Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до наказу від 30.03.2018 №7 на первинному обліку управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у міста ради перебуває [PERSON], [INFO] [INFO] в пологовому відділенні Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №9» ДОР відповідач по справі народила дитину. 07.03.2018 року відповідач покинула дитину у пологовому відділенні КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №9» ДОР, залишивши дівчинку без батьківського піклування, про що цього ж дня був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я на підставі медичного свідоцтва про народження № 377. 13.03.2018 року за № 02/1135-1 управління служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради звернулась з поданням до голови Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради щодо розгляду на засіданні виконкому питання про реєстрацію народженої [INFO] дитини жіночої статі та покинутої в пологовому відділенні Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №9» ДОР. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 13.03.2018 року повідомлено, що за результатами пошуку в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян знайдено актовий запис про шлюб № 91 від 22.04.2015 року, складений Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області на [PERSON] та [PERSON]. Шлюб розірвано на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2018 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію стану громадян державна реєстрація проведена відповідно до ст.. 133 СК України Амур-нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та видано свідоцтво про народження [PERSON], в якому матір'ю вказано відповідача по справі, батьком - [PERSON]. 19.04.2018 року виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради надав малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі подання УССД АНД райради від 11.04.2018 року. 11.04.2018 року прийнято рішення про влаштування малолітньої [PERSON] до закладу дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне держане забезпечення. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра було розглянуто питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], 1992 р.н., відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Члени комісії прийшли до висновку, що відповідач ухиляється від виконання та утримання своєї дитини, а в цілому ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Батько - [PERSON], 1994 р.н., не визнає дівчинку своєю дитиною. Позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON], 1992 р.н., відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов'язки опікуна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб - Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради та Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР особи в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи - Центр соціальних служб для сімей, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, в судове засіданні не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справ за відсутності представника суду не надав. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відповідач по справі народила дівчинку, про що видане медичне свідоцтво про народження № 377. 07.03.2018 року відповідач покинула дитину у пологовому відділенні КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №9» ДОР, залишивши дівчинку без батьківського піклування, про що цього ж дня був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я на підставі медичного свідоцтва про народження № 377. 09.03.2018 року Начальнику Управління-службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району направлено повідомленням про той факт, що відповідач [INFO] народила КЗ «Дніпропетровська МКЛ №9» ДОР» дівчинку. 07.03.2018 року мати покинула дитину у пологовому будинку. 13.03.2018 року КЗ «Дніпропетровська МКЛ №9» ДОР» складено Акт про покинуту дитину. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 13.03.2018 року повідомлено, що за результатами пошуку в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян знайдено актовий запис про шлюб № 91 від 22.04.2015 року, складений Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області на [PERSON] та [PERSON]. Шлюб розірвано на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2018 року. Державна реєстрація малолітньої [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ст.. 133 СК України на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 16.03.2018 № №62/1 «Про реєстрацію народження покинутої дитини [PERSON], [INFO].». Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної к місті Дніпрі ради від 19.04.2018 року № 82/2 надано малолітній [PERSON], [INFO] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної к місті Дніпрі ради від 19.04.2018 року № 84/2 [PERSON], [INFO], влаштовано до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті радивід22.12.2018 року № 4/4-1541, орган опіки та піклування виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], 1992 р.н., відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно листа КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» від 11.04.2019 № 227/1.1-29 відповідач за весь період перебування її доньки у закладі з 29.03.2018 по цей час жодного разу її не відвідувала, не цікавилась станом здоров'я доньки ні письмово, ні по телефону, не надавала будь-якої допомоги, не виявляла до своєї доньки батьківської турботи та піклування. Статтями 11 та 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. У той же час, ст. 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27.11.1992 і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996, п. 78. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що відповідає положенням ст. 165 СК України. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд враховуючи особу відповідача, а саме: відповідач, яка покинула свою дитину, та яка перебуває в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР», не вважаючи за необхідне надавати будь-яку матеріальну допомогу, без жодної на те поважної причини, як тяжка хвороба, інвалідність, тощо, яка, також, жодного разу не з'явилась в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР», що свідчить про повну байдужість до своєї дитини, а тому, суд приходить до висновку, що на разі, існують достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON]. Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов'язки судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 181 СК України одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із вищевикладених норм, суд вважає, що з відповідача має стягуватись аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов'язки опікуна. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved