Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з\~рішенням Краснопільського районного суду\~Сумської області\~від 13 листопада 2018\~року з\~нього стягнуто\~аліменти на користь відповідача\~на утримання\~сина [PERSON] , [INFO] , в\~розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до повноліття дитини. Даним рішенням розірвано шлюб з відповідачем. Позивач зазначає, що в грудні 2019 року він уклав шлюб з [PERSON] та від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Крім того, позивач зазначає, що на його утриманні фактично перебуває і дружина [PERSON] , яка не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. На даний час позивач має скрутне матеріальне становище, має на утриманні малолітню дитину та дружину, постійної роботи не має. Просив змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, зменшити розмір аліментів і стягувати з нього фіксовану суму в розмірі 1 000 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення сином [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив зменшити розмір сплачуваних ним аліментів на утримання сина [PERSON] з ј частини його заробітку на тверду грошову суму, яка становить 1000 гривень, так як на даний час його матеріальне становище змінилося і він має на утриманні дружину та ще одного малолітнього сина. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти заявлених позовних вимог та зазначила, що потрібні кошти на утримання та розвиток дитини, факт наявності ще одної дитини не має бути підставою для зменшення витрат на іншу дитину. \~З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 07.06.2014 року по 13.11.2018 рік, що підтверджується копією рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 13.11.2018 р. № 578/911/18 р. (а.с.6-8). Від\~шлюбу мають\~сина [PERSON] , [INFO] . 13 листопада 2018 року рішенням Краснопільського районного суду з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.09.2018 року (арк.с.6-8). 20 грудня 2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (арк.с. 9). [INFO] у позивача та дружини народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] (арк.с.10). Як зазначив в позові [PERSON] , на даний час він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів - ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки стабільного заробітку на даний час немає, повторно уклав шлюб, від якого народилося дитина, на утриманні також дружина, яка знаходиться у відпустці по досягненню дитиною трирічного віку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з ст. 180\~ Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У відповідності зі ст. ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу та зараз на його утриманні дружина та дитина. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу та народження дитини, як наслідок утримання обох, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд враховує те, що [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а сам факт знаходження на його утриманні іншої дитини не тягне за собою зменшення аліментів на дитину від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно\~з іншою. Дані висновки викладені в Постанові Верховного Суду України від 16.09.2020 року по справі № 61-9460ск20. Позивачем не надано доказів про його майновий стан, тому факт погіршення його фінансового становища належними та допустимими доказами не підтверджений. Та обставина, що на утриманні позивача знаходиться ще одна дитина не свідчить про неможливість сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. За таких обставин суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Outcome: dismissed