Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2010 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір довічного утримання (догляду) посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка зобовязалася довічно утримувати позивачку, щомісячно надавати їй матеріальну допомогу в розмірі не менше 700 грн. на місяць, надавати побутові послуги, придбання лікарських засобів та забезпечення медичної допомоги, продуктів харчування, придбання сезонного одягу. В свою чергу позивачка передала у власність відповідачки двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На теперішній час відповідачка проживає у м. Москва, останній раз приїздила до м. Одеси в 2011 році. Умови договору довічного утримання відповідачкою не виконуються. Тому позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання, визнати за нею право власності на спірну квартиру, та зняти з цієї квартири заборону її відчуження. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, також не зявилася до відповідного суду м. Москви за окремим дорученням, від неї не надійшло відзиву на позов, та заяви про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2010 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір довічного утримання (догляду) посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка зобовязалася довічно утримувати позивачку, щомісячно надавати їй матеріальну допомогу в розмірі не менше 700 грн. на місяць, надавати побутові послуги, придбання лікарських засобів та забезпечення медичної допомоги, продуктів харчування, придбання сезонного одягу. В свою чергу позивачка передала у власність відповідачки двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На теперішній час відповідачка проживає у м. Москва, останній раз приїздила до м. Одеси в 2011 році. Умови договору довічного утримання відповідачкою не виконуються. Згідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобовязання однією із сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобовязань, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 755, 756 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем зобовязань по договору, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передано та має право вимагати його повернення. У цьому випадку витрати зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України при розірванні договору зобовязання сторін припиняються. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачка обґрунтовано, звернулася до суду з вказаним позовом, та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 1319 грн. 23 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved