Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що квартира №12 загальною площею 47,1 кв.м., розташована у будинку [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], та відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999 року, виданого ЗАТ «Трест№86», запис у реєстрі №1116. В період з 2010 по 2013 роки позивачем за власні кошти та частково власними силами були здійснені ремонтно-будівельні роботи із зміною фізичних параметрів квартири, перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов свого проживання. Реконструкція полягала у встановленні дверного отвору замість віконного у приміщенні №2, та самочинно побудованих приміщень №8, площею 21,2 кв.м., та №9, площею 2,7 кв.м., у результаті чого загальна площа квартири збільшилась, та склала 72,4 кв.м., з них житлова - 34,7 кв.м. Також позивачем за власний кошт виконано у ТОВ «КОСУЛАТ» (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №000996 від 19.12.2012 року, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України). Технічний звіт про стан будівельних конструкцій і можливості збереження та подальшої експлуатації самочинно реконструйованої вказаної квартири. Згідно вищезазначеного технічного звіту його основні будівельні конструкції деформацій не мають, перебувають у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним та пожежним нормам, та придатні для подальшої експлуатації. Враховуючи те, що зазначене нерухоме майно після реконструювання не прийнято до експлуатації у встановленому чинним законодавством України порядку, воно вважається самовільно перебудованим. Позивач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки не повідомили. Подали заяву, у якій просили справу розглядати за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власниками вказаної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовлений ХМБТІ, копія якого міститься в матеріалах справи, квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат житловою площею 34,7 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,3 кв.м., 2-а кімната 13,4 кв.м, кухні площею 6,1 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 4,3 кв.м., коридору 1,8 кв.м., їдальні 21,2 кв.м., вбудованої шафи 0,6 кв.м., сушильної 2,7 кв.м., загальна площа квартири 72, 4 кв.м. Згідно цього технічного паспорту приміщення №8, площею 21,2 кв.м., №9 площею 2,7 кв.м., є самочинною побудовою. Відповідно до технічного звіту, виконаного у ТОВ «КОСУЛАТ» (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №000996 від 19.12.2012 року, який виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про стан будівельних конструкцій і можливості збереження та подальшої експлуатації самочинно реконструйованої вказаної квартири, основні будівельні конструкції деформацій не мають, перебувають у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним та пожежним нормам, та придатні для подальшої експлуатації. Будівництво велося за особисті кошти позивача, будівництво закінчено, що підтверджується технічним паспортом. Судом не встановлено, що під час здійснення будівництва було порушено будь-чиї права, тому приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-ІV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін'юсту №7/5 від 07.02.2002р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані будівлі закінчені будівництвом. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства, закріплений ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на думку суду відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивачів. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved