Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківський послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплати банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання не виконав, а саме: станом на 03.01.2016 року відповідач має заборгованість 26422,75 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється погашати заборгованість, позивач змушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26422,75 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив суд розстрочити виконання рішення суду на 24 місяця у звязку з вкрай скрутним матеріальним становищем, а саме: єдиним джерелом його доходу є тимчасові заробітки. Крім того, на його утриманні знаходиться дружина та малолітній син, [PERSON], [INFO]. Син періодично хворіє, що потребує значних коштів для придбання ліків. Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківський послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплати банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання не виконав, а саме: станом на 03.01.2016 року відповідач має заборгованість 26422,75 грн., яка складається з наступного: - 2288,69 грн. заборгованість за кредитом; - 13369,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9030,00 грн. заборгованість за пеню та комісію; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківський послуг; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1234,42 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість не погашає. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, за яким боржник зобовязується сплатити кредитору певну суму грошових коштів. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Із змісту п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, вбачається, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом при ухваленні самого рішення. Із змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року вбачається, що відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Із змісту п. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, вбачається, що відповідно до ст. 217 ЦПК України визначення порядку виконання рішення суду, надання розстрочки виконання зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, а саме те, що єдиним джерелом його доходу є тимчасові заробітки, на його утриманні знаходиться дружина та малолітній син [PERSON], [INFO], який періодично хворіє, що потребує значних коштів для придбання ліків, суд дійшов висновку про можливість розстрочення суми боргу за кредитним договором на 24 місяця. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26422,75 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн., розстрочивши виконання рішення суду на 24 місяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved