Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є власником житлового приміщення, в якому зареєстрований відповідач, але не проживає у ньому близько шести років. Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому будинку обмежує позивача у здійсненні права користування та права розпоряджання цим майном. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28). Належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання також не з`явився, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав (а.с. 22-23). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 5), що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно інформаційної довідки за №224389430 від 17.09.2020 р. (а.с. 31). У вказаному будинку зареєстрований відповідач (а.с. 6). \~ \~ \~ \~16 березня 2020 року комісія у складі депутата сільської ради [PERSON] , секретаря сільської ради Коваленко Л. В., сільського голови [PERSON] , сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склала акт про те, що [PERSON] з 18 лютого 2014 року не проживає у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Можливість встановлення права користування чужим майном (сервітут) щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, передбачена також ч. 1 ст. 401 ЦК України. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку (ч.ч. 1, 2 ст. 403 ЦК України). Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що непроживання відповідача, який не пов`язаний спільним побутом з позивачем, у належному останньому житловому приміщенні понад шість років, має істотне значення, оскільки здійснює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим вважає за потрібне, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved