Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу у розмірі 35 055 грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.10.2018 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8153725. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 03.03.2019 року о 19 год. 40 хв., у м. Львові, по вул. Городецькій, буд. 242, [PERSON] керуючи автомобілем «PEUGEOT BIPPER», д.н.з. « [NUMBER] », перед виїздом не забезпечив технічно справний стан автомобіля та не стежив за ним під час руху, внаслідок чого у транспортного засобу відірвалося переднє ліве колесо, яке, здійснюючи інерційний рух, зіткнулося з авто «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2019 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог п. п. 2.3 «а», 2.3 «б» Правил дорожнього руху України чим скоїв адміністративне правопорушення. На підставі страхового акту № ОЦ/177/000/19/0047 від 25.04.2019 року позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі: 35 055 грн. 91 коп. підтверджується платіжним дорученням № 4234 від 25.04.2019 року. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву до суду не подав, поважних причин такого суду не повідомив, однак 21.10.2019 року від відповідача надійшли Пояснення по справі, у якому останній вважає заявлений позов безпідставним та необґрунтованим, просить у задоволенні такого відмовити, окрім цього просить проводити розгляд справи з викликом сторін. Відповідач не подав суду та відповідачу відзив на позов, але подав пояснення суду письмові пояснення, де заперечував позов. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2019 року призначено судове засідання у яке вирішено викликати сторони. У судове засідання представник позивача Самойленко П. М. з`явився, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві посилаючись на мотиви такої, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, однак подав письмову заяву від 13.01.2020 року у якій просить перенести судове засідання у зв`язку з відсутністю його адвоката, який відправився у м. Дрогобич на слідчі дії. При цьому позивач не зазначив прізвища адвоката, та не знає про існування яких-небудь документальних або інших відносин з таким адвокатом. За вказаних обставин суд констатує, відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Окрім цього згідно п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства зокрема є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Враховуючи принцип судочинства, щодо забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності адвоката відповідача, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання ЦПК України, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 25.10.2018 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8153725. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «PEUGEOT BIPPER», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с.12). Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2019 року у справі № 462/1540/19 стверджується, що [PERSON] , 03 березня 2019 року о 19:40 год. у м. Львові по вул. Городоцькій, буд. 242, керуючи транспортним засобом Peugeot Bipper (д.н.з. [NUMBER] ), перед виїздом не забезпечив технічно справний стан автомобіля та не стежив за ним під час руху, внаслідок чого у транспортного засобу відірвалося переднє ліве колесо, яке, здійснюючи інерційний рух, зіткнулося з авто Volkswagen Passat (д.н.з. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 2.3 «а», 2.3 «б» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.13). Заявою про страхове відшкодування стверджується, що потерпілий [PERSON] звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події за участю [PERSON] (а.с.14). Актом огляду транспортного засобу від 04.03.2019 року стверджується, що був оглянутий автомобіль Volkswagen Passat (д.н.з. [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] , складено опис пошкоджень та назви деталей, додано фото транспортного засобу (а.с.18,19). Страховим актом № ОЦ/177/000/19/0047 встановлено, що страхове відшкодування нараховано та розраховано до виплати у сумі 35 055 грн. 91 коп. (а.с.25). Платіжним дорученням № 4234 від 25.04.2019 року стверджується, що на користь [PERSON] було виплачено 35 055 грн. 91 коп. (а.с.25). Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, 07.06.2019 року (вих. № РУ/19/0047) представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» О. А. Божко направлялася претензія [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу (а.с.26). У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. У справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. У разі оформлення працівниками відповідних підрозділів МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї. Як вбачається із матеріалів справи подія ДТП сталася 03.03.2019 року, а [PERSON] звернувся із Заявою про страхове відшкодування 05.03.2019 року (а.с.13,14). У разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування - ухвалення рішення, повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. - вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, то дані обставини не потребують доказування. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач [PERSON] на момент ДТП керував транспортним засобом, здійснив ДТП, то після виплати позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 35 055 грн. 91 коп. на користь потерпілої особи, то у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а тому з цих підстав позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1921 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved