Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача та просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,0598 га, з кадастровим номером [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Семенівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка належала померлому [INFO] року [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], що виданий 22.05.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0225 та на майновий пай в сумі 11252 гривень (або 0,11 %) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», яке знаходиться в с. Семенівка Обухівського району Київської області ( Свідоцтво про майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат) серії [NUMBER]) після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що [INFO] року помер їхній з відповідачкою батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] заповіту не склав. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є її рідна сестра - [PERSON]. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька спадкове майно. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька після закінчення строку для прийняття спадщини, але зі згоди позивача її було включено до числа спадкоємців. Вони вирішили добровільно розділити спадкове майно, уклавши відповідний договір про поділ майна, але згоди між ними не було досягнуто. В подальшому сторони домовились, що відповідач приймає спадщину після смерті їхньої матері [PERSON], а позивач успадковує земельну ділянку та майновий пай, що належали померлому банку. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку та майновий пай позивачу державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено, оскільки на підставі заяви позивача в число спадкоємців включено її сестру [PERSON] Просить суд визнати за ним право власності земельну ділянку площею 2,0598 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Семенівської сільської ради та майновий пай в сумі 11252 гривень (або 0,11 %) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», яке знаходиться в с. Семенівка Обухівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнав в повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с.14). Після його смерті відкрилась спадщина на : земельну ділянку площею 2,0598 га, з кадастровим номером [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Семенівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка належала померлому [INFO] року [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], що виданий 22.05.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0225 ( а.с.18) та на майновий пай в сумі 11252 гривень (або 0,11 %) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», яке знаходиться в с. Семенівка Обухівського району Київської області, який належав померлому на підставі свідоцтва про майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат) серії [NUMBER] (а.с.19). За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач та її рідна сестра - [PERSON] (а.с. 39-40). В установлений законом строк позивач як спадкоємець звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.[PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька по закінченню строку для прийняття спадщини, але зі згоди позивача її було включено до числа спадкоємців. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та майновий пай, оскільки вони про це домовилися з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с.35-44), але державна нотаріальна контора не видала на ім'я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом на на земельну ділянку та майновий пай, що належали [PERSON], оскільки позивачем було включено до числа спадкоємцівїї сестру [PERSON], яка пропустила шестимісячний термін для подачі заяви до нотаріальної контори (а.с.22). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 11. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В даному випадку таким документом є також майновий сертифікат - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Порядок визначення розмірів майнових паїв членів КСП та їх документального посвідчення затверджено Постановою КМУ від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Відповідно до п. 13 вказаного Порядку, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. У разі набуття у власність майнового паю на підставі спадкування видається нове свідоцтво. Також, п. 14 Порядку визначає, що для отримання свідоцтва, яке видається селищною радою згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства, у разі набуття у власність майнового паю на підставі спадкування, до селищної ради подаються копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Отже, предметом спадкування може бути не тільки майно, а й майнові права спадкодавця. Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються також ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном та ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,0598 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Семенівської сільської ради та майновий пв сумі 11252 гривень (або 0,11 %) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна», яке знаходиться в с. Семенівка Обухівського району Київської області ( Свідоцтво про майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат) серії [NUMBER]), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи також визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. .

Outcome: approved