Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зазначаючи, що 13 травня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 28 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 12 234,04 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1571,74 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України 213,58 грн.; нарахованої пені 9 389,96 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 558,76 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 50-51). Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзиву від відповідача не надійшло. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 13 травня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві від 13 травня 2013 року (а.с. 12-37). Станом на 28 листопада 2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 13 травня 2013 року становить 12 234,04 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1571,74 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України 213,58 грн.; нарахованої пені 9 389,96 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 558,76 грн. (а.с. 8-11). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору від 13 травня 2013 року. Разом з тим, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею 9 389,96 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 558,76 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Отже вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 13). Судом визначено, що сума невиконаного зобов`язання становить 1571,74 грн. заборгованість за тілом кредиту та 213,58 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 89,27 грн. (1785,32 Х 5% : 100 = 89,27 грн.). Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 13 травня 2013 року в загальній сумі 2 374,59 грн., яка складається з: 1571,74 грн. заборгованість за тілом кредиту; 213,58 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 500 грн. штраф (фіксована частина); 89,27 грн. штраф (процентна складова). Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 408,00 грн. (розрахунок: 2102,00 х 19,41 % (задоволена частина позову 2 374,59 х 100 : 12 234,04 (ціна позову) = 19,41 %) = 408,00 грн.). На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial