Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 28 липня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 52600грн. Позивач діючи на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18 травня 2012 року із ТОВ «ПростоФінанс», отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ПростоФінанс», у тому числі і до [PERSON] Свої зобов'язання відповідач по кредитному договору своєчасно та в повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим станом на 10.11.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 58593,43 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, також просить стягнути судовий збір в розмірі 585 грн. 93 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розгляд справи вести за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, на заперечував проти винесення рішення заочно. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» уклав з [PERSON] кредитний договір №06015789328, на підставі якого банк надав йому кредит в сумі 52600 гривень, з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом, неустойки та інших передбачених платежів в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком 1 до нього - графіком платежів, строком повернення кредиту 08 жовтня 2013 року. (а.с.5-8). Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася виконувати погашення кредиту, відсотків та комісії в порядку та строки згідно графіку погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» та витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012р., ТОВ «Кредитні Ініціативи» отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ПростоФінінс» у тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №06015789328 від 28.07.2008р.. (а.с.22, 44). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №06015789328 від 28.07.2008р вбачається, що відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 10.11.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 58593,43 гривень, яка складається з основної суми боргу перед ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» на момент передачі прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в розмірі 56311,76 гривень, заборгованості по кредиту в розмірі 36004,25 гривень, заборгованості по відсоткам в розмірі 9329,01 гривень, заборгованості по комісії в розмірі 3077,10 гривень, неустойки (штрафу) в розмірі 10183,07 гривень. (а.с.23). Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Стаття 1079 ЦК України встановлює, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Приймаючи до уваги, що ТОВ «Кредитна Ініціатива», є фінансовою установою яка має право укладати факторингові операції (а.с.14,15,16-18), а також враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором кредиту не виконав, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє в розмірах, що визначені в розрахунку заборгованості та стягує її на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 585 гривень 93 копійок.

Outcome: approved