Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивув тим, що відповідно до діючого законодавства підприємство може підготовити кваліфікованих робітників та спеціалістів в навчальних закладах за відповідними угодами. 01.09.2008 року між ДП «НАЕК» Енергоатом», позивачем по справі, Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості ( СНУЯЕтаП) та фізичною особою [PERSON] ( відповідачем по справі) був укладений договір № 2207-4\\07- 173-з про підготовку фахівця за освітньо - кваліфікаційним рівнем « бакалавр». Предметом договору є освітні послуги, які надаються фізичній особі, відповідачу по справі, за спеціальністю «атомна енергетика » з терміном навчання 4 роки за рахунок коштів позивача. П. 4.6.4 Договору встановлено обов'язок фізичної особи відшкодувати ДП НАЕК «Енергоатом» вартість навчання у випадку відрахування з СНУЯЕтаП. Відповідач був відрахований з університету за академічну неуспішність з 26.10.2009 року , відповідно до наказу від 16.10.2009 року № 1691/ок, виданого СНУЯЕтаП. Відповідно до п.4.7 Договору обов'язок відшкодування фізичною особою вартості навчання у відповідача повинен починатись з третього місяця після відрахування рівними частками протягом трьох років ( 9 212,0 грн.: 36 місяців = 255,89 грн). Тобто, колошва Д.О., відповідно до умов договору. Повинен був почати повертати вартість навчання щомісячно по 255,89 грн., починаючи з 27..12.2009 року. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по цивільній справі № 2-577/2011 від 19.09.2011 року за позовом ДП НАЕК « Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС до [PERSON] про стягнення боргу позовні вимоги було задоволено. З [PERSON] було стягнуто частину вартості навчання в розмірі 4 094,24 грн. та судові витрати. Нестягнутою частиною вартості навчання [PERSON] залишилась сума у розмірі 5 117,76 грн., ( яка складається з 9 212,0 грн. - 4 094,24 грн.= 5 117,76 грн.). Добровільний строк повернення вартості навчання закінчився, проте відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо відшкодування вартості навчання. На вимогу сплатити борг вимога залишена відповідачем без уваги. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за вартість навчання в розмірі 5 117,76 грн, та сплачені судові витрати. Не погодившись з вимогами первісного позивача [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» про визнання договору недійсним ( а.с. 24-26). Ухвалою суду від 14.04.2015 року (а.с. 34) обидва позови були об'єднані в одне провадження, оскільки позови взаємопов'язані і їх спільний розгляд є доцільним. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача по зустрічному позову підписання Договору про надання освітних послуг не відповідає та суперечить ст. 61 ч.5 Закону України « Про освіту, ст. 64 ч.6 Закону України « Про вищу освіту». Крім того зазначений договір обмежує його можливість мати не заборонені цивільні права та обов'язки. Крім того зазначає, що оскаржуваний договір він підписав в неповнолітньому віці, що тягне за собою визнання такого договору недійсним. Не погоджується з розрахунком суми заборгованості. В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності - Пашко А.І.. ( а.с. 32) первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити. Не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить підпис про отримання повістки ( а.с. 37), в зустрічному позові зазначив про розгляд справи в його відсутність ( а.с. 26). Вислухавши доводи представника ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС, дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.09.2008 року дійсно було укладено договір № 2207-4\\07- 173-з про підготовку фахівця за освітньо - кваліфікаційним рівнем « бакалавр» ( а.с. 5-7). Відповідно до умов договору, а саме п. 4.7 передбачено, що особи відраховані з університету, повертають кошти за навчання, починаючи з третього місяця після відрахування протягом трьох років. П. 4.6 передбачає відшкодування грошових коштів за власний рахунок замовнику вартість навчання у випадку п. 4.6.1 відрахування особи з університету без поважних причин, в тому числі за власним бажанням. Відповідно наданого позивачем наказу № 1691\\ок від 16.10.2009 року, виданого в.о.ректора СНУЯЕтаП [PERSON], відповідач по справі, відрахований з університету з 26.10.2009 року ( а.с. 11,12.) Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умовта вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Станом на 27.04.2011 року відповідачем не виконано вимогу п. 4.6 Договору, а саме при розірванні договору на підставі недотримання відповідачем рівня успішності, не відшкодовано вартість навчання в розмірі 9 212, 0 грн. (а.с. 9). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по цивільній справі № 2-577/2011 від 19.09.2011 року за позовом ДП НАЕК « Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС до [PERSON] про стягнення боргу позовні вимоги було задоволено. З [PERSON] було стягнуто частину вартості навчання в розмірі 4 094,24 грн. та судові витрати. На день подачі позову до суду несплачена сума за навчання складає 5 117,76 грн. (9 212грн.- 4 094,24 ). Крім того, відповідно до ст.610 ЦК України , порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. 13.12.2010 року позивачем на адресу відповідача направлялось повідомлення про відшкодування коштів , яке було отримано відповідачем 30.12.2010 року ( а.с. 13), але залишено без уваги. При зверненні до суду позивачем сплачені судові витрати (а.с. 1). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на вимогах закону да укладеного договору. Щодо зустрічного позову про визнання договору недійсним суд виходить з наступного. Ст. 203 ЦК України передбачає загальні вимоги додержання яких е необхідним для чинності правочину. П. 2 ст. 203 ЦК України передбачає, що особа , яка вичняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір від 01.09.2008 року № 2207-4\\07-173-з укладений між ДП НАЕК « Енергоатом», [PERSON] та СНУЯЕтаП підписаний [PERSON] до досягнення ним 18- річного віку без погодження з батьками. Разом з тим всі учасники правочину бажали укласти таку угоду і бажали настання подій , які викладені в умовах договору. Про це свідчить той факт, що [PERSON] був зарахований студентом 1 курсу СНУЯЕтаП та навчався в закладі з 01.09.2008 року по 26.10.2009 року, крім того, після досягнення 18 - річного віку уклав додаткову угоду № 1 до договору № 2207-4\\07-173-з ( а.с. 8), де передбачена вартість навчання особи на 2009 рік. При таких обставинах суд не може визнати договір недійсним та примінити наслідки недійсності правочину. Тому суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законніх підставах, та не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved