Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, зазначаючи, що 01.09.1997 року позивач за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбав у відповідача квартиру [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Даний договір укладений на Скадовській товарній біржі. У прикінцевих положеннях договору передбачено, що нотаріальне посвідчення договору не потрібно. Умови вказаного договору повністю виконані позивачем ті відповідачем. 02.09.1997 року вказаний договір був зареєстрований в Скадовському БТІ в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 128. У позивача виникла необхідність розпорядитися даною квартирою, однак нотаріуси відмовляють йому у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири посилаючись на те, що відповідно до ст. 657 діючого Цивільного кодексу України договори купівлі-продажу житлових будинків (квартир) підлягають нотаріальному посвідченню. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 вересня 1997 року, укладений на Скадовській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами. В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01.09.1997 року на Скадовській товарній біржі, [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбав у відповідача [PERSON] ? частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 370358, витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27191114 від 23.09.2014 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6500926192014 від 06.10.2014 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2021 га, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер: 6524784000:02:008:0001. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в Скадовському БТІ, що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, складений станом на 02.09.2014 року. Згідно витягу з з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27190639 від 23.09.2014 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки договір між сторонами було підписано 01.09.1997 року, то правовідносини сторін регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Згідно ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. У відповідності до Преамбули Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на день укладення договору купівлі-продажу) цей Закон визначає правові умови створення та діяльності товарних бірж на території України. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. За ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Ураховуючи вищевикладене, немає різниці, де фізичні або юридичні особи уклали угоду - на біржі чи поза нею. Тому необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Для договорів купівлі-продажу жилого будинку (ст. 227 Цивільного кодексу УРСР) у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов'язкову нотаріальну форму. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. За ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов'язково зареєстрованими відповідною біржею як її учасники. При цьому норми ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР є спеціальними нормами, які регулюють правовідносини купівлі-продажу житлового будинку та встановлюють форму договору купівлі-продажу житлового будинку, натомість норми Закону України «Про товарну біржу» є загальними, які регулюють правовідносини між членами біржі щодо здійснення біржових операцій купівлі-продажу товарів на біржі та мають комерційний характер і не містять вимог щодо форми правочину, а тому переважному застосуванню підлягають саме норми ЦК УРСР як спеціальні норми щодо форми договору купівлі-продажу житлового будинку, стороною якого є громадянин. Оскільки сторонами був укладений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який не був нотаріально посвідчений, але відбулося його повне виконання та відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вважає за можливе визнати укладений договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності за позивачем на зазначену квартиру. На підставі викладеного ст. ст. 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved