overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2000 року сторони зареєстрували шлюб, в якому народилися двоє дітей Ілля, [INFO] та Олександр, [INFO]. Спільне життя погіршилось, що призвело до припинення шлюбних відносин з грудня 2014 року. Подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам та інтересам їх дітей, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити за викладеними в позові підставами. Відповідач в судове засідання не зявилася. Однак через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 28 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Бердянської міської ради Запорізької області, про що зроблено актовий запис за №577. (а.с.8) Згідно копій свідоцтва від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: Іллю, [INFO], та Олександра, [INFO]. (а.с.9,10) У відповідності з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 01 вересня 2012 року між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю, сторони проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сімї є неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 01 вересня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1259 (а.с. 4). Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 01 листопада 2013 року між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що вони з відповідачкою проживали разом короткими проміжками часу, мають різні погляди на життя. Крім того, зазначив, що між ним та відповідачем виник спір щодо спілкування з дитиною, оскільки відповідач за час окремого проживання перешкоджала спілкуванню з дитиною, за таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сім'я має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав частково, просив лише розірвати шлюб, та просив суд доньку залишити на вихованні при матері, а відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог\~ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 02 листопада 2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2117. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом\~ст. 55 СК України\~\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із\~ч. 3\~ст. 56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно\~ч. 3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 03 серпня 2012 року між ним та відповідачем. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з серпня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя та обовязків з ведення спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності його та позивача, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 05 березня 2014 року між ним та відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Сторони в судове засідання 04.12.2015 року не зявились. Подали до суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, а відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 308, серія І-ТП № 111372. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис 2570, серія І-ТП № 223835. Сторони повністю припинили шлюбні відносини. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 05 листопада 2016 року між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між сторонами вже тривалий час немає порозуміння, дуже часто виникаю чвари без причин та будь-яких підстав, крім того, сторони з лютого 2020 року проживають окремо. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2016, актовий запис № 1584. Від шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом з лютого 2020 року не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Спору про поділ майна подружжя немає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 06.07.1996 року між ним та відповідачем, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, основними причинами стала абсолютна протилежність характерів, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння та довіри. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім'ю. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Позивач подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 06.11.1996 року, який зареєстрований Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис № 250, серія [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 06 травня 1989 року між ним та відповідачкою, зареєстрований Буглівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 4. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на даний час шлюбні відносини погіршились, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та повага, від постійних скандалів в нього погіршилося самопочуття і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе і суперечить його інтересам. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивач наполягає на розлученні, відносно примирення категорично заперечує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, а направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає, згідна на розлучення і просить строк для примирення не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 травня 1989 року виконавчим комітетом Буглівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 04, що стверджується копією запису акта про укладення шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 15 вересня 2015 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, втратили почуття взаємоповаги, припинили подружні відносини, поновлювати їх не бажають і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно копії запису акта про укладення шлюбу відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 07 серпня 2004 року між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказав, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Крім того, зазначив, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сім'я має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, крім того, просив суд доньку залишити на вихованні при матері, а відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 07 серпня 2004 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №971. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Спільних дітей від шлюбу не мають. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved