Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд визнати, що поширені [PERSON] відомості, що він, [PERSON] , вчинив злочин, а саме вчиняв інцест по відношенні до своєї дочки [PERSON] ; Зобов`язати [PERSON] припинити неправомірні дії, щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача та його родини; Стягнути з відповідача на його користь 1 (одну) грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що відповідачем було скеровано в Сокальсько - Жовківську Єпархію УГКЦ скаргу, в якій відповідач начебто стверджував про протиправні дії позивача по відношенню до його дочки, чим на дучку позивача принизив його честь та гідність, негативно вплинув на його ділову репутацію. Неправомірним діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях, порушенні душевної рівноваги, у зв`язку із тим, що позивач був ображених та принижений на робочому місця,а також на території ОТГ, де проживає із своєю родиною, примушений був виправдовуватися перед ними. Враховуючи вище обставини, просить стягнути з відповідача на його користь 1 (одну) гривню моральної шкоди. Ухвалою суду від 13 вересня 2021 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.11-12/ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги заперечив, надав пояснення про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів поширення відповідачем інформації, яка б могла порушити його честь, гідність чи негативно вплинути на його ділову репутацію. Зокрема до позовної заяви позивачем долучено скаргу, яка не містить інформації про її автора, яка не підписана та не містить підтвердження її скерування на адресу чи одержання адресатом. Стверджує, що відповідачем така скарга не складалась, а її походження відповідачеві невідоме. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані по справі докази та підтвердження та спростування позовних вимог, суд доходить до наступного висновку. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Пп. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказує, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Суд встановив, що на адресу Української Греко - Католицької Церкви Львівської Архиєпархії Канцелярії надійшла скарга на отця [PERSON] парафія УГКЦ Бродівський район село Черниця. Від цивільного чоловіка його доньки ( [PERSON] ) [PERSON] . Суть скарги полягала в тому, що отець [PERSON] веде непорядний, брехливий, аморальний та нехристиянський спосіб життя щодо своєї доньки. /а.с.6-7/. Зі змісту вказаної скарги вбачається, що така не містить інформації про автора такого документа, не підписана жодним чином, що позбавляє суд можливості встановити, поза розумним сумнівом, автора даної скарги. При цьому, суд звертає увагу на те, що на підтвердження своїх позовних вимого, позивачем не долучено жодних інших доказів, якими б підтверджувалось поширення відповідачем інформації, яка б негативно вплинула на позивача та давала б достатні підстави для звернення до суду з метою захисту порушених прав. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Стаття 1 Закону України «Про інформацію» визначає поняття інформації, як документованих або публічно оголошених відомостей про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та довкіллі. Відтак, інформація - це відомості про конкретні факти. Негативною належить вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачами інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. З врахуванням наведеного, суд приходиться до висновку, що позивачем не доведено, що відповідачем вчинено дії на поширення недостовірної інформації про позивача, а тому не має правових підстав для зобов`язання [PERSON] припинити неправомірні дії, щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивача та його родини. Відповідно до ч.1-2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відтак, суд приходить до висновку, що позов та додані докази не містять підтвердження позовних вимог в частині визнання факту поширення відповідачем відомостей, які принижують честь, гідність чи ділову репутацію позивача, а тому відсутні підстави для розгляду питання щодо спричинення позивачеві моральної шкоди. Судові витрати складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн., який на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed