Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.08.1981 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.03.2014 року було розірвано. Позивач зазначив, що за час шлюбу ним та відповідачкою було набуте спільне майно - квартира [ADDRESS]. Також позивач зазначив, що вказана квартира належала його батькам - [PERSON] та [PERSON], а під час обміну квартирами між батьками та позивачем і відповідачкою, як подружжям, спірну квартиру було зареєстровано за відповідачкою на праві особистої власності. Позивач зазначив, що [INFO] його батьком помер. Позивач вказав також, що між ним та відповідачкою не досягнуто згоди про добровільний поділ спільного майна подружжя, а тому він звернувся до суду та просив визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру [ADDRESS]. Також просив поділити спільне майно подружжя, а саме визнати за ним та відповідачкою право власності по 1/2 частини вказаної квартири. Крім того, просив судові витрати покласти на відповідачку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, зазначених вище, просили позов задоволити. Відповідачка та її представник проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 29.08.1981 року між сторонами відділом РАЦС Шевченківського райвиконкому м. Києва було зареєстровано шлюб (а.с. 11). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.а.с. 12-13). Згідно даних ордеру № 054891 серія Ж від 25.04.1976 року, кв. [ADDRESS], було надано [PERSON] (а.с.а.с. 14-15). Згідно довідки за № 023/7022 від 28.01.1985 року, виданої Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, [PERSON], за рішенням житлової комісії Київського міського виконавчого комітету за № 38/10 від 21.01.1985 року, затверджений членом житлово-будівельного кооперативу «Квазар-5» та йому дозволено внести грошові кошти за двокімнатну квартиру в сумі 3400 карбованців на розрахунковий рахунок кооперативу (а.с. 16). Відповідно до довідки про перерахування платежу від 05.02.1985 року, з рахунку № 18478 на рахунок № 607097 було сплачено пайовий внесок за двокімнатну квартиру в ЖБК «Квазар-5» в сумі 3400 карбованців (а.с.а.с. 17, 18). За довідкою від 12.12.1985 року, виданої ЖБК «Квазар-5», [PERSON] дійсно являється членом вищевказаного кооперативу (а.с. 19). Згідно даних свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 21). Позивачем також було надано звіт про незалежну оцінку вартості квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], з даних висновку якого вбачається, що вартість об'єкта оцінки складає 812400 грн. (а.с.а.с. 22-28). 14.06.90 р. Виконкомом КМР народних депутатів було видано [PERSON] ордер на житлове приміщення, а саме на спірну квартиру (а.с. 63). З даних реєстраційного посвідчення, виданого КМБТІ вбачається, що кв. [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Квазар-5», про що внесено запис в реєстрову книгу № 42 за реєстровим № 417/30519 від 01.06.1995 року (а.с. 20). З даних довідки , виданої ЖБК «Квазар-5» вбачається, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] (а.с. 70). Також зазначено, що [PERSON] повністю внесла пайовий внесок за квартиру. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Відповідно пп. а) п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 р. № 9 зі змінами, пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску -квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте під час шлюбу належить чоловіку та жінці на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Статтею 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Відповідно до ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст.60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову, мотивуючи тим, що кошти на сплату пайового внеску за спірну квартиру були надані її матір'ю, а позивач коштів не надавав. Однак, вказані обставини не були доведені належними доказами. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що спірна квартира будувалась для сім'ї позивача та відповідачки, а також їх доньки. Також було встановлено, що на той час сторони вели спільне господарство. Також в судовому засіданні було встановлено, що з заявами про визнання права власності на паєнакопичення ніхто не звертався, та право власності на спірну квартиру в судовому порядку ніхто не визнавав. Отже, набуте під час шлюбу майно є спільною сумісною власністю сторін , на яке сторони мають рівні права. В судовому засіданні було встановлено, що пайові кошти за спірну квартиру були внесені за період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, сторонами не було укладено письмової згоди щодо спірного майна, а тому суд приходить до висновку про визнання кв. [ADDRESS] спільною сумісною власністю. Також суд вважає за необхідне поділити майно шляхом надання права власності по 1/2 частини вказаної квартири за позивачем та відповідачкою відповідно. Також позивач просив стягнути з відповідачки судові витрати. З даних квитанції 21.08.14 р. вбачається, що позивачем було сплачено послуги з оцінки майна згідно з договором від 17.07.14 р. в сумі 600 грн. (а.с. 86). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.79 ЦК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн. та витрати за проведення дослідження в сумі 600 грн.

Outcome: approved