Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу. Позивач зазначив, що страхова компанія взяла на себе зобов'язання уразі настання страхового випадку здійснити виплату грошового відшкодування вигодо набувачу за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого транспортного засобу, зокрема зазначив, що страховий випадок - це викрадення застрахованого страхового транспортного засобу шляхом крадіжки, грабежу чи розбою. Позивач вказав на те, що 16.06.2015 відбулось викрадення (незаконне заволодіння) його транспортного засобу марки ЗАЗ модель SENS, д.н.з. [NUMBER]. Позивач наголосив на тому, що 16.06.2015 він звернувся до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення стосовно незаконного заволодіння його транспортного засобу, про що було внесено відповідні дані до ЄРДР за №12015110150000800 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство), де позивача було визнано потерпілим. Також, позивач зазначив, що 18.06.2015 звернувся до страхової компанії із письмовою заявою про настання випадку страхового відшкодування з переліком документів, що підтверджують настання страхового випадку. Позивач наголосив на тому, що 28.12.2015 ним було отримано від відповідача відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з ненаданням документів, передбачених п. 9 договору, а саме: повного комплекту ключів від застрахованого транспортного засобу, комплекту пульт-управління, ключів від протиугінних пристроїв, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або довідки про їх вилучення органами МВС; рішення про закінчення досудового розслідування або витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження станом на будь-яку дату, пізніше 150 (ста п'ятдесяти) днів з моменту кримінального провадження. Тому позивач і звернувся до суду та просив визнати відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування внаслідок страхового випадку незаконною та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 124019 грн. та 5000 грн. - витрати на правову допомогу. Також, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1290,19 грн. В судовому засіданні позивач та його представник просили задоволити позов в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем не надано повного пакету документів передбачених умовами страхового договору, стосовно виплати страхового відшкодування. Також, зазначив щодо стягнення витрат на правову допомогу, що відповідно до наданого акту здачі-приймання робіт (надання послуг) вказано стосовно підготовки та подачі позовної заяви до суду суму 5000 грн., але відсутній розрахунок кількості затрачених робочих годин для підготовки та подачі позову, відсутні розрахунки відповідно до яких позивач виставляє саме такий розмір вимог пов'язаних з оплатою юридичних послуг та зазначив про те, що незрозуміло чому саме позивач просить стягнути саме 5000 грн., а не більше або менше.. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2015 між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Талісман Страхування» було укладено договір добровільного страхування транспортних ризиків, відповідно до умов якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату грошового відшкодування вигодо набувачу за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого транспортного засобу. (а.с.а.с. 9-19). Відповідно до п. 9.1.7 Договору за ризиком «Викрадення» страхувальник зобов'язаний надати страховику: повний комплект ключів від застрахованого транспортного засобу, комплект пульт-управління, ключі від протиугінних пристроїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (за виключенням розбою, коли надання цих документів та пристроїв представляється неможливим) або довідку про їх вилучення органами МВС. (а.с. 13) Згідно п.п. 12.1.7 п 12.1 ст. 12 Договору, ненадання страховій компанії документів передбачених п. 9 договору, як наслідок - причину відмови у виплаті страхового відшкодування. (а.с. 16) Як стверджує позивач в позовній заяві, 18.06.2015 ним було подано відповідачеві письмову заяву про настання випадку страхового відшкодування з переліком документів, що підтверджують настання страхового випадку. Згідно даних листа, направленого на ім'я позивача, ПрАТ «СК «Талісман Страхування», на підставі п. 12.1.7 частини «Б» договору, страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування за випадком із застрахованим автомобілем відповідно заяви від 18.06.2015 (а.с.а.с. 35, 36). Свою відмову відповідач як в Листі-відповіді, так і в запереченнях на позовну заяву обґрунтовує тим, що згідно договору страхування, а саме п. 9.1.7 позивач зобов'язаний надати страховику: повний комплект ключів від застрахованого транспортного засобу, комплект пульт-управління, ключі від протиугінних пристроїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (за виключенням розбою, коли надання цих документів та пристроїв представляється неможливим) або довідку про їх вилучення органами МВС. Відповідно даних акта прийому - передачі предмета оренди (автомобіля) від 12.06.15 між позивачем та орендарем [PERSON], останньому передано автомобіль, один ключ для запалювання та технічний паспорт на автомобіль. Факту передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не зазначено. (а.с. 83) Тобто, згідно умов договору позивач мав надати відповідачу належний перелік документів, серед яких свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на автомобіль [NUMBER], або довідку про його вилучення органами МВС. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 980 предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим. Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Отже, відповідно до п. 9.1.7 Договору добровільного страхування, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, є випадок, коли страхувальник не надасть визначених договором необхідних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування на користь позивача, та відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, адже Договором чітко передбачено, що випадок виплати страхового відшкодування здійснюється страховою компанією лише за умови надання позивачем повного переліку необхідних документів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Враховує суд і ту обставину, що дані про викрадення у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до ЄРДР не внесено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями в галузі права в порядку, встановленому законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто, види правової допомоги, за яку передбачена компенсація - це участь у судових засіданнях (розраховується в залежності від кількості годин проведених в судовому засіданні), вчинення процесуальних дій позасудовими засіданнями та ознайомлення з матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до наданого позивачем акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №5 від 14.03.2016 до договору про надання юридичної консультації (допомоги) №24 юк - від 09.03.2016 (а.с.а.с. 41-43) позивачем витрачено грошові кошти в сумі 5000 грн. за «підготовку та подачу позовної заяви до суду». Оскільки позивачем не надано розрахунку кількості затрачених робочих годин для підготовки та подачі позовної заяви, а також відсутні розрахунки відповідно яких позивач виставляє саме такий розмір вимог пов'язаних з оплатою юридичних послуг, тобто не доведено чому саме таку суму необхідно стягнути з відповідача. З врахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 509, 629, 979, 980 ЦК України,

Outcome: dismissed