Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач є членом сімї колишнього власника квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 23.08.2016 року позивач за договором купівлі-продажу набув у власність від [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Колишній власник квартири та члени її сімї, крім відповідача, добровільно знялись з реєстрації. У звязку з цим, просив виселити [PERSON], [INFO], з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 30.05.2018 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення предмета позову, в якій просив визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та його представник не зявилися надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2016 року [PERSON] набув у власність від [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. З довідки від 01.12.2016 року №16210, виданої [PERSON] в том, що він дійсно проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири. Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника. Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 23.08.2016 року право власності [PERSON] припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім'ї, та виникло у [PERSON], який в свою чергу не надавав згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідача. Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved