Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначає, що 27.02.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено договір користування транспортним засобом відповідно до якого останній здійснює тимчасове користування транспортним засобом Skoda Fabia державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до акту прийому-передачі автомобіль був переданий. Так, всупереч умов договору [PERSON] допустив до керування транспортного засобу [PERSON] без письмової згоди власника автомобіля, тому 01.03.2019 року близько 00 год. 50 хв. в [ADDRESS], не була уважна за кермом, не стежила за дорожньою обстановкою та станом дорожнього покриття, не реагувала на її зміни, внаслідок чого допустила зіткнення з бетонною огорожею, в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 11.03.2019 року [PERSON] , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно звіту з оцінки матеріального збитку транспортного засобу вартість збитку завданого власнику автомобіля [PERSON] складає в розмірі 95119, 00 грн., а також за складання звіту становить 1700 грн. та на витрати на оплату послуг евакуатора в розмірі 2500 грн., а всього 99319 грн. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях перенесених внаслідок пошкодження автомобіля та відмови відповідача відшкодовувати збитки в добровільному порядку, тому позивач вважав, що розмір моральної компенсації становить в сумі 5000 грн. Окрім моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 9500 грн., а також витрати на професійну допомогу в розмірі 2500 грн. Ухвалою судді від 11 червня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] має на праві власності автомобіль марки Skoda Fabia, 2002 року випуску, vin [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 27.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №27022019/19 про тимчасове користування транспортним засобом Skoda Fabia, 2002 року випуску, vin [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 01.03.2019 року близько 00 год. 50 хв. в [ADDRESS] Київська, буд. 115 [PERSON] керуючи автомобілем марки Skoda Fabia, 2002 року випуску, vin [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , не була уважною за кермом, не стежила за дорожньою обстановкою та станом дорожнього покриття, не реагувала на її зміну, внаслідок чого допустила зіткнення з бетонною огорожею. Чинною постановою Обухівського районного суду Київської області від 11.03.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративної справи, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні. Відповідно звіту № 7/19 з оцінки матеріального збитку транспортного засобу від 26.03.2019 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля марки Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] матеріальний збиток завданий власнику автомобіля внаслідок ДТП, яка трапилась 01.03.2019 року складає 95119, 00 грн. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на положення ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що доводи позову ґрунтуються на законі та матеріалах справи, позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки позивачу була заподіяна, крім матеріальної, і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що призвело до того, що позивач відчував душевні хвилювання, неспокій, безсоння, а також призвело до вимушених негативних змін у життєвих стосунках, як наслідок пошук коштів для відновлення автомобіля в попередній стан, однак, суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди, не відповідає доказам наданим позивачем, в частині відшкодування моральної шкоди позов належить задоволенню частково, а саме на користь позивача в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 1000 гривень. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9500 гривень (5000 грн. - складання позовної заяви та аналіз документів + 4500 грн. - три судових засідань) суд виходить з наступного. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Факт надання правової допомоги підтверджено договором №1 про надання правової допомоги від 09.04.2019 року. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, тому розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2500 грн. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією.

Outcome: partial