Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1002774,55 грн., а також судовий збір у розмірі 3654 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № 490052415 від 13.12.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 12572,28 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом. Виконання зобов'язання було забезпечено порукою [PERSON] Позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 14.07.2014 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 1002774,55 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа у судові засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 13.12.2007 року між Закритим акціонерним комерційним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк»), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490052415, за умовами якого банк надав їй строковий кредит у сумі 12572,28 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.12.2014 року в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів та виконання інших зобов'язань у повному обсязі у строки, передбачені договором. Кредит було надано на придбання автомобілю. Згідно з п. 2.7 кредитного договору у день видачі кредитних коштів позичальнику у валюті кредиту, на суму отриманого кредиту в іноземній валюті позичальник здійснює купівлю національної валюти (гривні) через операційну касу банку по встановленому курсу банку на день здійснення операції тане пізніше наступного банківського дня перераховує виручені від продажу валюти кошти у сумі 63490 грн. за визначеними в договорі реквізитами. Отримання [PERSON] зазначених коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки № 12232 від 13.12.2007 року та випискою з особового рахунку в матеріалах справи. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON]. За умовами договору поруки № 490052415-П від 13.12.2007 року поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору у повному обсязі. При цьому поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконувала, тіло кредиту не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала у визначений договором термін. Таким чином, відповідач порушила істотні умови укладеного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом, яка складає станом на 14.07.2014 року загальну суму у розмірі 1002774,55 грн. (у тому числі заборгованість за кредитом - 11537,68 дол. США, що за курсом НБУ на 14.07.2014 року складає 134947,57 грн., проценти за користування кредитом - 7011,04 дол. США, що за курсом НБУ на 14.07.2014 року складає 82002,86 грн., пеня за останній календарний рік перед зверненням до суду з позовом - 67186 дол. США, що за курсом НБУ на 14.07.2014 року складає 785824,12 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. 23.07.2014 року позивач направив на адресу відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту, що підтверджується копію реєстру поштових відправлень № 451. Проте зазначена вимога була залишена відповідачами без задоволення. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу надання кредиту, забезпечення його порукою і регулюються главою 71 ЦК України, загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України , поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved