Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2008 року [PERSON] 02.09.2008 року отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, він складається з: Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно статей 526. 527. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 19.03.2014 року має заборгованість - 22846,66 грн, яка складається з наступного; 3000,00 грн - заборгованість за кредитом; 11247,53 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7035,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина). 1064,13 грн - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі - 22846,66 грн за кредитним договором № б/н від 02.09.2008 року, яка складається з наступного: 3000,00 грн - заборгованість за кредитом; 11247,53 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7035,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; штрафи: 500.00 грн - фіксована частина; 1064,13 грн - процентна складова; та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив суду, що дійсно відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2008 року він отримав у ПАТ «Ацент-банк» кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний кредит він отримав строком на один рік. Потім він даний кредитний договір не продовжував та не розривав, оскільки вважав, що даний договір закінчився в звязку з несплатою боргу. Вважає, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, який складає три роки. Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд встановив, що 02.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір № бн на отримання кредиту в розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктом 3.1 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, їх вид та строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до п. 3.13 та п. 9.12 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Пунктами 3.1.1 та 3.1.3 розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць, рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця перед закінченням строку дії) не надійшла письмова заява клієнта про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов, передбачених договором. Отже, договір укладений 02.09.2008 року і діяв до 02.09.2009 року. Міг бути пролонгований максимум на один рік, тобто діяти до 02.09.2010 року. Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що термін дії картки продовжено і відповідачу видано картку з новим строком дії. Умовою надання послуг банком є відкриття клієнту карткового рахунку, видача клієнту картки, вид та строк дії яких визначені в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Відповідач стверджує, що питання про продовження строку дії кредитного договору чи його розірвання не ставилося. Він вважав, що строк дії даного договору закінчився. Отже, у разі не продовження дії строку картки відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг договір не може бути продовженим, тобто пролонгованим на один рік, оскільки дані обставини суперечать Умовам та Правилам надання банківських послуг. Суд вважає, що в зв'язку з тим, що позивачем не надано суду доказів у підтвердження тих обставин, що строк дії карткового рахунку був продовжений, строк дії договору надання кредитного ліміту закінчився 02.09.2009 року. Пунктом 3.17 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредитам і /або кредитним лімітам, отриманим клієнтом в банку, а також по відсотках за їх користування, банк має право на свій розсуд: розірвати даний договір. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по кредиту виникла відразу після укладення договору, тобто з вересня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і визнати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов договору банк за своєю ініціативою мав можливість розірвати даний договір. Проте, всупереч цьому на протязі п'яти років він цього не зробив. Дана обставина свідчить про те, що позивач навмисно вчиняє такі дії для збільшення заборгованості по кредиту, що є вигідним для банку, тобто недобросовісно виконує умови договору. Отже, суд вважає, що договором визначено кінцеву дату виконання зобов'язання, а саме один рік, тобто 02.09.2009 року, оскільки відомостей про продовження строку дії кредитної картки суду не надано. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного Кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 ст.267 Цивільного Кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Частиною 1 ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що позивач довідався про невиконання відповідачем зобов'язання у день продовження строку дію договору банком в односторонньому порядку, тобто 03.09.2009 року. Таким чином, позивач довідався або міг довідатися про невиконання відповідачем умов договору кредиту в день закінчення строку дії договору, тобто 03.09.2009 року. Отже, перебіг позовної давності в даному випадку почався з 03.09.2009 року. Проте, позивач звернувся до суду з даним позовом після сплину строку позовної давності, а саме 02.04.2014 року. Питання про поновлення строку позовної давності позивач не ставить. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Дане стверджується показаннями відповідача, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору, підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed