Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1200 грн. щомісячно і до завершення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення 23-х років. Також, просить стягнути додаткові витрати на утримання сина в розмірі 8750 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що син сторін 10.01.2020 досягнув повноліття, однак продовжує навчатись та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ЇЇ доходів недостатньо для утримання сина і тому просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1200 грн. щомісячно до завершення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років починаючи від дати звернення до суду. Крім того, позивач самостійно несе додаткові витрати, пов`язані з оплатою вартості навчання сина в сумі 17 500 грн. Половину з цих коштів також просить стягнути з відповідача як додаткові витрати в порядку ст. 185 СК України. Суддя своєю ухвалою від 11.02.2020 прийняв позовну заяву, відкрив провадження у справі та призначив таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] . Визначено учасниками справи строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових заперечень та пояснень. В судове засідання позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Повноважний представник позивача, яка одночасно представляє інтереси третьої особи подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та третьої особи. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Попередньо, представник третьої особи надала суду письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких позовні вимоги підтримує повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.33). 10.01.2020 син сторін досягнув повноліття. Вбачається, що син сторін проживає з матір`ю. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно договору про надання освітніх послуг № 215-3 від 29.07.2019, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.47), син сторін навчається у Національному університеті «львівська політехніка», форма навчання - денна, спеціальність - 122 комп`ютерні науки, термін навчання - з 01.09.2019 по 30.06.2023. Оскільки у зв`язку з навчанням син сторін не працевлаштований, на думку суду потреба останнього в матеріальній допомозі існує. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.34-43), відповідач є засновником та керівником ТзОВ «Піонер» та ПП «Рожева Пантера». Крім того, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.44-47), відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0906 га, а також квартира загальною площею 126 кв.м. Також, згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, 28.12.2019 відповідач зареєстрував на своє ім`я автомобіль марки Skoda модель Octavia, 2006 року випуску. З огляду на такі обставини, а також враховуючи відсутність доказів про протилежне, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно, у справі яка розглядається наявні усі чотири критерії, на яких наголошував Верховний Суд у згаданій вище постанові. Далі суд вирішить питання про розмір аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 622/373/16 (постанова від 29.01.2018) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я позивача та потребу сина сторін в матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема ті, про які згадував Верховний Суд у справі № 622/373/16, а також той факт, що відповідач є засновником і керівником двох підприємств. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 27.01.2020 (дати пред`явлення позову) і до закінчення сином навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Щодо додаткових витрат. За змістом п. 8 згаданого вище договору про надання освітніх послуг, вартість навчання (1 курс, 2019/2020 роки) становить 17500 грн. Двома рівними платежами по 8 750 грн. кожен позивач одноосібно оплатила навчання сина, долучивши копії відповідних платіжних квитанції (а.с.49, 50). Саме ці витрати позивач вважає додатковими і половину з них просить стягнути в порядку ст. 185 СК України. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Під час розгляду цивільної справи № 521/16268/18 (постанова від 01.04.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. В цій же постанові Верховний Суд вказав, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, під час розгляду іншої цивільної справи № 701/699/16-ц (постанова від 05.12.2018) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказане узгоджується з положеннями частини першої статті 6 СК України, за якою правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тоді як за змістом статті 185 СК України додаткові витрати стягуються виключно на дитину. Вище та в межах позовних вимог суд уже вирішив питання про стягнення з відповідача аліментів, на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання і тому,

Outcome: partial