Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.08.2011 по 08.08.2020 в загальному розмірі 66 766,80 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами укладено договір позики, однак відповідач ухиляється від її повернення. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.08.2011 по 08.08.2020 в загальному розмірі 66 766,80 грн., з яких інфляційні втрати - 57398,958 грн., три відсотки річних - 9367,85 грн. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Стрепка Н.Л. від 24.12.2020 задоволено заяву головуючого про самовідвід. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи, така передана в провадження судді Леньо С.І. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.01.2021 розгляд справи відкладено на 03.03.2021 о 09.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2021 розгляд справи відкладено на 15.04.2021 о 09.10 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.04.2021 розгляд справи відкладено на 11.06.2021 о 09.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.08.2011 (а.с.7) встановлено, що 04.08.2010 між сторонами укладено договір позики на суму 31 566,40 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 4 000 доларів США з визначеною датою погашення кредиту до 04.08.2010. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на корить позивача інфляційні втрати та три відсотки річних, обраховані станом на 08.08.2011 в загальному розмірі 34681,01 грн. Відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як зазначив Верховний Суд складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 288/1256/17(постанова від 08.02.2021) преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Згаданим вище рішенням суду встановлено факт укладення договору позики на суму 361566,40 грн., а отже, в межах цієї справи вказаний факт є преюдиційним. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, і одночасно він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України регламентовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими. Згідно розрахунку позивача (а.с.3-5), який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахового у відповідності до вимог чинного законодавства, за період з 08.08.2011 по 08.08.2020 розмір інфляційних втрат становить 57398,958 грн., трьох відсотків річних за аналогічний період - 9367,85 грн. Загальний розмір заборгованості 66 766,80 грн. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 08.08.2011 по 08.08.2020 підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до копії посвідчення (а.с.6), позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2 категорії, а отже в силу вимог п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. В такому випадку у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. безпосередньо в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved