Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м.Дружківка, вул. Звьоздна, 7, оскільки відповідач з 2012 року не проживає в зазначеному будинку, змінив місце проживання та переїхав до Російської Федерації, місто не може вказати, оскільки син телефонує з різних міст. На відповідача нараховуються комунальні платежі, які вона сплачує за власний рахунок. 15 червня 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Позивачка в судове засідання зявилася. Пояснила суду, що відповідач є її сином, постійно мешкає в Російській Федерації, спілкується з ним тільки за допомогою телефона, вже більше шести років він не проживає у будинку, не користується комунальними послугами, має намір залишитись жити в Російській Федерації, прийняти громадянство Росії. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, який розташований по вул. Звьоздной, б.7 м. Дружківка, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.5). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку з 2012 року, що підтверджується Актом, складеним головою житлового кооперативу (а.с. 22). Отже суд приходить до висновку, що з 2012 року відповідач в квартирі позивача не проживає, оскільки мешкає і працює в Російській Федерації. Відповідно до частини другої\~статті 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Іншої домовленості між позивачем та відповідачем не встановлено. Відповідно дочастини четвертоїстатті 156ЖК\~України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя,їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, положення\~статей 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Суд вважає, що відповідач не проживає в будинку позивача без поважних причин, оскільки визначився зі своїм місцем проживання в РФ, працює в цій країні з 2012 року, тому вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved