Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, у підтвердження якого посилається на те, що 01.04.2019 року о 10.30 год в м. Дніпро, по вул. Донецьке шосе, біля ЛЕП № 395 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів, а саме автомобіля Renault, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля DAF XF95, д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом Kogel д.р.н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль DAF XF95 та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу Відповідно до Постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2019 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правову відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів за Полісом № АК/8574844. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 18863,42 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів. 1444,00 грн. МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісара. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 20307,42 грн., а також витрати про сплаті судового збору. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11. 01.04.2019 о 10:30 годині водій [PERSON] у м. Дніпрі, по Донецькому шосе, біля ЛЕП №395, керуючи автомобілем «RENAULT Symbol», н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «DAF XF 95», н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Kogel», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2019 року по справі № 199/2884/19 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту експертного дослідження № А5-12 від 30.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF 95», н.з. [NUMBER] складає 21228,27 грн. з ПДВ, отже 16982,62 грн. - без складової ПДВ. При цьому суд враховує, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. (постанова КЦС у складі Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18). У постанові від 19 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. (постанова КЦС у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18). Таким чином, виплата регламентної виплати позивачем мала становити16982,62 грн. , тобто без складової ПДВ. На підставі наказу № 12547 від 22.11.2019 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 18863,42 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 1155448 від 25.11.2019 року, отримувач ПП [PERSON] , оскільки на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Автотранскомплекс» відповідно до наказу № 3 від 15.01.2014 року. Крім того згідно договору № 5 про оренду транспортного засобу від 02 січня 2019 року, ПП «[PERSON]» передав ПП «Автотранскомплекс» сідловий тягач-Е марка DAF, модель ХF н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Згідно з п.п. а п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. На момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право до відповідача про відшкодування завданої шкоди в сумі - 16982,62 грн. Крім того позивачем підтверджено платіжним доручення № 966975 від 21.06.2019 року понесення 1444,00 грн. витрат за послуги аварійного комісара, які також підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода в загальному розмірі 18426,62 грн. Позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. Отже, вказані судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial