Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, однак тривалий час не проживає, за комунальні послуги не сплачує. В судове засідання представник позивача Шевель С.М. не з'явився , надавши суду клопотання про слухання справи в його відсутності, підтримує позовні вимоги повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідач зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку, що підтверджується копією його паспорту, адресною довідкою, довідкою з місця проживання. Гуртожиток з 01.04.2003 року переданий до оперативного управління підприємства по обслуговуванню житла виконкому Української міської ради, що підтверджується рішеннями 12-ї сесії Української міської ради ХХІУ скликання від 15.04.2003 року, 3-ї сесії Української міської ради У скликання від 03.08.2006 року, технічною документацією. Згідно п.1.3 Положення про гуртожиток сімейного типу Української міської ради, затвердженого рішенням 3-ї сесії Української міської ради У скликання від 03.08.2006 року, гуртожитки призначені для тимчасового проживання працівників бюджетних установ міста, комунальної сфери, робітників інших підприємств на період, в який працівники вказаних установ та організацій залишаються в трудових стосунках з тими підприємствами, що направили їх на тимчасове проживання. Згідно ч.2 ст.132 ЖК України інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Відомості про місце роботи відповідача в матеріалах справи відсутні. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає більше одного року, не сплачує житлово-комунальні послуги, в спірному приміщенні проживають інші особи, що підтверджується актами. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України заперечень на позов не подавав.

Outcome: approved