Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11332895000 від 14.04.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 44783,81 дол. США та по пені у розмірі 48574,54 грн.. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 17631,82 грн, а саме у рівних частках з кожного по 8815,91 грн.. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11332895000 від 14.04.2008 року, згідно якого остання отримала у позивача кредит у розмірі 63000,00 доларів США, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок та зобовязався повертати кредит у повному обсязі в термінах та розрахунках, що встановленні графіком погашення кредиту, з кінцевою датою погашення 13.04.2026 року з процентною ставкою 14 %. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 14.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 11332895000/П. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у свою чергу неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.05.2016 року має заборгованість по кредиту в сумі 44783,81 дол США та по пені у розмірі 48574,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом 38791,39 дол. США; заборгованість за процентами 5992,42 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 21966,27 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 26608,27 грн, яку і просять стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справу за його відсутність, та що, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з′явилися, належним чином були повідомлені про день розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення /а.с. 58, 59/, не повідомили суд про причину своєї неявки. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 525-527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11332895000, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит у розмірі 63000,00 доларів США під 14 % річних, з кінцевим терміном погашення 13.04.2026 року /а.с. 15-18/. Відповідно до п.1.2.2 Договору [PERSON] зобовязана повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, /а.с. 18-20/, але в буді-якому випадку не пізніше 13 квітня 2026 року. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в 14 % річних (п.п. 1.3.1 Кредитного договору). Після закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п.4.1 Договору, за порушення взятих на себе зобовязань та термінів по поверненню суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредиту, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплати Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Крім того, 14.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 11332895000/П до кредитного договору /а.с. 21/, відповідно до якого [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору у повному обсязі. Вищезазначені договори були підписані сторонами. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредит у сумі 63000,00 доларів США, в свою чергу відповідачка [PERSON] неналежним чином виконувала умови цього договору. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, /а.с. 26-31/ та викладених в позові обставин, сума заборгованості станом на 10.05.2016 року складає суму 44783,81 дол США, з яких: заборгованість за кредитом 38791,39 дол. США; заборгованість за процентами 5992,42 дол. США; та заборгованість по пені у сумі 48574,54 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 21966,27 грн; та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 26608,27 грн.. Зазначені суми заборгованостей і просять стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Згідно до вимог п. 6.2 договору та п. 2.2 договору поруки, боржнику та його поручителю направлялись повідомлення - вимоги, в яких ПАТ «УкрСиббанк» вимагав погасити прострочену заборгованість по договору, а також проценти та пеню /а.с. 22, 23/. Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачами надано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.. 192 ЦК України). Згідно до ст.. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовій еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадках, порядках та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Генеральні ліцензії надаються на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Пункт «в» ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачає вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Індивідуальна ліцензія на проведення вказаних операцій необхідна лише у тому випадку, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Ця обставина з огляду на відсилочний характер норми Декрету не дозволяє поширити режим індивідуального ліцензування на валютні операції з наданням резидентами кредитів в іноземній валюті іншим резидентам. 28.10.1991 року Національним банком України АТ «УкрСиббанк» видано банківську ліцензію № 75 /а.с. 9, 10-12/ на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Верховний Суд України висловив правовий висновок у постанові від 24 вересня 2014 року по справі 6-145цс14, згідно якого грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснення розрахунків на території України та зобовязання допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В силу положень статей 192, 533 ЦК України та ст.. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів має бути солідарно стягнута сума заборгованості по кредиту за договором № 11332895000 від 14.04.2008 року в сумі 44783,81 дол США., Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. А оскільки, через порушення умов Договору з боку позичальника по своєчасному погашенню кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, та з урахуванням умов договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів у солідарному порядку розмір нарахованої пені у сумі 48574,54 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 17631,82 грн, а саме у рівних частках з кожного по 8815,91 грн.

Outcome: approved