Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 27.07.2007 року було укладено кредитний договір № 7-18, за яким відповідач отримав кредит в сумі 130 000,00 доларів США для придбання об'єктів нерухомості, строком до 27.07.2027 року, зі сплатою 13 % річних,та щомісячної плати в розмірі 196,95 грн. за обслуговування кредиту. Банк свої зобов'язання виконав. Відповідач зобов'язався належним чином використовувати кошти, та повернути їх в строк та на умовах, передбачених договором. Проте, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. 07.06.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2-2201/11 про стягнення з [PERSON] на користь банку боргу, що станом на 15.02.2010 року складав: заборгованість за кредитом - 121 410,49 доларів США, заборгованість за процентами - 24 686,97 доларів США, заборгованість по сплаті щомісячної комісії - 3 147,87 грн., штраф - 46 945,00 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов'язання відповідачем не виконано до цього часу. Станом на 21.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача становить 6 352 342,22 грн., з них: по кредиту - 101 747,39 доларів США, відсотки - 129 336,82 доларів США, комісія за РО - 16 740,75 грн., штраф за пропуск платежів за останній рік - 122 240,43 грн. Різниця, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2 949 644,35 грн., з яких: відсотки - 104 649,85 доларів США (еквівалент 2 813 811,904 грн.), комісія - 13 592,88 грн., штраф - 122 240,43 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. У зв'язку з неявками відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково зазначив, що штраф нараховано за останній рік. Всі оплати вказані в розрахунку, в тому числі і за 2012 рік. Інших оплат не було. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 23.06.2017 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 11.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. По справі призначалося шість судових засідань, які відкладалися у зв'язку з неявками до суду відповідача та надання позивачем документів. В суді встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочено ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та [PERSON] 27.07.2007 року було укладено кредитний договір № 7-18, за яким відповідач отримав кредит в сумі 130 000,00 доларів США, строком до 27.07.2027 року, зі сплатою 13,00 % річних, та щомісячної плати в розмірі 196,95 грн. за обслуговування кредиту. Кредит надано на придбання нерухомого майна. Відповідач зобов'язався належним чином використовувати кошти, та повернути їх в строк та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов'язання виконав. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. 07.06.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2-2201/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу, який станом на 15.02.2010 року складав: заборгованість за кредитом - 121 410,49 доларів США, заборгованість за процентами - 24 686,97 доларів США, заборгованість по сплаті щомісячної комісії - 3 147,87 грн., штраф - 46 945,00 грн. Однак, рішення Солом'янського районного суду м. Києва до цього часу в повному обсязі не виконано. Станом на 21.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача становить 6 352 342,22 грн., з них: по кредиту - 101 747,39 доларів США, відсотки - 129 336,82 доларів США, комісія за РО - 16 740,75 грн., штраф за пропуск платежів за останній рік - 122 240,43 грн. По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між розміром боргу по рішенню суду та боргом станом на 21.03.2017 року - 2 949 644,35 грн., з яких: відсотки - 104 649,85 доларів США (еквівалент 2 813 811,904 грн.), комісія - 13 592,88 грн., штраф - 122 240,43 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи норми статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст кредитного договору, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами Цивільного Кодексу України. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладено у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року. Враховуючи викладені обставини, матеріали справи, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем було заявлено обґрунтовані вимоги, надано належні і допустимі докази, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Оскільки, позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 44 244,66 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved