Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом за договором №56/02-ДК-01130 від 26 березня 2013 року в розмірі 25680,21 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що АТ «Ощадбанк» відповідно до укладеного з відповідачем договору №56/02-ДК-01130 від 26 березня 2013 року про відкриття поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою та на підставі заяви, відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредиту 7600,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами. 20.08.2013 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до договору №56/02-ДК-01130 від 26 березня 2013 року та відповідачу була надана платіжна картка Mastercard Debit Standart. Також було укладено додатковий договір №2 до договору №56/02-ДК-01130 від 26 березня 2013 року та відповідачу встановлено кредит в сумі 20000,00 грн., строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних сплачується щомісячно. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.01.2020 року виникла заборгованість в розмірі 25680,21 грн., яка складається з: 19981,97 грн. заборгованість за основним боргом; 5389,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 14,00 грн. комісія; 92,31 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 90,33 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 112,10 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25680,21 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення (а.с.135). Будь-яких клопотань, відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явились в судове засідання без повідомлення причин та не подали будь-яких заперечень проти позову (відзиву) і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобов`язального права. Судом встановлено таке. 26\~березня 2013\~року між\~АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №56/02-ДК-01130 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою (а.с.5-7). На підставі заяви про надання кредиту по рахунку фізичній особі (а.с.14-15) та відповідно до п.7.1. договору, банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту 7600,00 грн. Відповідно до п.2.1 договору, банк видає клієнту платіжну картку (БПК) типу Visa Domestic платіжної системи V.Domestic та ПІН код. Відповідно до п.1.2 додаткового договору №2 до договору №56/02-ДК-01130 від 26 березня 2013, банк встановлює клієнту кредит в розмірі 20 000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,0% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35,0% річних (а.с.13). Згідно п.2.8 договору, БПК видається строком на 1 рік, строк дії БПК припиняється відповідно до дати, вказаної на картці, з закінченням 24ї години останнього місяця, що вказаний на ній Відповідно до п.6.1.2 договору, клієнт зобов`язується сплачувати банку грошові кошти у вигляді комісійної плати за отримання готівки в АТМ на підставі тарифів вдень надходження до банку операції по БПК, у вигляді процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту), процентів за користування кредитом, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з тарифами ту умовами договору. Відповідно до п.3.1.7 договору, банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в томи числі процентів, штрафів, пені та сплата заборгованості відповідно до умов договору. Відповідно до п.7.3 договору, сплата нарахованих процентів за користування кредитом та процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту) здійснюється щомісячно 25 числа шляхом договореного списання коштів з рахунку клієнта. Відповідно до п.7.5 договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії БПК та не продовження її дії на новий строк. Користування коштами на картці відповідачем підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.32-117). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 02.01.2020 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 19981,97 грн. заборгованість за основним боргом; 5389,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період 26.09.2013 року по 08.11.2019 року включно); 14,00 грн. загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування (комісія) (за період 03.01.2014 року по 26.10.2018 року включно); 92,31 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року); 90,33 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту (за період з 29.08.2013 року по 08.11.2019 року); 112,10 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з 26.09.2013 року по 08.11.2019 року). Вищевказані обставини\~та розрахунок\~вказаних сум\~підтверджуються виписками\~по картковому\~рахунку (а.с.32-117),\~розрахунком заборгованості\~позичальника [PERSON] за основним боргом, процентами, комісією, та 3% річних та сум інфляційних витрат станом на 02.01.2020 (а.с.18-31). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості . Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення грошей на картковий рахунок та сплати процентів за використання рахунком в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах. На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.18-31). Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 25680,21 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved