Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що водій автомобіля «BMW 728», державний номер [NUMBER], [PERSON], 14.07.2015 року на автомобільній заправній станції, яка перебувала в тимчасовому строковому платному володінні та користуванні у Товариства (згідно договору оренди № 32/АБ-14 від 20.06.2014 року, укладеному з ТОВ «Автобансервіс»), розташована за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 31/33, здійснив наїзд на нерухому частину комплексу - опорну колонну, в результаті чого сталася ДТП, та було пошкоджено обладнання АЗС. Винним в цій ДТП визнано відповідач та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2016 року у справі № 755/15777/15-п. Відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Нова» на підставі полісу № АА/054802. Ремонт пошкодженого обладнання Товариством склав 8 128,34 грн., згідно рахунку-фактури № 918-15/1434 від 20.07.2015 року, акту здачі-прийому виконаних робіт № 1 від 03.11.2015 року, та платіжного доручення № 4220 від 11.11.2015 року. 29.10.2015 року Товариство звернулося до ПрАТ «СК «Нова» щодо виплати страхового відшкодування. Листом № 669/0/1-16 від 11.04.2016 року страхова компанія повідомила, що автомобіль «BMW 728», державний номер [NUMBER], застраховано в двох страхових компаніях, у них, та в ТДВ «СК «Київ РЕ», поліс № АІ/3387462 (страхувальник [PERSON].), який було укладено раніше. Оскільки, страхувальник не повідомив ПрАТ «СК «Нова» про те, що об'єкт вже застраховано, новий договір страхування, в силу ст. 989 ЦК України, є нікчемним. 18.05.2016 року Товариство (позивач) звернулося до ТДВ «СК «Київ РЕ» з заявою про виплату страхового відшкодування. 15.09.2016 року страхова компанія відмовила їм на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19.09.2016 року Товариство звернулося з претензією до відповідача, проте, відповіді не отримало, як і не було відшкодовано завдано матеріальну шкоду. У зв'язку з чим просили стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 8 128,34 грн., витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в умі 2 500,00 грн. та судовий збір в сумі 1 600,00 грн. В процесі розгляду справи була подана заява про збільшення позовних вимог, згідно якої збільшили витрати на правову допомогу, та просили стягнути 3 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 14.07.2015 року відповідач, керуючи автомобілем «BMW 728», державний номер [NUMBER], на автомобільній заправній станції, яка перебувала в тимчасовому строковому платному володінні та користуванні у Товариства (згідно договору оренди № 32/АБ-14 від 20.06.2014 року, укладеному з ТОВ «Автобансервіс»), що розташована за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 31/33, здійснив наїзд на нерухому частину комплексу - опорну колонну, в результаті чого сталася ДТП, та було пошкоджено обладнання АЗС. Винним в цій ДТП визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2016 року у справі № 755/15777/15-п. Встановлено, що відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Нова» на підставі полісу № АА/054802, та в ТДВ «СК «Київ РЕ», поліс № АІ/3387462 (страхувальник [PERSON].). Позивач самостійно здійснив ремонт пошкодженого обладнання, що склало 8 128,34 грн. Підтвердженням є рахунок-фактури № 918-15/1434 від 20.07.2015 року, акт здачі-прийому виконаних робіт № 1 від 03.11.2015 року, та платіжне доручення № 4220 від 11.11.2015 року. 29.10.2015 року Товариство звернулося до ПрАТ «СК «Нова» щодо виплати страхового відшкодування. Листом № 669/0/1-16 від 11.04.2016 року страхова компанія повідомила, що автомобіль «BMW 728», державний номер [NUMBER], застраховано в двох страхових компаніях, у них, та в ТДВ «СК «Київ РЕ», поліс № АІ/3387462 (страхувальник [PERSON].), який було укладено раніше. Оскільки, страхувальник не повідомив ПрАТ «СК «Нова» про те, що об'єкт вже застраховано, новий договір страхування, в силу ст. 989 ЦК України, є нікчемним. 18.05.2016 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Київ РЕ» із заявою про виплату страхового відшкодування. 15.09.2016 року страхова компанія відмовила їм на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19.09.2016 року Товариство звернулося з претензією до відповідача, проте, відповіді не отримала, як і не було відшкодовано завдано матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача направлялася вимога, однак шкода не відшкодована до цього часу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено згідно квитанцій судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., дані витрати підтверджені належним чином, а тому підлягають відшкодуванню стороною відповідача на користь позивача. Згідно ст. 84 ЦПК України підлягають і стягненню з відповідача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3 000,00 грн., які належним чином підтверджені стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved