Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог заявленою у судовому засіданні 03 березня 2021 року, просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 21 вересня 2018 року № 19128/2018 у розмірі 277768,07 грн; судовий збір у сумі 4198,05 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 27987,07 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 вересня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір № 19128/2018. Відповідно до договору відповідачу надано кредит у сумі 908013,78 грн для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у банку транзитний рахунок, строком до 20 вересня 2025 року із встановленням первинної процентної ставки в розмірі 10,49 % річних із наступною зміною такої. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, для купівлі якого отримувались кредитні кошти. Банк належним чином виконав взяті зобов`язання за кредитним договором та здійснив перерахунок кредитних коштів, що підтверджено меморіальними ордерами. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого станом на 06 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 136, 141 Цивільного процесуального кодексу України. 04 лютого 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позов, який містить заперечення на нього. Тривалий час належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку із фінансовими проблемами оплата кредиту здійснювалась у меншому розмірі, однак повністю не була припинена. Через наявність заборгованості банк звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та в процесу примусового виконання такого відчужено заставний автомобіль на аукціоні. В подальшому почав належним чином сплачувати заборгованість за кредитним договором. 09 червня 2020 року отримала лист від банку про погодження їй реструктуризації по кредитку, однак 30 червня 2020 року відчужили транспортний засіб на аукціоні. Починаючи з січня 2021 року відсутня технічна можливість виконувати зобов`язання за кредитним договором, адже позивач не може ідентифікувати відповідача через що не можливо провести платежі. Причиною також стало народження дитини через що не може приїхати до відділення банку. Сума заборгованості не відповідає дійсності, адже відсутність акт взаєморозрахунків проведеного між сторонами. Разом із тим, заперечує щодо стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у зв`язку із необґрунтованістю належними та допустимими доказами. Просить у позові відмовити повністю. 24 лютого 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, який містить пояснення щодо наведених у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Наводить аргументи, що неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором не припиняє право банку здійснювати дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідачу у січні 2020 року направлялась досудова вимога про виконання зобов`язань за договором, однак така не була виконана, внаслідок чого у квітні 2020 року банк звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання напису нотаріуса відповідачем направлено заяву до банку про проведення реструкторизаційних заходів по кредитному договору. 04 червня 2020 року банком прийнято рішення про такі заходи, однак відповідачка не вчинила жодних дій щодо їх виконання, а тому 30 червня 2020 року відбулась реалізація рухомого майна. Щодо розміру заборгованості, то відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували його. Щодо відсутності акту взаєморозрахунку, то наводить аргументи що відповідач не заперечувала щодо результатів оцінки заставного майна. Зазначає доводи, що витрати на професійну правничу допомогу були понесені, що підтверджено укладеним договором про надання такої допомоги. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухома та нерухоме майно. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року у забезпеченні позову відмовлено. 11 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судову засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, адже така викликалась до суду та подано відзив на позов. У судове засіданні відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання, про причини неявки не повідомив, подано відзив на позов, а тому з урахуванням думки представника позивача суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, 21 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19128/2018. Відповідно до його умов, відповідачу надано кредит у сумі 908013,78 грн для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у банку транзитний рахунок, строком до 20 вересня 2025 року із встановленням первинної процентної ставки в розмірі 10,49 % річних із наступною зміною такої (п. п. 2.1, 2.7, 3.3). Факт надання кредиту підтверджено меморіальними ордерами від 24 вересня 2018 року, що містяться у матеріалах справи (арк. спр. 6-8). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 21 вересня 2018 року укладено договір застави, предметом якого було рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «КІА», д.н.з. [NUMBER] (п. п. 1.1, 1.2) Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. 08 квітня 2020 року приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис № 941, яким звернено стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги банку за період з 25 березня 2019 року по 25 березня 2020 року у розмірі 798351,48 грн неповернута сума кредиту, 6752,73 грн прострочені відсотки, 19469,27 грн нарахований та не сплачений штраф за невиконання грошового зобов`язання, 2000,00 грн плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. 04 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва відкрито виконавче провадження № 61966190 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса виданого 08 квітня 2020 року. 08 липня 2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 61966190. Звернено стягнення на автомобіль марки «КІА», д.н.з. [NUMBER] шляхом продажу такого на електронних торгах. За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля задоволено вимоги банку у розмірі 464508,81 грн, винагорода приватного виконавця у розмірі 46450,88 грн, витрати виконавчого провадження у сумі 3715,00 грн. Залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом дорівнює 365131,64 грн. 10 грудня 2020 року банком направлено відповідачу досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 вересня 2018 року № 19128/2018 у розмірі 277768,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2102,00 грн понесені судові витрати. Вимога направлена відповідачу, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, однак останньою не отримана з вказівкою на інші причини. Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 06 жовтня 2020 року становить у розмірі 277768,07 грн заборгованість за кредитом (арк. спр.5). Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Таким чином, суд критично оцінює аргументи відповідача з цього питання, адже даних протилежного, невірного нарахування заборгованості суду не подано, будь-яких клопотань з цього питання протягом розгляду справи судом не заявлено. Щодо аргументів відповідача про відсутність технічної можливості сплатити заборгованість, оскільки банк не може ідентифікувати його, а також у зв`язку із народженням дитини, то такі суд оцінює критично, визнає безпідставними та неповажними, оскільки наведені виключно для ухилення виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Щодо доводів відповідача про не проведення між сторонами взаєморозрахунків та не визначення ціни відчуженого автомобіля, який був предметом договору застави, то суд прийшов до переконання, що такі аргументи є безпідставними, оскільки не стосуються предмету доказування - стягнення заборгованості за невиконання кредитного договору, адже автомобіль був реалізований в межах виконавчого провадження з примусового виконанням виконавчого напису нотаріуса. Доводи відповідача про прийняття банком рішення про вжиття заходів реструктуризації заборгованості за кредитним договором, про що отримала відповідь від позивача 09 червня 2020 року, однак предмет застави реалізовано на електронних торгах 30 червня 2020 року, суд відхиляє, адже жодних доказів вчинення будь-яких дій із цього питання з 09 червня 2020 року до 30 червня 2020 року, які б свідчили про намір відповідача виконувати прийняте рішення банку, [PERSON] не подано. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 277768,07 грн, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 4198,05 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 4198,05 грн. Щодо судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи убачається, що 11 лютого 2019 року між Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» та Акціонерним товариством «Кредобанк» укладено договір про надання правової допомоги. Сторонами узгоджено додатки до цього договору, зокрема акту про виконанні роботи. Із матеріалів справи встановлено, що позивач у позовної заяви зазначає попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу у розмірі 27987,07 грн, що підтверджено укладеним договором. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позивачем не подано доказів здійснення відповідних витрат у відповідності до ст. 137 ЦПК України, а тому у стягненні витрат не професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: approved