Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 року у справі № 344/17254/15-ц, згідно якого судом 22.06.2016 року видано виконавчий лист, встановлено наявність у відповідача заборгованості за договором позики , підтвердженого розпискою від 14.11.2015 року, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 24000 грн. - боргу за договором позики, по 07.12.2015 року : три відсотки річних в сумі 21,7 грн., проценти від суми заборгованості в сумі 347,18 грн., та 487,20 грн. витрати по оплаті судового збору. Відповідач досі не виконала своє зобов`язання з повернення суми позики. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 07.12.2015 року по 11.07.2019 року 14158,36 грн. процентів за договором позики. Тому згідно вимог ч. 2 ст. 625 , ч. 1 ст. 1050 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 07.12.2015 по 11.07.2019 року 11297,21 грн. індексу інфляції за весь час прострочення , а також 2588 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялсь про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2016 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основний борг за договором позики від 14.11.2015 року в сумі 24000 грн., 3% річних в сумі 21,7 грн., проценти від суми заборгованості в сумі 347,18 грн. та 487,20 грн. витрат по оплаті судового збору. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за договором позики задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно довідки інфляції на споживчому ринку України за період з грудня 2015 року по липень 2019 року становить 1,4546 (( 100,7:100)*( 100,9:100)*( 99,6:100)*( 101:100)* ( 103,5:100)*( 100,1:100)*( 99,8:100)*( 99,9:100)*( 99,7:100) *( 101,8:100) *( 102,8:100) *( 101,8:100) *( 100,9:100) *( 101,1:100) *( 101:100) *( 101,8:100) *( 100,9:100) *( 101,3:100) *( 101,6:100) *( 100,2:100) *( 99,9:100) *( 102:100) *( 101,2:100) *( 100,9:100) *( 101:100) *( 101,5:100) *( 100,9:100) *( 101,1:100) *( 100,8:100) *( 100,0:100) *( 100,0:100) *( 99,3:100) *( 100,0:100) *( 101,9:100). *( 101,7:100) *( 101,4:100) *( 100,8:100) *( 101:100) *( 100,5:100) *( 100,9:100) *( 101,0:100) *( 100,7:100) *( 99,5:100) *( 99,4:100)). Оскільки відповідач не виконала в строк зобов`язання за договором позики з відповідача на користь позивача слід стягнути суму інфляційних витрат в межах заявлених позовних вимог в розмірі 11297 гривень 21 копійок, під час перерахунку встановлено, що сума інфляційних витрат за період 07.12.2015 року по 11.07.2019 року становить 10910 гривень 40 копійок (24000 * 1,4546-24000). Також на підставі ст.625 ч.2 ЦК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних за період з 07.12.2015 року по 11.07.2019 року в розмірі 2588 гривень 00 копійок ( 24000 * 3% /100%/365*1312). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 536, 1048 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, -

Outcome: partial