Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що 05.07.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 006-28020-050710, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач своїх зобов'язань не дотримався, у зв'язку з чим станом на 04.04.2005 року за ним утворилась заборгованість в сумі тілу кредиту 4569,81 грн., яку просив стягнути. У судове засідання сторони не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належно, представник позивача за довіреністю просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, причину неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не подав. Суд, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 того ж Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 тієї ж статті). Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.1050 того ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З відповідного договору судом встановлено, що 05.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 006-28020 050710, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 04.04.2015 року у відповідача утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 2170,33 грн., прострочене тіло кредиту - 907,65 грн., заборгованість за відсотками -1491,83 грн., а всього - 4569,81 грн. Доказів відсутності заборгованості або наявності її в меншому розмірі відповідач суду не надав. На підставі наведених норм і встановлених обставин суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: approved