Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з заборгованість за кредитним договором, що складається з: - заборгованості за кредитом 2 610.00 гривен, - заборгованості по процентам за користування кредитом 13 095.39 гривен, - заборгованості по комісії за користування кредитом 7980.00 гривен, (від цієї суми віднімається сума у розмірі 3 412.41 гривен, яка була задоволена судовим наказом , різниця становить 20 272.98 гривен), - штраф (фіксована частина) 500.00 гривен, - штраф (процентна складова) 1 013.65 гривен. Отже, заборгованість до стягнення становить 21 786.63 гривен та суму судових витрат у розмірі 243.60 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 06.02.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] банк надав останній кредит у розмірі 3 000.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідачка належним чином не виконала, в зв'язку з чим у неї, тобто відповідачки [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 26.05.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору. Оскільки по теперішній час відповідачка грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.2, 23-24, 26, 39). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність (а.с.28-29). Відповідачка позов не визнала, заперечувала доводи, викладені в позовній заяві. Разом з тим не заперечувала факту укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів. Пояснила, що тривалий час не виплачувала заборгованість за кредитним договором так як народила в цей період двоє дітей, перебувала у відпусці по догляду за дітьми та не працювала, будь-яких інших доходів не мала. За клопотанням відповідачки в судовому засіданні неодноразово оголошувалася перерва з метою врегулювання спору. В судове засідання 30.09.2014 року відповідачка не прибула, хоча сповіщена належним чином (а.с.34), причини неявки не повідомила. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 лютого 2008 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАБ КБ «ПриватБанк» (а.с.22). 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727) (а.с.19). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві (а.с.10). Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 26 травня 2014 року має заборгованість - 23 685.39 грн., яка складається з наступного: - 2 610.00 грн. - заборгованість за кредитом; - 13 095.39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7 980.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1 013.65 грн. - штраф (процентна складова). Однак, Болградським районним судом Одеської області 19 грудня 2008 року, справа № 2-н-312-2008 р. було видано судовий наказ про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за названим кредитним договором в розмірі 3 412.41 гривен (а.с.6). А тому від загальної суми заборгованості станом на 26.05.2014 року 23 685.39 гривен слід відняти суму 3 412.41 гривен, яка вже була стягнута з відповідачки, тому загальна сума заборгованості складає 21 786.63 гривен. Таким чином, відповідачкою порушені умови договору, що призвело до виникнення вищевказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не надала суду будь-яких доказів на спростування доводів, викладених в позовній заяві. Таким чином, знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Посилання відповідачки [PERSON] на сімейні обставини та важке матеріальне становище, що перешкоджає їй виконувати належним чином взяте зобов'язання за кредитним договором, суд до уваги не приймає, оскільки стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Так, грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 243.60 грн. судового збору.

Outcome: approved