Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2004 року по 24.05.2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 07.02.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 15.01.2007 року. Проте, з 08.05.2015 року їх син проживає разом з позивачем, оскільки відповідач не виявила бажання проживати з дитиною. У зв'язку з цим, рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 25.12.2015 року визначено місце проживання дитини разом із батьком за адресою: [ADDRESS]. Крім того, рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.01.2016 року було припинено стягнення аліментів з позивача та присуджено стягнення на його користь аліментів з [PERSON] на утримання їхнього сина. Проте, протягом певного часу, коли дитина вже проживала з позивачем з його заробітної плати продовжували відраховуватись грошові кошти на користь відповідач, в якості аліментів. За період з червня 2015 року по грудень 2015 року з заробітної плати позивача було утримано 6925 грн. в якості аліментів. Позивач вважає, що вказані кошти відповідачкою були отриманні безпідставно. У зв'язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 25.12.2015 року визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.01.2016 року було припинено стягнення аліментів з [PERSON] та присуджено стягнення на його користь аліментів з [PERSON] на утримання їхнього сина в розмірі ? частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про доходи від 25.04.2017 року №372/9/244 виданої [PERSON] за період з червня 2015 року по грудень 2015 року з заробітної плати позивача було утримано 6925,09 грн. в якості аліментів. Відповідно до ст.179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За положеннями ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності з ч.1ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню в якості безпідставно набутого майна: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб існування, якщо їх виплата проведена юридичною або фізичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Із аналізу викладеної норми, слідує, що в даному випадку аліменти підлягають поверненню, оскільки не підпадають під дію ст.1215 ЦК України, так як були стягнуті з позивача не добровільно, а утримані із його заробітної плати, а також, зважаючи на недобросовісність набувача, а саме, нецільове використання відповідачкою отриманих коштів виключно на власні потреби, та припинення утримання нею дитини. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та тим, що відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved