Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] бригади (вул.Гудименка), буд.14 кв.97, та користуються послугами холодного водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Водоканал», але оплату за фактично надані послуги в повному обсязі не вносять, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.05.2008р. по 31.12.2013р. в розмірі 14631,19грн. В подальшому представник позивача позовні вимоги вточнив та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2008р. по 31.01.2017р. в сумі 8272,12грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити та додатково суду пояснила, що заборгованість за зазначеною адресою виникла, починаючи з 2000р., відповідачі періодично сплачували надані послуги, але не в повному розмірі. Плата за надані послуги за період з травня 2008р. по серпень 2009р. нараховувалась, виходячи з показників загально-будинкового прибору обліку води, які ділились на кількість зареєстрованих в будинку осіб, які не мали квартирного прибору обліку. З серпня 2009р. по серпень 2011р. плата відповідачам нараховувалась за встановленими нормами споживання, а з вересня 2011р. за показниками прибору обліку води, який було встановлено в квартирі відповідачів. Жодних скарг з приводу невірного нарахування плати, надання послуг неналежної якості від відповідачів не надходило. Заява відповідачів про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки періодично вони здійснювали оплату за зазначені послуги, тобто визнавали свій борг, що свою чергу перериває строк позовної давності. Просить позов задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали частково та пояснили, що дійсно вони та інші відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі, яка підключена до мережі централізованого холодного водопостачання та водовідведення, не заперечують проти того, що зазначені послуги їм надавались і повинні ними оплачуватись, але в певний період часу через складну економічну ситуацію вони не мали можливості сплачувати рахунки на воду в повному розмірі. Оплату здійснювали нерегулярно і меншому розмірі. Коли в серпні 2011р. їм встановили лічильник, вони стали оплачувати ці послуги як поточні платежі, так і борг, вносячи платежі в більшому розмірі. Вважають, що позивач в період, коли у них не було лічильника, нараховував плату в завищеному, необґрунтованому розмірі. З розміром заборгованості не згодні. Крім того, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності за частиною позовних вимог. Просять в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. З урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що в квартирі [ADDRESS] бригади (вул.Гудименка) м.Запоріжжя зареєстровані відповідачі [PERSON] (з 30.11.1995р. по т.ч.), [PERSON] (з 03.10.2002р. по т.ч.), [PERSON] (з 25.10.2005р. по т.ч.), [PERSON] (з 05.12.1986р. по т.ч.), а також неповнолітній [PERSON], 27.03.2006р.н. (з 06.04.2006р. по т.ч.). Вказана квартира підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення, на неї відкритий особистий рахунок №62800518. Зазначені послуги надаються КП «Водоканал». Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.05.2008р. по 31.12.2013р. по особистому рахунку №62800518 мається заборгованість по оплаті за послуги холодного водопостачання і водовідведення в сумі 14631,19грн. 28.03.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ про солідарне стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги холодного водопостачання і водовідведення в сумі 14631,19грн., а також судового збору в розмірі 121,80грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2016р. вказаний судовий наказ скасовано. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.05.2000р. по 31.01.2017р. по особистому рахунку №62800518 мається заборгованість по оплаті за послуги холодного водопостачання і водовідведення в сумі 8272,12грн. Суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, які регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України про договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Так, відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог ст.16,19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст.20 вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно з ст.32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п.18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зясувавши повно, всебічно, обєктивно обставини даної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що відповідачіяк споживачі послуг з постачання холодної води та водовідведення в порушення вищевказаних норм діючого законодавства не виконували своє зобовязання за фактично існуючим між сторонами договором про надання житлово-комунальних послуг щодо внесення плати за надані послуги в установлені законодавством строки, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який має єдину централізовану мережу водопостачання і водовідведення, зазначені послуги їм надавалися і ними споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений. Вказані обставини у звязку з тим, що визнаються відповідачами, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також відповідачами не оспорюється і тому не підлягає доказуванню той факт, що за спожиті послуги їм нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, в ході судового розгляду судом встановлено, що фактично між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості, зокрема, за період, коли квартира відповідачів не була обладнана прибором обліку води (до серпня 2011р.) В даному випадку відповідачі не погоджуються з обсягами спожитої води, за якими було здійснено їм нарахування плати в цей період, вважають їх завищеними і необґрунтованими. Вирішуючи цей спір, суд встановив, що нарахування плати за послуги холодного водопостачання та водовідведення на квартиру відповідачів в період з 01.05.2000р. по 31.08.2009р. здійснювалось за обсягами, визначеними відповідно до показників загально-будинкового прибору обліку води за мінусом обсягу спожитої води мешканцями будинку, які мали квартирні прибори обліку. В подальшому це навантаження розподілялось між зареєстрованими в будинку особами, які таких приборів не мали. З 01.09.2009р. по 14.08.2011р. нарахування плати здійснювалось за затвердженими нормами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб. Судом встановлено, що, зокрема, в спірний період (з травня 2008р. по вересень 2011р.) плата нараховувалась на 5 осіб, які були зареєстровані в спірній квартирі. Зясувавши та оцінивши обставини справи, суд вважає, що підстав сумніватися в правильності нарахування плати за період з травня 2008р. по вересень 2011р., в т.ч. у визначенні обсягів споживання холодної води, немає. Суду наданий детальний розрахунок плати за зазначений період, а також щомісячні акти знімання показників загально-будинкового прибору обліку води, рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради про затвердження питомих норм споживання питної води в м.Запоріжжі та затвердження тарифів на послуги холодного водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Водоканал». Зазначені докази є належними та допустимими, тому приймаються судом до уваги. Відповідачі, заперечуючи правильність нарахування плати в період з травня 2008р. по вересень 2011р., жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів суду не надали, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростували. Також суд враховує, що жодного разу з приводу неправильності визначення обсягів споживання холодної води відповідачі до КП «Водоканал» чи підприємства, на балансі якого перебував будинок, не звертались, жодних заходів для встановлення в квартирі власного прибору обліку холодної води до серпня 2011р. не приймали, при цьому, достовірно знаючи про свій обовязок здійснювати оплату за надані послуги та наявність заборгованості, яка виникла ще з 2000р.. Судом встановлено, що прибор обліку холодної води в квартирі відповідачів був встановлений в серпні 2011р. і нарахування плати за зазначені послуги з цього часу по теперішній час здійснюється за показниками квартирного прибору обліку, розрахунок плати за цей період відповідачами не оспорюється. Щодо розміру внесених відповідачами сум на оплату послуг, то ці обставини сторонами також не оспорюються і тому не підлягають доказуванню. Таким чином, при постановленні даного рішення суд приймає за основу наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з травня 2000р. по лютий 2017р. (арк..94-110), оскільки він складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, суми заборгованості наростаючим підсумком, з урахуванням затверджених тарифів та норм споживання, кількості зареєстрованих в квартирі осіб, показників прибору обліку. Суд вважає зазначений розрахунок належним та допустимим доказом. Відповідно до вказаного розрахунку, заборгованість за послуги холодного водопостачання та водовідведення по особовому рахунку №62800518 малась ще станом на 01.05.2000р. в розмірі 137,91грн. З 01.05.2000р. по 31.01.2017р. відповідачам була нарахована плата за зазначені послуги в загальному розмірі 20\~536,05грн. і сплачено ними в цей період 12\~401,84грн. Станом на 01.02.2017р. сума заборгованості становить 8272,12грн. Отже, як вбачається з наданих суду доказів, заборгованість в розмірі 8272,12грн., яку просить стягнути позивач за період з 01.05.2008р. по 31.01.2017р., виникла за більший період, ніж заявлено позивачем у даній справі. Разом з тим, суд враховує, що під час судового розгляду відповідачами заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги холодного водопостачання та водовідведення відповідно до п.30 Порядку вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у звязку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Тобто, у звязку з порушенням відповідачами свого обовязку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2008р. Плата за травень 2008р. повинна була внесена відповідачами до 20.06.2008р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.06.2008р. і скінчив відповідно 21.06.2011р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами. Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 26.12.2016р., то він мав право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.11.2013р. Разом з тим, судом встановлено, що 17.03.2014р. позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з 01.05.2008р. по 31.12.2013р. і такий наказ було видано. На підставі ч.2 ст.264 ЦК України звернення позивача із заявою про видачу судового наказу перервало строк позовної давності, але лише за вимогами про стягнення щомісячних платежів за період з 01.02.2011р. (в межах 3-річного строку позовної давності до моменту звернення з заявою про видачу судового наказу). У звязку з скасуванням 12.10.2016р. судового наказу перебіг 3-річного строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.02.2011р. почався заново з 12.10.2016р.. В той же час, судом також встановлено, що в вересні 2011р. відповідачі внесли плату за надані послуги в більшому розмірі, ніж було нараховано, що, на думку суду, свідчить про визнання ними свого боргу і відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України також перервало 3-річний строк позовної давності, але лише за вимогами про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 01.08.2008р. У звязку з цим перебіг 3-річного строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.08.2008р. почався заново з вересня 2011р.. Доводи представника позивача про те, що відповідачі і раніше вносили платежі без розмежування на поточні чи заборгованість, тобто визнавали свій борг перед КП «Водоканал» і відповідно строк позовної давності кожного разу переривався, суд вважає безпідставними, оскільки з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що до вересня 2011р. відповідачі щомісячно вносили плату в меншому розмірі, ніж було нараховано і ці суми зараховувались позивачем саме на сплату щомісячного поточного платежу. За вказаних обставин підстав вважати, що строк позовної давності переривався і раніше, немає. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що в межах 3-річного строку позовної давності позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення тільки за період з 01.08.2008р. по 31.01.2017р. Виходячи з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 01.08.2008р. по 31.01.2017р. відповідачам була нарахована плата в загальному розмірі 14702,30грн., сплачено 10372,84грн., заборгованість становить 4\~329,46грн. Саме вказану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2008р. по 31.07.2008р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., з кожного по 344,50грн. (1378,00грн.:4).

Outcome: partial