Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом у якому просив стягнути з відповідачів на його користь 500 000,00 грн., а також понесені ним, при розгляді справи, судові витрати. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначає, що 11 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено розписку, в момент укладання якої він передав відповідачам [PERSON], [PERSON], грошові кошти в сумі 500 000, 00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов'язався їх повернути не пізніше 31 березня 2015 року,поручителем відповідно до розписки виступив [PERSON], про що того ж дня відповідачем була власноруч складена розписка. Оскільки до укладання розписки у нього з відповідачами передували дружні стосунки, то в розписку вони не стали вносити відповідальність, яку вони понесуть у випадку неналежного виконання зобов'язань. Однак відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав. Тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що 11 липня 2014 року [PERSON] надав в борг [PERSON], [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн., поручителем відповідно до розписки виступив [PERSON], що підтверджується розпискою від 11 липня 2014 року (а.с. 4). За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики. Доказів повернення вказаної грошової суми позивачу матеріали справи не містять. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved