Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він з дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають на праві власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Проте, з'ясувалось, що оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено. Для отримання дублікату звернувся до ДП «Селидіввугілля», але отримав відмову, бо Служба приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля», яка була створена у складі ВО «Селидіввугілля», була ліквідована. Про втрату документа давав оголошення у газеті. Іншим чином відновити втрачений документ не має можливості. Просив визнати за ним право власності на 1/5 частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 60,14 кв.м. та житловою площею 44,7 кв.м., яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № 14166, видане 13 січня 1998 р. Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля» та зареєстрованого в Селидівському БТІ 02.02.1998 р. за № 287. Ухвалою суду від 11.01.2019 р. провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачі у строк, визначений судом в ухвалі про відкриття провадження, відзиву не надали. Суд, відповідно до ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволеню виходячи з наступного. Позивачем в обґрунтування позову надані наступні докази. Так, згідно копії Свідоцтва № 14166 від 13.01.1998 р., виданого Службою приватизації державного житлового фонду п-о «Селидіввугілля», квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та членам його родини: жінці [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON] та донці [PERSON]. на праві спільної часткової власності(а.с.17-20). [PERSON] 17.11.2001 р. уклала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка (а.с.14). [PERSON] 22.12.2018 р. звертався до Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області за фактом втрати документів на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно наказу від 20.06.2001 р. № 97 «Про ліквідацію служби приватизації» п/о «Селидіввугілля» підприємство було ліквідовано, документи передані до місцевого архіву (а.с.16). [PERSON] було надруковано оголошення про втрату документів у газеті «Наша зоря» № 46 від 22.11.2018 р. (а.с.23-30). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 48 ЗУ «Про власність» передбачено, що Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Враховуючи вищевикладене, те, що іншого шляху для відновлення порушеного права, крім судового, у позивача немає, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved