Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що з 19.11.2011 по 20.12.2016 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася жити з відповідачем. Розпорядженням голови Таращанської РДА № 352 від 01.08.2017 визначено місце проживання малолітньої дочки разом з ним (позивачем). Крім того, наказом Таращанського районного суду Київської області від 09.01.2019 з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки. Відповідач систематично, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За останній рік жодного разу не відвідувала свою дочку та на контакт не виходила. Відповідач не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини, що свідчить про її небажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дочки. Вважає, що зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї дочки. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлена належно, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи до початку розгляду справи по суті подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її малолітньої дочки. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 19.11.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20.12.2016 по справі № 379/1456/16-ц розірвано (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Малолітня дочка зареєстрована з матір`ю [PERSON] (відповідачем) по [ADDRESS] , проте фактично проживає з батьком - позивачем по справі. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем батьків сих обов`язків, 13.07.2017 до органу опіки та піклування Таращанської районної державної адміністрації Київської області звернувся [PERSON] з метою надання йому висновку про визначення місця проживання його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Вивчивши дане питання, орган опіки і піклування вважав доцільним визначити місцем проживання [PERSON] , [INFO] , сім`ю батька [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.09.2017 по справі № 379/1034/17, яке набрало законної сили 10.10.2017, місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено за місцем проживання та реєстрації її батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 09.01.2019 Таращанським районним судом Київської області по справі № 379/1583/18 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки. Судовий наказ набрав законної сили 11.03.2019 (а.с.10). Навчанням та вихованням дочки займається позивач. Відповідач навчанням, вихованням та життям дочки не цікавиться, матеріальної підтримки не надає, зв`язків з дитиною не підтримує, місце перебування її невідоме. Відповідно до характеристики, наданої Таращанською ЗОШ І-ІІІ ст. № 2, за результатами психолого-педагогічного діагностування дитини та аналізом участі батьків у навчанні та вихованні дитини, [PERSON] навчається в школі з 01.09.2018 року, є ученицею 1-Б класу. За період навчання вона оволоділа навчальним матеріалом на середньому рівні. Дівчинка весела, товариська. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Розуміє правила поводження в колективі та старається їх дотримуватись. Навчанням та вихованням дитини займається тато та його батьки. Мама [PERSON] не відвідує школу, не бере участь у навчально-виховному процесі дитини. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у вихованні та утриманні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дочки. Згідно висновку від 22.04.2019 № 06-21/759, Таращанська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьків сих прав [PERSON] у відношенні її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання своєї дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , фактично самоусунулася від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні її малолітньої дочки. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати по оплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved