Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про\~визнання незаконним\~та скасування\~рішення житлової\~комісії про\~зняття з\~квартирного обліку\~та поновлення\~на квартирному\~обліку.\~В обґрунтування\~позовної заяви\~зазначає,\~що проходив\~військову службу\~на різних\~посадах у\~Збройних Силах\~України з\~01.08.1988\~року по\~18.05.2011\~року,\~що підтверджується\~витягом з\~послужного списку\~про проходження\~військової служби,\~копія якого\~додається.\~Звільнений з\~військової служби\~у запас\~за п.\~«б» ч.б\~(за\~станом здоров`я),\~та виключений\~із списків\~частини 18\~травня 2011\~року.\~Зазначає,\~що на\~квартирному обліку\~безперервно позивач\~перебував з\~20.12.1992\~р.\~Однак,\~30\~листопада 2016\~року на\~засіданні житлової\~комісії Національної\~академії сухопутних\~військ імені\~гетьмана Петра\~Сагайдачного 30.11.2016\~року прийнято,\~на думку\~позивача,\~рішення про\~зняття його\~з квартирного\~обліку на\~підставі п.\~1\~ст.\~40\~Житлового кодексу\~України,\~тобто внаслідок\~поліпшення житлових\~умов,\~внаслідок якого\~відпали підстави\~для надання\~іншого жилого\~приміщення.\~Вважає,\~що прийняте\~рішення є\~таким,\~що не\~відповідає вимогам\~закону та\~порушує його\~Конституційне право\~на отримання\~житла,\~такі прийнято\~поспішно,\~без вивчення\~всіх обставин.\~Зазначає,\~що проживає та зареєстрований у місті Львові, однак за весь час проходження військової служби не отримував від Міністерства оборони жодного житла, окрім житлового приміщення у гуртожитку для військовослужбовців, в якому він проживав тривалий час та повністю здав у 2011 році. Питання перебування військовослужбовців квартирному обліку на час зняття позивача з обліку регулювалося наказом Міністерства оборони №737 від 30.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». В порушення п.2.18; п.19 наказу рішення про зняття з квартирного обліку майора запасу [PERSON] житлової комісії Національної Академії Сухопутних військ ім.Гетьмана Петра Сагайдачного 30.11.2016 року було прийнято за відсутності позивача та, у відповідності до вищезазначених вимог, йому не надсилалося. Так, про день і час проведення засідання житлової комісії його не повідомляли та для дачі пояснень не запрошували. Виписку з рішення йому не надавали та не повідомили у п`ятнадцятиденний термін про результати розгляду. Комісією не вивчалось питання про наявність/відсутність у позивача житла, що є обов`язковою умовою для прийняття рішення про зняття позивача з черги на поліпшення житлових умов. Окрім цього, зазначає, що час, який передував засіданню житлової комісії, та - в день її засідання позивач перебував за межами України. Відповідно, не міг бути повідомлений про час та місце проведення засідання житлової комісії, як невірно зазначено у Витягу з протоколу №4 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 30 листопада 2016 року, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті. Окрім того, позивач зазначає, що при прийняті оспорюваного рішення враховано лише лист голови житлової комісії Львівського гарнізону від 15.11.2016 року, в якому зазначено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.10.2010 було задоволено позов [PERSON] та визнано за останнім право власності на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] й встановлено судом порядок користування жилими приміщеннями квартири і залишено в спільному користуванні нежилі приміщення. На підставі викладеного, вважали [PERSON] таким, що, на їх думку, поліпшив свої житлові умови та на підставі п.1 ст.40 ЖК Української PCP підлягав зняттю з квартирного обліку. Витягами з протоколів №8 від 15.03.2011, №3 від 28.01.2015, №20 від 28.04.2016, №21 від 26.05.2016, №22 від 04.07.2016 підтверджено перебування позивача на квартирному обліку. Кожного року проводилась перереєстрація, де перевірялись облікові дані співробітників, тому продовжував перебувати на квартирному обліку Національної академії сухопутних військ. Як вбачається із зазначених вище протоколів засідань житлової комісії, зокрема №12 від 20.12.1992 р., №2 від 14.02.1994 р., №17 від 25.01.2001 р., №22 від 04.07.2016р., позивача було поставлено на квартирний облік. Вказані протоколи, також погоджені Розпорядженням Голови Франківської РДА №788 від 25 липня 1997 року підтверджують факт перебування позивача на квартирному обліку з 14.02.1994 р. та недійсними не визнавались і оскаржені не були. Встановлення факту покращення позивачем житлових умов, що потягло би за собою зняття з квартирного обліку в той період не встановлено. Крім того, позивач зазначає, що 08.10.2015 року відчужив Ѕ частку квартири [ADDRESS] шляхом укладення зі своєю матір`ю - [PERSON] договору дарування 1/2 частки цієї квартири, вартістю 313\~217 гривень, оскільки така була придбана за кошти матері. Відчуження частки квартири, що є спільною сумісною власністю не може важатись штучним погіршенням житлових умов у розумінні положень ст. 35 ЖК УРСР. Враховуючи наведене, просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ про зняття [PERSON] з квартирного обліку в Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, яке оформлене протоколом № 4 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 30.11.2016 р. Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити [PERSON] на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з дати перебування на квартирному обліку - 14 лютого 1994 року. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник відповідача на адресу суду 30.05.2019 року подав відзив на позовну заяву згідно якого заперечив щодо задоволення позову. Зазначає, що рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагадачного 30.11.2016 року є законним. Спірне рішення про зняття [PERSON] з квартирного обліку Національної академії прийнято на підставі п.1 ст. 40 Житлового кодексу України у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок чого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Зокрема, з набранням законної сили рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.10.2010 року у справі № 2-2589/10, яким позивач набув право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Крім того, представник відповідача зазначає, що датою зарахування на квартирний облік [PERSON] вважається його рапорт про постановку на чергу житловою комісією від 14.02.1994 року №2 (витяг з протоколу №2 від 14.02.1994 року). З 1994 року позивач перебував на квартирному обліку для одержання житла у житловій комісії Національної академії із складом сім`ї в три особи і [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] . Крім того, як вбачається з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.10.2010 року позивач розірвав шлюб. В подальшому, 08.10.2015 року згідно договору дарування Ѕ частки квартири, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частини квартири [ADDRESS] , чим здійснив штучне погіршення житлових умов відповідно до ст. 35 Житлового кодексу України. Крім того, згадане рішення суду позивач умисно не надавав житловій Національної академії та продовжував перебувати на квартирному обліку до 30.11.2016 року. Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня №728 Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян яким затверджено порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - Постанова № 728), передбачено, що тримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються відповідні документи. В результаті збору та перевірки необхідних документів, житлова комісія Львівського гарнізону виявила, що за [PERSON] зареєстрована Ѕ частки квартири, що і стало підставою для скерування головою житлової комісії Львівського гарнізону листа 16.11.2016 року №39 до голови житлової комісії Національної академії щодо розгляду питання перебування [PERSON] на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов. А тому, представник відповідача просить врахувати, що відповідно до\~витягу з\~протоколу №4\~засідання житлової\~комісії Національної академії\~від 30.11.2016\~року,\~ [PERSON] \~знято з квартирного обліку\~Національної академії\~на підставі\~п.1\~ст.\~40\~Житлового кодексу України,\~про час\~та місце\~проведення засідання\~житлової комісії позивач був повідомлений двічі по телефону 21.11.2016 року та 29.11.2016 року, проте на\~засідання житлової\~комісії не\~з`явився. Згідно довідки про перевірку житлових умов від 01.12.2011 року (яка є в матеріалах справи), вбачається, що [PERSON] тимчасово проживає у м. Києві, а фактично проживає у [ADDRESS] , хоча у цей період за позивачем уже було зареєстровано Ѕ частки квартири, яку він з невідомих підстав приховав, а 08.10.2015 року шляхом договору дарування - позбувся її. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити. Позивачем у відповідності до вимог ст..179 ЦПК України 01.07.2019 року надано відповідь на відзив. Представником відповідача 17.10.2019 року надано суду письмові заперечення, аналогічні викладеним у відзиві. В подальшому, 28.04.2020 року позивачем було подано уточнено позовну заяву, згідно якої просить визнати незаконним\~та скасувати\~рішення житлової\~комісії Національної\~академії сухопутних\~військ про\~зняття [PERSON] \~з квартирного\~обліку в\~Національної академії\~сухопутних військ\~імені гетьмана\~П.С.,\~яке оформлене\~протоколом №\~4\~засідання житлової\~комісії Національної\~академії сухопутних\~військ імені\~гетьмана Петра\~Сагайдачного від\~30.11.2016\~р. Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити [PERSON] на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з дати перебування на квартирному обліку 20.12.1992 року. Представник відповідача 01.07.2020 року подав відзив на уточнено позовну заяву, аналогічний попередньому. За результатами проведення підготовчого судового засідання 11.06.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та представник позивача подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі з урахуванням уточненої позовної заяви. Представник відповідача заперечив проти позову, просив у позові відмовити, про що подав письмову заяву. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, подані письмові докази та пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] проходив військову службу на різних посадах у Збройних Силах України з 01.08.1988 року по 18.05.2011 року, що підтверджується витягом з послужного списку про проходження військової служби. Звільнений з військової служби у запас за п. «б» ч.б (за станом здоров`я), та виключений із списків частини 18 травня 2011 року із вислугою років, трудовий стаж становить 22 роки 8 місяців. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на квартирному обліку безперервно з 20.12.1992 р. Однак, 30 листопада 2016 року на засіданні житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного 30.11.2016 року прийнято рішення про зняття позивача з квартирного обліку на підставі п. 1 ст. 40 Житлового кодексу України, тобто внаслідок поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про соціальний та прав захист військовослужбовців і членів їх сімей» № \~ \~ \~ \~2011 -XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP. іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі\~приміщення для\~постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація налаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У Рішенні Конституційного\~Суду України\~від 01.06.2016\~№ 2-\~рп/2016\~«наголошено,\~що обмеження\~щодо реалізації\~конституційних прав\~і свобод\~не можуть\~бути свавільними\~та несправедливими,\~у разі\~обмеження конституційного\~права або\~свободи законодавець\~зобов`язаний\~запровадити таке\~правове регулювання,\~яке дасть\~можливість оптимально\~досягти легітимної\~мети з\~мінімальним втручанням\~у реалізацію\~цього права\~або свободи\~і не\~порушувати сутнісний\~зміст такого\~права» (абзац третій підпункт 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення). Як ствердив у своїх письмових поясненнях позивач, такий не отримував під час проходження військової служби у Збройних силах України жодного жилого приміщення, що виключало б можливість реалізації права на нього у встановленому законодавством порядку та виконання зобов`язань держави перед військовослужбовцем, у тому числі звільненим із військової служби. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] перебував на квартирному обліку двадцять чотири роки, з 1992 по 2016 роки. Рішенням у вигляді протоколу № 12 від 20.12.1992 р. житловопобутової комісії військової частини № [NUMBER] (далі Протокол № 12) позивача [PERSON] зараховано на квартирний облік. Факт безперервного перебування позивача на квартирному обліку з 20.12.1992 р. також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом від 20.12.1992 р.; витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч 42190 № 12 від 20.12.1992 р.; випискою з протоколу № 12 г/д 20.12.1992 р.; витягом з протоколу 2 від 14.02.1994 р.; списком військовослужбовців ВВП ДУ «Львівська Політехніка», які прийняті на квартирний облік станом на 01.06.1997 р.; витягом з протоколу №17 від 25.01.2001; витягом з протоколу №8 від 15.03.2011 р.; витягом з протоколу №3 від 28.01.2015 р.; витягом з протоколу №20 від 28.04.2016 р.; витягом з протоколу №21 від 26 травня 2016 року; витягом з протоколу № 22 від 04.07.2016 р. Відповідно до ст.\~39\~ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Абзацом 1 ст.\~43\~ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Згідно з ст.12\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 9 ст.12\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Наказом від\~28.07.2007\~№ 278\~Міністерством внутрішніх\~справ України затверджено Інструкцію з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція № 278). У відповідності до пунктів 3.8 3.13 Інструкції №\~278 військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. У рішенні вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (додаток 3), або до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень (додаток 4), а в разі відмови у взятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми житлового законодавства. Датою зарахування на облік уважається день, коли житлово-побутовою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Положеннями пункту 3.17 Інструкції №\~278 встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (до іншої місцевості), беруться на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла (рапорт про взяття на квартирний облік за новим місцем служби надається в місячний термін). Як вбачається із протоколу військової частини № 12 від 20.12.1992 р., що позивач [PERSON] дійсно у період проходження військової служби зарахований на квартирний облік з 20.12.1992 року, що в свою чергу спростовує твердження представника відповідача про взяття на квартирний облік позивача з 14.02.1994 року. Крім цього, на виконання статті Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 року № 1081 (далі Порядок № 1081). Статтею 44\~ЖК УРСР встановлено, що громадянинові, який перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого пунктом 4 статті 40 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, щодо позивача [PERSON] не застосовувалося жодних із перелічених статтею 44\~ЖК УРСР видів відповідальності, у зв`язку з відсутністю підстав для цього. Згідно з положення пункту 3.14. Інструкції № 278, щороку у військових частинах, де самостійно провадиться квартирний облік, у період з 1 жовтня до 31 грудня відбувається перереєстрація осіб, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи військовослужбовців. Крім того, при цьому порядок обліку громадян, надання їм жилих приміщень також врегульовано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP. затверджено постановою Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила обліку). Пунктом 26 Правил обліку визначено перелік випадків, коли громадяни знімаються з квартирного обліку, які в більшості своїй відображені у статті 40 Житлового кодексу. Так, підпунктом 3 частини другої пункту 26 Правил обліку, як один із випадків зняття з квартирного обліку зазначено поліпшення житлових умов, в результаті якого відпали потреби для надання другого жилого приміщення. Як зазначалося вище, правове регулювання відносин із забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців, у тому числі звільнених з військової служби, окрім Житлового кодексу. Правил обліку, здійснюється положеннями статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІ1 та іншими, виданими на їх виконання підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081. Інструкцією в редакції наказу MO України від 30.11.2011 №737. що діяла на момент виникнення спірних правовідносин та ін. Більш того, у відповідності до пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» вказаного вище Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавства порядку. При цьому, згідно пункту 3.3 Правил обліку контроль за станом квартирного обліку на підприємствах, в установах, організаціях здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів і відповідними органами професійних спілок. Отже, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про зняття з квартирного обліку [PERSON] у відповідності до вказаних вище нормативно-правових актів підлягало до затвердження у виконавчому комітеті Львівської міської ради, що відповідачем не здійснено. Як вбачається\~з протоколу від 30.11.2016 № 4, який є рішенням житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, підставою для ініціювання питання про перебування [PERSON] на квартирному обліку слугував службовий лист голови житлової комісії Львівського гарнізону від 15.11.2016 за № 39. Відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом MO України від 30.11.2011 №737 (далі - Наказ № 737). що діяла на момент виникнення спірних правовідносин робота житлової комісії проводиться на засадах гласності, демократичності та прозорості. На засідання житлової комісії можуть бути присутні військовослужбовці, особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей, особи, питання стосовно яких розглядаються на засіданні житлової комісії, та інші особи (п.10.9 Наказу № 737). До повноважень гарнізонної житлової комісії належать, зокрема перевірка законності перебування на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених військової служби, та членів їх сімей у військових частинах (п. 10.10 Наказу № 737). Як вбачається\~із змісту\~вказаного вище\~службового листа\~голови житлової\~комісії Львівського гарнізону від 15.11.2016 за № 39 такий було складено за результатами розгляду гарнізонною житловою комісією про виплату\~грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення [PERSON] . В результаті чого встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.10.2010 року задоволено позов останнього та визначено за позивачем Ѕ частку спільної власності на квартиру [ADDRESS] . В подальшому згідно з договором дарування 08.10.2015 року позивач подарував свою частку матері [PERSON] . Порядок призначення компенсації за належне військовослужбовцям та член їх сімей жиле приміщення врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інші громадян», Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройні сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МО України від 30.11.2011 №737 (пункти 4.12- 4.18.). Пунктами 10,\~12\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 728\~від 02.09.2015\~встановлено,\~що житлові\~комісії військових\~частин,\~військових комісаріатів\~та квартири\~експлуатаційних установ\~(організацій)\~письмово інформують\~військовослужбовців та\~члени їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір. Житлові комісії розглядаю: рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні. Разом з тим, положення пункту 10.5. (завдання, що покладаються на гарнізони; житлову комісію), пункту 10.10. (повноваження гарнізонної житлової комісії), пункту 10.12 (обов`язки та права житлової комісії) не передбачають у гарнізонної житлової комісії завдань, та відповідно повноважень, у особи, яка її очолює на розгляд та прийняття рішення про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщенні- військовослужбовцям, у тому числі [PERSON] . Натомість, Наказ № 737 вирішення питання про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відносить до\~компетенції житлової комісі військової частини, у даному випадку житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Відповідно до пункту 4.12. Наказу № 737 рішення про надання або відмову в наданні компенсації оформлюється у вигляді протоколу засідання житлової комісії. Рішення про виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення військовослужбовцям [PERSON] житловою комісією Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного станом на сьогоднішній час, з огляду на те. що останній звертався із відповідною про це заявою, ще 02.11.2016, у відповідності до встановлених вимог уповноваженим на те органом, не прийнято. Системний аналіз зазначених вище нормативно-правових актів свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] як військовослужбовець має вислугу понад 20 років, з 20.12.1992 року перебував на квартирному обліку військовослужбовців військової частини, не реалізував своє житлове право, передбачене ч.1ст.12 Закону №2011-ХІІне із своєї вини, звільнений в запас. За таких обставин, рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у вигляді протоколу від 30.11.2016 року №4 про зняття [PERSON] з квартирного обліку суперечить положенням ст.47 Конституції України, ч.1ст.12\~Закону №\~2011-ХІІ та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є незаконним та підлягає скасуванню. Відтак [PERSON] належить поновити на квартирному обліку. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. У відповідно до ст. 141 ЦПК Українисуд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1536, 68 грн. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved