Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 року постановлено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час змінились обставини, за яких судом винесено дане рішення, зокрема в частині його сімейного та майнового стану. Так, 14.02.2019 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. При цьому , [INFO] , у них з дружиною народилася дочка [PERSON] , яка проживає з ними та перебуває на їхньому утриманні. Окрім цього, у дружини від першого шлюбу також є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка також перебуває на їхньому утриманні та проживає разом із ними. Окрім цього, на його утриманні перебувають і його батьки [PERSON] та [PERSON] , які також являються пенсіонерами, а мати , окрім цього, являється інвалідом 3 групи загального захворювання. Позивач згідний платити аліменти та приймати участь в утриманні сина [PERSON] , але з урахуванням вищенаведеного в меншій частці, чим визначено рішенням суду від 30.08.2016 року. Просить суд врахувати те, що сума , яка щомісячно стягується з позивача, значно перевищує законодавчо закріплений рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку. Зокрема, за період січня 2018-травень 2019 р. сума сплачених аліментів на користь відповідача на утримання сина складає 110 229,89 грн.. Середньомісячний розмір аліментів за вказаний період в даному випадку становить 6 889,36 грн., що в шість разів вище рекомендованого. Окрім цього, повідомляє, що син [PERSON] є здоровою дитиною, а тому додаткових витрат на утримання не потребує, що також є обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Від обов`язку матеріально утримувати свого сина позивач не відмовляється і по мірі можливості буде додатково матеріально допомагати йому. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду, просить зменшити розмір аліментів , що стягуються рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.08.2016 року з ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частину з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 26.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.08.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, згідно якого позов вона не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову , розгляд справи проводити без її участі. Зазначає, що позивач повинен довести зміну свого матеріального стану, співвідносно до того, який існував на момент раніше присудженого розміру аліментів. Додані позивачем до позовної заяви документи жодним чином не підтверджують значного погіршення його матеріального становища , а аргументи позивача , викладені в позовній заяві , спростовуються наступним. При винесенні рішення суду 30.08.2016 року позивач погодився сплачувати аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, тобто, визнав позов в частині розміру аліментів. З щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку включено до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 -2018 роки, яку подавав позивач [PERSON] , випливає значне покращення матеріального становища позивача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Сімейний стан позивача також не змінювався. Посилання позивача на необхідність врахувати судом надання утримання [PERSON] не заслуговує на увагу , оскільки він не є її біологічним батьком, у зв`язку з чим не зобов`язаний надавати утримання. Аналогічно не зобов`язаний позивач надавати утримання батькам дружини. Крім того, зазначає, що перебування на утриманні платника аліментів батьків, які є пенсіонерами, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем не надано жодного доказу щодо потреби батьків в утриманні, як і власне надання їм такого утримання позивачем. Щодо свого матеріального становища, то відповідач зазначає, що з 01.02.2018 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і їй проводиться щомісячна виплата в сумі 860 грн. Також змінився її сімейний стан, адже з моменту ухвалення судом рішення від 30.08.2016 р. , вона народила сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що позивачем не доведено значного погіршення його майнового стану у зв`язку з чим позовні вимоги є незаконними та не підлягають до задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.06.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 7). Від даного шлюбу народився син [PERSON] - [INFO] , батьками якої є позивач і відповідач (а.с. 8) Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 року (а.с. 11) постановлено стягувати із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] з 01.02.2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , що підтверджується копією наказу по Калуській ЦРЛ № 43-О від 01.02.2018 року та отримує щомісячну виплату в сумі 860 грн. . Також у відповідача змінився сімейний стан , адже з моменту ухвалення судом рішення від 30.08.2016 р., відповідач народила сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів з 1/4 до 1/8 частини його заробітку. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим від буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо. Обставиною, яка може призвести до зменшення розміру аліментів, є також наявність у платника аліментів інвалідності І чи II груп і отримувана пенсія є єдиним джерелом його існування; за період дії аліментного зобов`язання у платника з`являться непрацездатні члени сім`ї, яких за законом він мусить утримувати. До числа таких осіб належать непрацездатні батьки, повнолітні дочка, син, непрацездатні за станом здоров`я. Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов`язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 14 лютого 2019 року (а.с.15), 14 лютого 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12 липня 2012 року (а.с.16). Окрім цього, як зазначив позивач в позовній заяві, на його утриманні також перебуває неповнолітня дочка дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , так як виконавчі документи про стягнення з [PERSON] , батька дитини, на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки відсутні, що підтверджується довідкою, виданою Калуським міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області № 269 від 04.06.2019 р. (а.с.19). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані сторонами докази та положення чинного Сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що з моменту винесення рішення Калуським міськрайонний судом Івано-Франківської області від 30.08.2016 року у справі №345/2773-16-ц, яким з [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у [PERSON] змінилося матеріальне та сімейне становище, оскільки на даний час він уклав новий шлюб, у нього на утриманні є неповнолітні діти. Вказані обставини суд сприймає як такі, що за даних умов дають підстави для зменшення розміру присуджених рішенням суду аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача,суд виходить з наступного. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку. Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку. В позовній заяві позивач не заперечив того, що він є здоровою працездатною особою, від обов`язку матеріально утримувати свого сина не відмовляється, а тому будь-яких фізіологічних чи об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання ним свого обов`язку щодо утримання дитини від першого шлюбу судом не встановлено. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»,прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; а для дітей від 6 до 18 років : з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн.. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог закону, принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дитини - [PERSON] , який на даний час проживає з матір`ю та фактично перебуває на її утриманні (враховуючи, в тому числі, те, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною), вік дитини та властиві для цього віку, в тому числі, і додаткові потреби у її розвитку, стан здоров`я, матеріальне та сімейне становище позивача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який стягується з [PERSON] за рішенням суду, слід зменшити з 1/4 частини всіх видів його доходів до 1/6 частини ,але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, за висновком суду, станом на даний час є таким, що збалансує обсяг обов`язку [PERSON] щодо утримання сина [PERSON] з обсягом обставин, які змінилися у його житті -укладення нового шлюбу, народження дитини , матеріальне становище. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково: стягувати з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 200 Сімейного кодексу України,ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства»,п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»,

Outcome: partial