Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 01.07.2014 по 16.09.2016 в розмірі 56980 грн. 32 коп.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 74322 грн. 43 коп.; стягнути моральну шкоду в розмірі 60000 грн. 00коп. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 01 квітня 2016 року згідно наказу №28К від 01.04.2016 він був звільнений за власним бажанням з посади чергового Харківської комплексної геологічної експедиції КП «Південукргеологія». На час його звільнення у відповідача існувала заборгованість по заробітній платі за період з липня 2014 по 16 вересня 2016 року в сумі 56980 грн. 32 коп. Розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був та інформацію щодо належних до виплати сум позивач також не отримав. Крім того позивач просить стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку що складає 74322 грн. 43 коп. Також, у звязку з значною затримкою заробітної плати позивач відчував моральні страждання, втратив нормальні життєві звязки, був змушений економити на харчах та одязі. Моральну шкоду позивач оцінює в 60000 грн. Позивач просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. 29.05.2018 надав суду заяву, в якій просив залишити без розгляду вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 74322 грн.43 коп. Представник відповідача КП «Південукргеологія» в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду надані письмові заперечення, відповідно до яких заперечували проти задоволення позовних в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 74322 грн. 43 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 60000 грн. 00коп. КП «Південукргеологія» визнає суму заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 52 978,63 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається з вкладиша до трудової книжки серія АХ №619771, [PERSON] 01.01.2014 був прийнятий на посаду чергового Харківської комплексної геологічної експедиції КП «Південукргеологія», згідно наказу від 01.01.2014 №1-к. Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року згідно наказу №28К від 01.04.2016 [PERSON] був звільнений за власним бажанням з посади чергового Харківської комплексної геологічної експедиції КП «Південукргеологія». Тобто з 01.01.2014 [PERSON] перебував з казенним підприємством «Південукргеологія» у трудових відносинах. На час звільнення [PERSON] існувала заборгованість по заробітній платі. Згідно довідки т.в.о. генерального директора КП «Південукрагеологія» [PERSON] від 12.04.2018 №01/12-123 заборгованість [PERSON] по невиплаченій заробітній платі становить 52978,63 грн. Як вбачається з довідки Казенного підприємства «Південукргеологія» від 23 травня 2018 року №01/12-186, розмір заборгованості по не виплаченій заробітній платі [PERSON] становить 52978,63 грн.: за вересень 2015 - 28550,94 грн., за жовтень 2015 - 2754,84 грн., за листопад 2015 2724,25 грн., за грудень 2015 -4497,92 грн., за січень 2016 2524,85 грн., за лютий 2016 2252,71грн., за березень 2016 2775,46 грн., за квітень 2016 2427,10 грн., за травень 2016 1207,50 грн., за червень 2016 217,75 грн., за липень 2016 1207,50 грн., за серпень 2016 1207,50 грн., за вересень 2016 630,31 грн. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідачем було надано довідку станом на 23 травня 2018 року, відповідно до якої розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем становить 52978,63 грн., то суд приходить до висновку, що саме її необхідно враховувати при ухвалені рішення. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач дійсно у день звільнення не виплатив позивачу наявну перед ним заборгованість по заробітній платі, яка становить 52978,63 грн., то позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000 грн., завданої діями відповідача, то дана вимога є такою що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також в п.5 даної постанови, вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, позивачем, обґрунтовуючи понесені ним душевні страждання внаслідок незаконних дій відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили причинний зв'язок між його моральним стражданням та діями відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial