договору оренди з позивачем, а й здійснив його державну реєстрацію, а Реєстраційна служба Таращанського РУЮ незаконно зареєструвала право оренди земельної ділянки. Укладаючи договір оренди земельної ділянки, позивач та відповідач домовлялися після отримання позивачем [PERSON] про право на спадщину, укласти договір оренди земельної ділянки у відповідності до вимог закону. Проте відповідач в 2014 році, не поставивши до відома позивача, зареєстрував цей договір в Державному реєстрі і договір набув чинності з моменту реєстрації, тобто з 10.07.2014 року. Саме цими діями відповідач порушив право позивача, оскільки договір, який ізначально був незаконним, набрав чинності. З моменту отримання екземпляру договору, весною 2015 року, позивачу стало відомо про порушене його право. Це свідчить також про те, що до реєстрації договору, позивач і не міг узнати про порушення своїх прав. В звязку з цим суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, їх представників, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved