Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 8 163 доларів США, що еквівалентно 180 186,45 грн. боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог заначив, що він на протязі 2014-2015 р.р. неодноразово позичав [PERSON] грошові кошти. Домовленість між ними була усною, однак останній раз ним була надано в борг відповідачу кошти в розмірі 6 663 доларів США, а [PERSON] власноручно написав розписку в якій зобовязався повернути борг в сумі 8 163 доларів США в строк до 30.07.2015 р. Оскільки відповідач добровільно не виконав свої зобовязання, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав борг в сумі 4 807 дооларів США. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який оформлено письмовою розпискою. Відповідно до укладеного договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6 663 долари США та в подальшому останній зобо»язався повернути [PERSON] 8 163 долари США строком до 30.07.2015 р. На час звернення до суду, грошові кошти за договором позики повернуті не були. Відповідно до ст.1046 ЦК України був укладений договір позики, зобов'язання за якими сторони повинні виконувати належним чином відповідно до ст.1049 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, на підтвердження факту передання позивачем коштів відповідач написав розписку про одержання коштів від позивача в сумі 6663 долари США, та прийняв на себе зобов'язання повернути кошти в сумі 8 163 долари США до 30.07.2015 р. (а.с.5). Відповідно до розписки від 21.10.2015 р. залишок боргу станом на 21.01.2015 р. складає 4 807 доларів США( а.с.35). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. І ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання . Однак в порушення взятих на себе зобовязань позичальник не виконав умови договору і від повернення коштів ухиляється. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial