Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

позивач, звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що з 05.02.2000 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 22, ними було придбане рухоме та нерухоме майно. На даний час він не взмозі вирішити з відповідачкою в добровільному порядку питання поділу придбаного (побудованого будинку) ними майна і тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Зазначає, що від спільного проживання у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яких він матеріально забезпечує, тому відповідачкою не подано заяви про стягнення аліментів на їх утримання. Через протиріччя в спільному проживанні, сторони по справі змушені були розірвати шлюб, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06.11.2017 року. Перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачкою в [ADDRESS] придбали (побудували) будинок, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 19.01.2015 року, відповідно до якого відповідачка зареєструвала будинок тільки на себе. В даному будинку він проживає разом з дітьми та відповідачкою, хоча зареєстрований в [ADDRESS] . Документи на будинок знаходяться у відповідачки. Оскільки спірний будинок придбаний (побудований) ним та відповідачкою в шлюбі то дане майно згідно ст.ст. 60,61,70 Сімейного кодексу України та ст.ст. 368, 372 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін в ньому є рівними. Таким чином, йому та відповідачці належить по 1/2 частки даного будинку. Тому позивач просить поділити будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із закріпленням рівних часток в розмірі 1/2 вищевказаного будинку між позивачем та відповідачкою. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили з наступних підстав. Вказали,що хоча і сторони жили спільно в шлюбі і мають спільних дітей, однак нерухоме майно,а саме спірний будинок був побудований саме батьками відповідачки,оскільки ні сама відповідачка,ні позивач не мали і не мають достатніх коштів для будівництва будинку. Так,одним з засновників приватної фірми був « [PERSON] » був батько відповідачки. Саме цією фірмою було викуплено на біржових торгах нульовий цикл фундаменту,готовністю 11% по [ADDRESS] і гр. [PERSON] ,батько відповідачки, прийняв даний фундамент. В подальшому ця ж фірма отримала в оренду земельну ділянку площею 3525 кв.м. по [ADDRESS] . На підставі саме клопотань ПП «Рубін А» були виготовлені всі технічні умови на можливість підключення будинку всіх комунікацій. В подальшому всі дозволи на виконання будівельних робіт та проведення авторського нагляду за виконанням робіт було проведено саме ПП «Рубін А» і саме ця фірма оплачувала матеріали та роботи,які використовувались при будівництві даного будинку. Відповідачка вказує,що вона разом з позивачем з 1994 по 1999 роки навчалась у Львівському Державному університеті,після закінчення вишу вона та позивач отримували місячну заробітну плату 175 грн. в Коломийському індустріально-педагогічному технікумі. Після народження кожної з дитин, відповідачка знаходилась в декретній відпустці і жили вони виключно на кошти ,які їй виплачувала держава. Вважає,що позивач не міг побудувати будинок самостійно,враховуючи його заробітну плату. Побудова будинку це є повна заслуга саме її батька. Просить в позовних вимогах відмовити в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки з сторони відповідачки повідомили наступне. Так, свідок [PERSON] пояснив,що він навчався у 2007 році в м.Коломия і знає,що в 2008 році почалось будівництво будинку на [ADDRESS] ,яке здійснював гр. [PERSON] - батько відповідачки, він допомагав в будівництві цього будинку. Вказує,що позивач деколи приїжджав на будівництво.але це було рідко,не частіше 3-4 раз на місяць. Всім будівництвом займався батько відповідачки [PERSON] ,тобто закуповував будівельні матеріали,оплачував роботу майстрів,наймав на роботу працівників. Свідок [PERSON] вказав,що спірний будинок був побудований батьком відповідачки, вказав,що викуп земельної ділянки та фундаменту здійснювала фірма батька відповідачки, яка і здійснювала в подальшому будівництво будинку. Позивач декілька разів був на будівництві і допомагав. Свідок [PERSON] вказав,що будівництво будинку проводилось виключно силами батька відповідачки,який придбав фундамент будинку і здійснював будівництво для своїх доньок. Він бачив декілька разів позивача на будівництві,однак не може сказати про його внесок в безпосереднє будівництво спірного будинку. Свідок [PERSON] вказала,що спірний будинок будував її чоловік, батько відповідачки. Саме він,маючи фірму «Рубін А» придбав фундамент і витрачав всі кошти на закупівлю будівельних матеріалів та будівництво спірного будинку. Позивач виконував виключно дрібні допоміжні роботи. Свідок [PERSON] вказала,що батько відповідачки не тільки придбав фундамент спірного будинку,але вкладав туди кошти та будівельні матеріали,які придбавав за власні кошти. Позивач виконував виключно дрібні роботи. Свідок [PERSON] в письмових поясненнях,які є в матеріалах справи (а.с.147) зазначила,що всі будівельні матеріали для будівництва будинку придбавав тільки батько відповідачки в магазині,де вона працювала. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст.81 цього Кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 22 5.02.2000 року (а.с.5). Внаслідок сімейних негараздів шлюб між сторонами було розірвано Коломийського міськрайонного суду від 06.11.2017 року (а.с. 8). За час шлюбу в [ADDRESS] було побудовано будинок,який зареєстровано за відповідачкою згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.9) . Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed