Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2014 року, від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, проживають окремо, мають окремі бюджети, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві позивач вказав на те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві відповідач вказала на те, що позовні вимоги вона визнає та просить суд замінити їй прізвище на дошлюбне Кравець. Згідно з п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 27.09.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі мають різні погляди на життя, проживають окремо, наміру зберігати шлюб вони не мають. Судом також враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не вбачають можливості поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище Кравець, на що вказує в поданій до суду письмовій заяві. Понесені судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved