Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 26.07.2016 року мотивуючи тим, що в квітні 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей, за вказаним договором позики від 12.04.2013 року він, як позикодавець, надав відповідачу грошові кошти в сумі 230 702,40 грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові суми 28 863,06 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на дату укладення Договору позики, а відповідач зобов'язався повністю повернути позику на умовах, передбачених договором позики, у строк не пізніше 01.08.2013 року. Загальна сума позики, яка підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати гривневому еквіваленту 28 863,06 долара США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день повернення грошей. Грошові кошти, які є предметом позики, передані позивачем і отримані відповідачем у готівковій формі до підписання договору позики в день його укладення, що додатково підтверджено відповідною власноруч написаною розпискою відповідача. Відповідач порушив умови договору і станом на 26.07.2016 року не повернув кошти. Відповідно до ст. 21 Договору позики грошей, його сторонами погоджено, що «у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також тридцять шість процентів річних від простроченої суми. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення повернення позики. У випадку, якщо прострочення повернення позики триває більше 30 календарних днів, позичальник зобов'язується сплатити позикодавцю штраф у розмірі 10 % суми позики, повернення якої прострочується». Таким чином розмір заборгованості становить 1 556 153,32 грн., яка складається з: основної заборгованості - 715 450,17 грн., 36 % річних - 769 158,03 грн., штраф - 71 545.12 грн. В зв'язку з тим, що відповідач відмовляється повертати кошти в добровільному порядку, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики грошей від 12.04.2013 року в розмірі 1 556 153,32 грн. та судові витрати у справі в розмірі 6890,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник позивача за довіреністю в справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов до суду не надав. На підставі ст. 224-226 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст.11 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник забов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 12.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав, кошти в розмірі 230 702,40 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 28 863,06 доларів США, зі строком повернення до 01.08.2013 року, що підтверджується договором позики та розпискою ( а.с. 7,8). Відповідач [PERSON] у визначений договором строк кошти, зазначені в договорі, позивачу не повернув, тому він звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку. Позивач направив позов шляхом поштового засобу зв'язку 26.07.2016 року отже, звернувся до суду в межах трирічного строку встановленого законом. Відповідно до п. 3 Договору позики, позичальник зобов'язаний повністю повернути позикодавцеві позику, визначену в п. 1 цього договору, у строк та в порядку, що встановлені цим договором. Позичальник зобов'язаний повністю повернути позику та остаточний розрахунок за цим договором позики має бути здійснено не пізніше 01.08.2013 року. Загальна сума позики, яка підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати гривневому еквіваленту 28 863,06 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день повернення грошей. Згідно роздруківки з офіційного сайту Національного банку України офіційний курс долара США до національної валюти за даними Національного банку України станом на 26.07.2016 року становить 2478,7745 грн. за 100 доларів США ( а.с. 9). Відповідно до п. 21 Договору позики, його сторонами погоджено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також тридцять шість процентів річних від простроченої суми. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення повернення позики. У випадку, якщо прострочення повернення позики триває більше 30 календарних днів, позичальник зобов'язується сплатити позикодавцю штраф у розмірі 10 % суми позики, повернення якої прострочується. Відповідно до ст. 610 ЦК України: невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. 2. Проценти на неустойку не нараховуються. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 12.04.2013 року в розмірі 1 556 153, 32 грн., яка складається з: суми позики в розмірі 715 450,17 грн. ( 28 863,06 * 24,787745), що еквівалентно 28 863,06 доларам США станом на 26.07.2016 року, 36 процентів річних в розмірі 769 158,03 грн. (31 029,77 * 24, 787745) та штрафу в розмірі 10 % від суми позики 71 545,12 грн. (2886,31* 24, 787745). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення зобов'язання, відповідач заперечення проти позову з доказами в їх підтвердження до суду не надав. Даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 12.04.2013 року в розмірі 1 556 153,32 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідача покладено обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 6890,00 грн., які складаються з судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду ( а.с. 1).

Outcome: approved