Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, у якій прохає стягнути з позивачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. 00 коп. на місяць і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який на даний час продовжує навчатися у Мінському державному політехнічному коледжі у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісяця , з дня звернення до суду з позовною заявою і до закінчення останнім навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що діти на даний час проживають разом з ним та знаходяться повністю на його утримані, відповідачка матеріальної допомоги на їх утримання не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків, добровільно виконувати їх не бажає. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позові, прохав їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, прохала в їх задоволені відмовити, оскільки на даний час вона ніде не працює, має незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим, позбавлена можливості сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON] у Борщівській сільській раді Печенізького району Харківської області був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 01 ( а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 9,10). Шлюб на час розгляду справи не розірваний, але сторони мешкають окремо один від одного. Відповідно до довідки № 1712163/2, виданої 13.11.2015 р. виконавчим комітетом Острошицької сільської ради Логінського району Мінської області Республіки Білорусь, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 23.04.2013 року проживають разом з позивачем, [PERSON] за адресою: [ADDRESS].( а.с.7). Згідно довідки № 1499 від 25.11.2015 року, виданої Білоруським державним технічним університетом, філіалом БНТУ « Минский государственный политехнический коледж» [PERSON] з 01.09.2015 року є студентом 71Э2б групи 2 курсу по спеціальності «Монтаж та експлуатація електрообладнання (за напрямом)», спеціалізації «Експлуатація електрообладнання та систем електрообладнання промислових підприємств «денної форми навчання на бюджетній основі. Зарахований на підставі наказу № 163у\\01-07 від 13.08.2015 (а.с. 6). Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося відповідачкою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться повністю на утриманні позивача. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 199 СК України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч.2 ст.182,183 СК України). У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу (у розрахунку на місяць) становить з 01.01.2016 року - 1330 грн.; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із розрахунку на один місяць складає - 1455 грн. 00 коп. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, оскільки це не було спростовано сторонами, відповідачка на даний час ніде не працює, має задовільний стан здоров'я, ніяких зобов'язань за іншими виконавчими листами не несе. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначене, а також те, що відповідачка в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, повнолітній [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання на денній формі на бюджетній основі, суд виходячи із принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково. Стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 700,00 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття, та аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 450,00 грн. щомісяця до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 віку. Суд, не бере до уваги заперечення відповідачки щодо неспроможності платити аліменти у зв'язку з скрутним її матеріальним становищем та незадовільним станом здоров'я, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial