Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №б/н, умови якого відповідачем порушуються і станом на 18.12.2017 його заборгованість по кредитному договору складає 17351,06 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % річних. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають разом вказаний договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.1.12.2 Договору, в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування Кредитом, Клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочення зобов'язань за кредитом Клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі, від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.1.12.6.1. Договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн., + 5% від суми позову. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунком заборгованості підтверджується одержання відповідачем від позивача кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором станом на 18.12.2017 в сумі 17351,06 грн., з них: заборгованість за кредитом - 520,52 грн., заборгованість по процентам - 9623,53 грн., пеня -5904,58 грн., штрафні санкції - 500 грн. та 802,43 грн. Суд вважає, що позов заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.141 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги заявлені правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконав його умови в установлений строк, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги щодо стягнення основної суми кредиту, процентів, пені та інфляційних витрат ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню та стягненню з відповідачів солідарно. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову в повному обсязі, стягнути з відповідача, на користь позивача, сплачені ним судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1762 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved