Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.02.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент зменшити або збільшити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на ч.1 ст. 634 ЦК України банк наголошує, що мав місце договір приєднання. Він повідомляє, що [PERSON] своєчасно не погасила борг за кредитом та відсотками, що підтверджено розрахунком, а тому порушила вимоги ст. 509, 525, 526, 537, 1046, 1054 ЦК України, пункти 1.1.2.7, 2.1.1.7.6 інші пункти Умов та правил надання банківських послуг. У звязку із порушеннями умов договору станом на 30.09.2017 року вона має заборгованість 38176,32 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 4695,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 28136,64 грн., заборгованості за пенею та комісією 3050,00 грн. Окрім цього нарахований штраф 500 грн. (фіксована частина) і штраф 1794,11 грн. (процентна складова). Представник позивача у судове засідання, не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Ч. 2\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст. 211 ч.3 ЦПК України справа розглядалась на підставі наявних у суду доказів згідно з приписами ст. 247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу із застосуванням ст. 223 ч.4 та 280 ч.1 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Встановлено, що 26.02.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір без номера, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 7700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до умов цього договору банк свої зобовязання виконав і надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач станом на 30.09.2017 року не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Тому у [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 38176,32 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 4695,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 28136,64 грн., заборгованості за пенею та комісією 3050,00 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина) і штраф 1794,11 грн. (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним банком 30.09.2017 року. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 3\~ ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), що мають значення для правильного вирішення спору. На обґрунтування доводів позовних вимог, банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом\~ визнано належним та допустимим доказом та оцінено у відповідності з вимогами\~ ст. 89 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 26.02.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Із правової позиції Верховного Суду України слідує, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Використовуючи практику суду вищої інстанції слід зменшити суму несплачених коштів за кредитним договором на розмір нарахованої за умовами цьому договору пені 3050,00 грн. Тому стягненню підлягають кошти в розмірі 38176,32 грн. -3050,00 грн. = 35126,32 грн. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial