Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по ? за ним та [PERSON]. Позов обґрунтований такими обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері, інших спадкоємців першої черги немає. Позивач звернувся у встановлений законом строк до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус не видав йому свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки частка померлої у праві спільної сумісної власності не визначена. У зв'язку з цим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання заявлених позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є сином [PERSON] (Свідоцтво про народження [NUMBER]). На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.01.1994 року УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 13.02.1998 року за № 173 стор. 105 кн. 254 пр. [INFO] [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис № 142 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка в цілому складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 03.07.2012 року позивач звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Аналогічні положення передбачені у ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, суд при визначенні часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності за аналогією застосовує зазначені положення закону. З огляду на відсутність домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо розміру їхніх часток у праві спільної сумісної власності, відсутність рішення суду із цього приводу, суд дійшов висновку, що частка кожного з них у праві спільної сумісної власності на квартиру становить ?. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved