Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з заявою,\~в якій\~просить стягнути\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON] аліменти\~на її\~утримання,\~яка продовжує\~навчання,\~в розмірі\~ј частини\~всіх видів\~його заробітку,\~починаючи з\~дня предявлення\~позову до\~суду та\~до закінчення\~[PERSON] навчання\~у Київському\~інституті бізнесу\~та технології,\~тобто до\~25\~червня 2020\~р.\~чи до\~досягнення [PERSON]\~двадцяти трьох\~років.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що відповідача\~[PERSON]\~є рідним\~батьком позивача\~[PERSON]\~Рішенням Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~02.05.2018\~року стягувались\~аліменти з\~[PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] та на її користь у звязку з навчанням, починаючи з 13.03.2018 року в\~ розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до 25.06.2018 року без урахування часу\~ зимових та літніх канікул. 23.08.2018 року [PERSON] є студентом Київському інституті бізнесу та технології. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в\~судовому засіданні\~заперечував,\~щодо задоволення\~позовних вимог\~в повному\~обсязі. Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 05.03.2019 р. на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, вказує на те, що перебуває в іншому шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей шкільного віку, які потребують постійних витрат. Згідно постанови державного виконавця ВП № 53270475 від 13.02.2018 року має борг по аліментам на утримання доньки [PERSON], який станом на 01.01.2017 року становить 84470,98 грн. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2018 року вирішено стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів. Окрім цього зазначає, що згідно довідки про доходи « 125 від 13.02.2019 року, за січень 2019 року з заробітної плати відраховано 4775,64 грн. на погашення боргу по аліментам, а відтак просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов\~ підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]\~ перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 1999 року по 16 січня 2001 року. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка навчається в Житомирській філії ПВНЗ «КІБіТ» ТОВ, на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2018 року по 25.09.2020 року, загальна вартість навчання становить 27800 грн. Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, працює, матеріально забезпечений, інших утримувачів немає. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її \~до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст.\~\~ 27\~\~ Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989\~ p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра\-їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про\-довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх\~\~ потреби у матеріальній допомозі\~ у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в мож\-ливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така по\-треба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.\~\~ Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потре\-бують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка\~ заробітку\~ (доходу)\~ матері,\~ батька,\~\~ яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з того, що відповідач є працездатною особою, яка зобовязана та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням в коледжі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 р. та до закінчення [PERSON] навчання у Київському інституті бізнесу та технології, тобто до 25 червня 2020 р. чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений при зверненні до суду від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене та

Outcome: partial