Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заподіяні тривалим невиконанням судового рішення матеріальну шкоду у розмірі 951 грн. 75 коп., інфляційні збитки у розмірі 497 грн. 71 коп., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп., в всього 2450 грн. 00 коп. При цьому посилається на те, що з вини відповідача внаслідок тривалого невиконання судового рішення, позивачу, як стягувачеві у виконавчому провадженні заподіяна матеріальна та моральна шкода. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 17.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 25.10.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 28.11.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження з розглядом її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.12.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомир від 30.09.2016 року виконавчий лист №2-6976/03, виданий 07.11.2011 року Богунським районним судом м. Житомира, повернуто стягувачеві [PERSON]. Постановою старшого державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 01.02.2017 року виконавчий лист №1-191, виданий 04.06.2003 року Житомирським районним судом Житомирської області, повернуто стягувачеві [PERSON]. На даний час в Богунському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №57227984, де боржником виступає [PERSON]. Всі дії проводяться в межах даного зведеного виконавчого провадження. До складу зведеного виконавчого провадженню входить два виконавчих провадження про стягнення боргів з [PERSON] на користь [PERSON]. З них ВП №55551032 з примусового виконання виконавчого листа №2-6976/03 від 07.11.2011 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] 925,00 грн. моральної шкоди, 25,00 грн. за послуги адвоката, 1 грн. 75 коп. за поштові послуги, а всього 951 грн. 75 коп. на користь [PERSON] 16.01.2018 року даний виконавчий документ повторно пред'явлено на виконання до Богунського ВДВС. 17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику до виконання та стягувачеві до відома за вих. №2037/7.21-42/5. Виконавче провадження №555551182 з примусового виконання виконавчого листа №1-191/03 від 04.06.2003 року, виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 450,00 грн. 16.01.2018 року даний виконавчий документ повторно пред'явлено на виконання до Богунського ВДВС. 17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику до виконання та стягувачеві до відома за вих. №2043/7.21-42/5. У відповідності до ст.56 Закону 17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, про що дані внесено до відповідних реєстрів обтяження. В ході проведення державним виконавцем виконавчих дій встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, з Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами або фізичними особами-підприємцями та про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно вищезазначеного боржника відсутня та майно на праві власності не зареєстровано. Також згідно відповіді територіального сервісного центру 1841 встановлено, що у боржника відсутнє зареєстроване рухоме майно. 03.12.2018 року на депозитний рахунок Богунського ВДВС надійшли кошти в сумі 1401,75 грн. У зв'язку із цим державним виконавцем 06.12.2018 року здійснено телефонний дзвінок до [PERSON] за мобільним телефоном [NUMBER]. В телефонному режимі державний виконавець просив надати банківські реквізити для перерахування заборгованості по вищезазначеним виконавчим документам. На що стягувач відповів, що він подумає чи надавати йому банківські реквізити, оскільки його не влаштовує дана сума і він хоче стягнути з відділу ДВС моральну шкоду за невиконання рішення суду, про що складена телефонограма від 06.12.2018 року. 06.12.2018 року державним виконавцем направлено вимогу [PERSON] з проханням надати банківські реквізити для перерахування коштів по вищезазначеним виконавчим документам. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» та положень статей 1166 та 1167 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, а для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про державну виконавчу службу» та Закону України «Про виконавче провадження». Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що в справах за позовами фізичних і юридичних осіб про відшкодування, зокрема, моральної шкоди, заподіяної рішеннями, діями (бездіяльністю) державного виконавця відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 08.11.2017 року по справі №6-99цс17. Як вбачається з матеріалів справи, рішення або бездіяльність державних виконавців у тому числі щодо невиконання судових рішень у вищезазначених виконавчих провадженнях стягувачем [PERSON] не оскаржувалась, доказів скасування або визнання у встановленому законом порядку дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби чи державних виконавців незаконними, позивачем не надано. Також матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів заподіяння відповідачем матеріальної шкоди позивачу у розмірі 951 грн. 75 коп., інфляційних збитків у розмірі 497 грн. 71 коп. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп. Крім того, позивачем не заявлено позовних вимог до відповідного територіального органу Державного казначейства України, який має бути відповідачем у справі. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed