Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить анулювати та визнати недійсним актовий запис від 08 серпня 2016 року про зміну даних батька малолітнього [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обгрунтував тим, що у 2010 році познайомився з відповідачем, обоє були неповнолітніми, вона завагітніла і [INFO] народила дитину-хлопчика, якого записали в порядку ст.135 Сімейного кодексу України, як [PERSON], тобто за прізвищем матері, а по батькові вказали його ім'я, так як вони не були одружені. З часом стосунки між ними погіршилися і вони припинили спільне проживання. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2016 року його визнано батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Одночасно ухвалено внести зміни до актового запису про народження №10 від 19 грудня 2011 року, здійсненого Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, зазначивши його батьком [PERSON]. Відповідач його позовні вимоги визнавала, не заперечувала той факт, що він є батьком [PERSON], про що і зазначено у вказаному вище рішенні суду. Після того як вказане рішення набрало законної сили, він звернувся до Знам'янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Кіровоградській області з заявою про внесення змін до актового запису про народження №10 від 19 грудня 2011 року, здійсненого Іванковецькою сільською радою, а саме про зазначення його батьком [PERSON], [INFO]. Однак, вносити зміни до актового запису про народження [PERSON] Знам'янський районний ВДРАЦС відмовився, з огляду на те, що мати дитини 08 серпня 2016 року зі своїм чоловіком звернулася до відділу з заявою про визнання батьківства останнім на дитину відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України, так як дитина була зареєстрована після народження матір'ю на підставі ч.1 ст.135 СК України. Тобто [PERSON] достовірно знаючи про наявність у суді його позовної заяви про визнання батьківства, у відділі реєстрації актів цивільного стану записала дитину на свого нового чоловіка, з яким прожила лише півроку. Вважає, що відповідач навмисно записала їх дитину на іншу особу, оскільки не дивлячись на це, дозволяє йому спілкуватися і бачитися з сином, надавати матеріальну допомогу на його утримання. Таким чином, актовий запис від 08 серпня 2016 року про зміну даних батька малолітнього [PERSON] позивач вважає недійсним і просить суд його анулювати. Сторони надали заяви, відповідно до яких позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, а відповідач позов визнала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Представник третьої особи - Знам'янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській областіу судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив розглядати справу за його відсутності та вказав наступне. Мати дитини [PERSON] разом зі своїм чоловіком 08 серпня 2016 року звернулася до відділу з заявою про визнання батьківства щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] відповідно до ст.126 СК України, так як дитина була зареєстрована нею після народження на підставі ч.1 ст.135 СК України. Вказана заява про визнання батьківства, була спільною заявою матері і батька, мала відомості про чоловіка та жінку, що визначало добровільний спосіб визнання батьківства та вільне волевиявленням жінки та чоловіка, який вважав себе батьком дитини, так і згоду жінки, яка народила цю дитину. Таким чином, на підставі заяви матері та батька дитини від 08 серпня 2016 року до актового запису про народження №10 від 19 грудня 2011 року складеного Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області на [PERSON] внесені дані про батька дитини та видане відповідне свідоцтво про народження. Тобто актовий запис про народження №10 від 19 грудня 2011 року складений Іванковецькою сільською радою на [PERSON], не може бути анульований, так як складенний первинно, повторно актовий запис на зазначену особу не складався. Даним актовим записом засвідчено юридичний факт, а саме факт народження фізичної особи зі встановленням її походження. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області в Книзі реєстрації народжень зроблено запис про народження дитини [PERSON], [INFO] та видано свідоцтво про його народження серії [NUMBER]. Батьком дитини зазначено [PERSON], матір'ю- [PERSON] (а.с. 7). Реєстрація акту цивільного стану про народження проведена за заявою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 29 серпня 2016 року ухвалено рішення (справа №2/389/536/16), яким [PERSON], [INFO], визнано батьком малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця села Іванківці Знамянського району Кіровоградської області. Цим же рішенням суду одночасно ухвалено внести зміни до актового запису про народження №10 від 19 грудня 2011 року, здійсненого Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, зазначивши [PERSON] батьком [PERSON]. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлуюбу. Від спільного проживання у них народився син, державна реєстрація народження якого проведена за заявою матері в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Дані про батька дитини зазначені за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові дитини записано зі слів матері. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала того факту, що [PERSON] є біологічним батьком сина [PERSON]. Вказане рішення не оскаржувалося і набрало законної сили. Разом з цим, з відповіді Знам'янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, наданої на заяву [PERSON] вбачається, що не можливо внести зміни до актового запису про народження [PERSON] №10 від 19 грудня 2011 року складеного Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області згідно з рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2016 року, а саме зазначити [PERSON] батьком [PERSON], оскільки 08 серпня 2016 року мати дитини [PERSON] разом зі своїм чоловіком подали до відділу спільну заяву про визнання батьківства щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] відповідно до ст.126 СК України, оскільки останній визнав себе батьком дитини. Первісно державна реєстрація народження дитини [PERSON], [INFO] проведена за заявою матері [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (за заявою матері, яка не перебуває у шлюбі). На підставі вказаної заяви матері та батька дитини до актового запису про народження № 10 від 19 грудня 2011 року складеного Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області на [PERSON] внесені зміни в частині даних про батька дитини, та видано відповідне свідоцтво про народження. Тобто, в такому разі до суду повинна була бути подана заява про оспорювання батьківства (а.с. 9). Долучені до матеріалів справи заява матері та батька дитини про визнання батьківства, копія актового запису про народження та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформований 20 лютого 2017 року свідчать про те, що на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства №12/02/05.01-45 від 08 серпня 2016 року до актового запису про народження [PERSON] №10 від 19 грудня 2011 року внесено зміни, а саме: прізвище дитини «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» - на «[PERSON]». Також змінені відомості про батьків, замість батька - [PERSON], батьком вказаний [PERSON]; прізвище матері на підставі свідоцтва про реєстрацію шлюбу виправлено з «[PERSON]» на «[PERSON]». 08 серпня 2016 року видано свідоцтво про народження [PERSON] [INFO], серії [NUMBER] (а.с. 44,45-47,48). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд не має право обирати спосіб захисту на власний розсуд, оскільки у відповідності до ст.31,119 ЦПК України це є виключним правом позивача. Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. Статтею 64 Конституції України передбачено право кожного на судовий захист. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст. 16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну його підставу. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову. Згідно зі ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У ч.2 ст. 125 СК України зазначено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Дана заява заповнюється як чоловіком так і дружиною, зразок відповідної заяви затверджено «Правилами про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793. Згоду жінки слід оцінювати як добровільне підтвердження батьківства чоловіка, який подає заяву. Після поданої заяви відділом державної реєстрації актів цивільного стану вносяться відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Статтею 134 визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За нормою ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, має право пред'явити позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька, дитини з актового запису про її народження. Обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права та інтересу шляхом анулювання та визнання недійсним актового запису від 08 серпня 2016 року про зміну даних батька малолітнього [PERSON], [INFO], не відповідає можливим способам захисту у даному випадку. Актовий запис про народження дитини складається первинно, а в подальшому до актового запису про народження можуть вноситись лише зміни. За змістом ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Порядок проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання встановлюється відповідними Правилами, які затверджуються Міністерством юстиції України. Ні нормами Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ні Сімейним Кодексом України, а також Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011р., не передбачена можливість визнання недійсним актового запису про народження. Сімейний кодекс України не передбачає й підстав анулювання актового запису про народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державного реєстрації актів цивільного стану в випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 4.6. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України анулює первинні актові записи цивільного стану на підставі рішення суду про: анулювання актового запису цивільного стану; визнання шлюбу недійсним; визнання шлюбу неукладеним; визнання розірвання шлюбу фіктивним; скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою у випадках, передбачених статтею 118 Сімейного кодексу України. Актовий запис про розірвання шлюбу анулюється на підставі рішення суду про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою у разі поновлення шлюбу за спільною заявою подружжя. Отже, нормами матеріального права не визначено підстави та порядок анулювання актового запису про народження дитини. Посилання позивача на те, що анулювання актового запису може бути здійснено на підставі рішення суду, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду ухвалюється на підставі норм матеріального права, які на даний час не передбачають підстав для анулювання актового запису про народження дитини. За змістом розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, всі неточності, помилки, неправильні дані, які наявні у актовому записі, виправляються шляхом внесення змін до актового запису. У зв'язку із вищевикладеним суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити,оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, що не позбавляє останнього права звернутись до суду за захистом порушеного права у порядку, передбаченому діючим законодавством. Разом з цим суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутись до суду з позовом до особи, яка записана батьком дитини у відповідному актовому записі про народження, про оспорювання батьківства останнього та виключенням відомостей його як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений позивачем при зверненні з даним позовом судовий збір, суд відносить на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed