Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 434791 грн. 98 коп., посилаючись на те, що 14.03.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] - відповідачем по справі, укладено кредитний договір №400100034036016, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит в сумі 400000 грн. зі строком користування з 14.03.2012 року по 14.07.2027 року у вигляді кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом на купівлю нерухомого майна. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконував, станом на 30.05.13 виникла зазначена заборгованість за кредитом. А тому вони змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень не надала. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 14.03.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] - відповідачем по справі, укладено кредитний договір №400100034036016, відповідно до якого позивачем надано відповідачу кредит в сумі 400000 грн. зі строком користування з 14.03.2012 року по 14.07.2027 року у вигляді кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом на купівлю нерухомого майна. Відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору процентну винагороду щомісячно в розмірі 24,9% річних, яка нараховується та сплачується у валюті кредиту, починаючи з дня надання кредиту й до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором. Пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 2.4-2.6, 3.3.1 кредитного договору передбачено порядок повернення кредиту, сплату процентів та комісії за його користування. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] на даний час свої обов'язки за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором було здійснено 14.05.2013 року в сумі 3500 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на 30.05.2013 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №400100034036016 від 14.03.2012 року в сумі 434791 гривня 98 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом - 398773 грн. 92 коп.; заборгованість по виплаті відсотків - 35799 грн. 27 коп.; пеня за прострочення виконання кредитних зобов'язань - 218 грн. 79 коп. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити належних йому процентів. Оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених умовами кредитного договору, чим порушено права позивача, то позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved