Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.12.2014 року в розмірі 17109,59 грн. та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеної між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] 25.12.2014 року, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 13125,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору Договір складається із Генеральної угоди, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом станом на 14.01.2016 року становить 17109,59 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у останнє судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. У першому судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, підтвердила факт підписання договору, проте зазначила, що в квітні 2015 року її банківська платіжна карта, через яку вона здійснювала оплату щомісячних платежів банку, зникла в банкоматі при спробі скористатися нею. Також відповідач повідомила, що вона подзвонила на гарячу лінію і попросила заблокувати вказану картку, на гарячій лінії їй порекомендували звернутися до будь-якого відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», після чого відповідач звернулася до відділення банку за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 7б, де їй було видано нову платіжну карту. [PERSON] пояснила, що з моменту звернення до банку по теперішній час, вона здійснює оплату щомісячних платежів банку на нову платіжну картку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 25.12.2014 року між Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди, позивач надав відповідачу строковий кредит в розмірі 13125,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк 12 місяців з 25.12.2014 року по 31.12.2015 року. Відповідач в свою чергу, зобовязалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу в розмірі 1154,73 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом в Генеральній угоді. Відповідно до п. 1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості сторони обумовили, що згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони обумовили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3452,32 грн. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором не виконала, суму кредиту в зазначені договором строки не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Враховуючи викладене, відповідач порушила істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У звязку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 14.01.2016 року становить загальну суму у розмірі 17109,59 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 9748,46 грн. заборгованість за кредитом; - 789,37 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; - 3119,44 заборгованість за комісією за користування кредитом; - 3452,32 грн. штраф (відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Що стосується заперечень відповідача, то суд не бере їх до уваги у звязку з тим, що [PERSON] не надала доказів на їх підтвердження. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved