overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у них є неповнолітня дочка. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем . Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнала позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31.10.2006 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2174. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у них є повнолітні діти. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем та залишити дітей на проживання з відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнала позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.04.2005 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №450. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у них не має дітей та відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а відповідач визнала позов. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.07.2014 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1280. Від шлюбу у сторін дітей не має. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є дитина. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 24.04.2004 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №336. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є малолітня дитина. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.07.2012 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів гцивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №803. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову зі стягненням, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є малолітня дитина. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 09.08.2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №55. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є неповнолітня дитина. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, відсутнє порозуміння, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 08.10.2004 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1531. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є неповнолітня дитина. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 28.07.2001 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Осівською сільською радою Ємільчінського району Житомирської області, актовий запис №1. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] - [INFO] Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є неповнолітня дитина. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, позивач та його представник надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 06.09.2003 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1503. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін є неповнолітня дитина. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем та залишити дитину на проживання з відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 22.02.2003 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №233. Позивач та відповідач спільно не проживають, припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та визнання позову відповідачем, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними та залишити дитину на подальшу проживання з матір'ю. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у сторін не має дітей і відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати його шлюб із відповідачем. В судове засідання сторони не з»явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 14.08.2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1279. Від шлюбу у сторін не має дітей і відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки та не проживають разом, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved