Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що його колишній дружині відповідачу [PERSON] належить на праві власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане домоволодіння відповідач отримала у спадок. На підставі рішення Сумської міської ради від 20.08.2002 р. № 514 відповідачу було дозволено добудувати до житлового будинку кухню і житлову кімнату. На даний час вказане домоволодіння складається з житлової кімнати 1-1, площею 12,3 кв.м., веранди 1-5, площею 10,9 кв.м., коридор 1-4, площею 7,2 кв.м., кладової 1-6, площею 0,5 кв.м., кухні площею 1-2 кв.м. За час подружнього життя було добудовано веранду 5-1, коридор 1-4, кладову 1-3 та кухню 1-2. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22.04.2011 р. шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Просить суд провести поділ спільного майна подружжя між ним та відповідачем визнавши за ним право власності на частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 86, квартал 204 та виділити йому веранду 1-5, площею 10,9 кв.м., а інші приміщення залишити в загальному користуванні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що спірне домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.07.1988 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія І-БП № 464125 від 01.07.1988 р. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1985 виданого Другою Сумською державної нотаріальною конторою відповідачі [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті батька [PERSON], який помер 13.10.1984 р., в рівних частках кожний, житловий будинок, загальною площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 86 /а.с.33-34/. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серія № АЕІ № 907607 від 07.02.2002 р. виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори відповідач [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON], яка померла 06.09.1998 р., 1/3 частини жилого будинку «А» - деревяного, жила площа якого 29,3 кв.м., з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель: погріб пг цегляний, огорожа № 1-2 дощата, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, буд. 86 /а.с.35/. Відповідачу [PERSON] надано дозвіл на підставі рішення виконкому Сумської міської ради від 20.08.02 р. № 514 на добудову до житлового будинку кухні, розміром 2,50 м. х 1,90 м., житлової кімнати розміром 3,90 м. х 1,90 м. по вул. Комсомольській, буд. 86 в м. Суми /а.с.8/. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.11.2012 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] до повноліття дітей. Згідно Довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради № 5503 від 06.06.2016 р. відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], [PERSON], 29.06.2003 р. та [PERSON], 11.01.2005 р. Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Як передбачено ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності не тільки у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та у відповідача [PERSON], а домовленості між ними, як між співвласниками щодо його розподілу відсутня, тому вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 своєї постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~ законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна,\~ що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям,\~ а при недосягненні згоди - виходячи\~ з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У даному випадку згода сторін щодо вартості майна не досягнута, тому позивач просить поділити майно набуте ним під час шлюбу з відповідачем виділивши йому веранду 1-5, загальною площею 10,9 кв.м., загальною вартістю 55000 грн. При цьому вартість майна визначалась позивачем на власний розсуд. Отже, здійснити розподіл майна між позивачем та відповідачем не можливо, так як позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна і вартість такого майна ним визначалась на власний розсуд. Крім того, відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Натомість, сторонами по справі не заявлялись клопотання про призначення будь-яких експертиз з метою зясування дійсної вартості вищезазначеного майна, а суд не може з власної ініціативи призначити експертизу, оскільки згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, слід прийти до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про поділ спільного майна під час шлюбу з [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed