Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просив стягнути на свою користь з ТОВ «Гленкор-Юг» суму в 18\~084,0 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди; стягнути з відповідача 10\~000,0 гривень за завдану моральну шкоду, а також судові витрати, в обґрунтування чого посилався на наступне. Щодо обставин справи: 18.01.2015 року о 14 год. 45 хв. у м. Одесі на вул. Пушкінській напроти будинку під №74 на позивачку [PERSON], як на пішохода, здійснено наїзд автобусом «Богдан», державний номер: ВН4084АА, яким керував водій [PERSON], та що належить ТОВ «Гленкор-Юг». Внаслідок ДТП постраждалою отримані тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Протягом періоду з 18.01.2015 року до 09.02.2015 рік позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних закладах міста Одеси з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується відповідними медичними документами. Загальна сума витрат [PERSON] на лікування склала 14\~784,41 гривень. Крім того, внаслідок зазначеної ДТП ушкоджень отримав автомобіль, що належить [PERSON] «Toyota», марки Corolla, д/н [NUMBER], відшкодування яких коштувало позивачу 3300,0 гривень. Таким чином, загальна суму відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу протиправними діями працівника ТОВ «Гленкор-Юг», складає 18084,41 гривень. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 26.03.2015 року ухвалено постанову про притягнення з [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за скоєння адміністративного правопорушення ДТП, постраждалою від якого є [PERSON]. Таким чином, внаслідок протиправних дій робітника ТОВ «Гленкор-Юг» позивачу завдано значну за обсягами матеріальну шкоду, у звязку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник відповідача в судове засідання зявлявся, проти позову подав заперечення, не визнаючи позов, у подальшому в судові засідання не зявився неодноразово та повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи. Позивач та його представник у судове засідання зявились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, під час оголошеної технічної перерви надали суду заяву, якою просили продовжити розгляд справи за їхньої відсутності. Треті особи в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вислухав пояснення сторони, її представника, дослідивши матеріали справи, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 18.01.2015 року о 14 год. 45 хв. у м. Одесі на вул. Пушкінській напроти будинку під №74 на позивачку [PERSON] в якості пішохода здійснено наїзд автобусом «Богдан», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що належить ТОВ «Гленкор-Юг», як це вбачається з тимчасового реєстраційного талону серія ДАР №292916. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 26.03.2015 року постановою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за скоєння адміністративного правопорушення ДТП, постраждалою від якого є [PERSON]. Внаслідок ДТП названою постраждалою отримані тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Протягом періоду з 18.01.2015 року до 09.02.2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних закладах міста Одеси з таким діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується відповідними медичними документами. Загальна сума витрат [PERSON] на лікування склала 14\~784,41 гривень, що також підтверджується відповідними квитанціями та рахунками за оплату ліків та надання медичної допомоги. Крім того, внаслідок зазначеної ДТП ушкоджено автомобіль, що належить [PERSON], - Toyota Corolla, д/н [NUMBER], відшкодування яких коштувало позивачу 3300,0 гривень, що підтверджується відповідним актом виконаних робіт №73 від 28.04.2015 року. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу протиправними діями робітника ТОВ «Гленкор-Юг», складає 18084,41 гривень. Зазначені витрати суд визнає обґрунтованими, оскільки втрати, яких зазнав позивач, викликані саме протиправними діями відповідача, представлені докази про розмір завданих збитків відповідачем заперечені належним чином не були. Суд при визначенні розміру належного відшкодування виходить з принципу реального виконання зобовязання. Суд, при цьому, керується вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відшкодування шкоди, встановленим ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилом ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. При цьому, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Факт того, що [PERSON] є працівником відповідача ТОВ «Гленкор-Юг» останньою організацією не заперечується, як це вбачається з матеріалів витребуваної для огляду справи адміністративного провадження (а.с.24), в тексті якого містяться відомості про те, що вказана особа на час вчинення ДТП перебувала і продовжила перебувати у трудових відносинах з організацією відповідача. Таким чином, суд визнає, що саме організація-роботодавець [PERSON] є належним субєктом з відшкодування завданої [PERSON] шкоди. При цьому, суд не визнає слушними заперечення представника відповідача щодо того, що його відповідальність застраховано у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія Галицька, та отже саме ця особа є належним відповідачем, оскільки суду не надано жодних доказів щодо того, що сторони своєчасно та з дотриманням інших вимог звертались до страхової компанії із відповідними заявами про страхове відшкодування, що могло бути підставою для відповідних виплат. Суд визнає ці обставини такими, що належало довести відповідачу відповідними доказами, за відсутності яких суд не визнає такі посилання доведеними. Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Встановивши факт протиправного спричинення ушкодження здоровю позивача, його майна, беручи до уваги, що своїми протиправними діями робітник відповідача порушив нормальний уклад життя позивача [PERSON] заподіяв моральні й душевні страждання, повязані з ушкодженням її здоровя, пошкодженням майна, яке перебуває у користуванні позивача, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправним діями відповідача згідно зі ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, небезпека, яку створив відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,0 гривень. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, які в даному випадку складаються з судового збору у розмірі 244,0 гривень.

Outcome: partial