Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення в житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 09 червня 1999 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. 26 червня 2007 року шлюб між ними розірвано. В період перебування у шлюбі 10.03.2000 року ними було придбано житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Козацька (Кремлівських курсантів), 23. Правовстановлюючі документи оформлені на нього. Вважаючи вказаний житловий будинок своєю власністю, відповідачка у 2011 році звернулася до суду з відповідною позовною заявою до нього. Рішенням Синельниківського міськрайсуду від 03.11.2011 року їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині, інше спільне сумісне майно подружжя було поділене. На теперішній час він є одноосібним власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Козацька, 23. Строки позовної давності по спорам про розподіл спільного сумісного майна подружжя пройшли. Весь час після розірвання шлюбу він, як власник житлового будинку, поневіряючись по родичах та знайомих, неодноразово намагався проникнути до будинку. Колишня дружина перешкоджає усілякими способами йому користуватися ним: не пускає його в дім, вставила свої дверні замки. Його терпець урвався, він бажає користуватися усіма правами власника. У звязку з цим, позивач просить зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні власністю, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23, вселити його до житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23, стягнути на його користь понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що житловий будинок на території Лубянської сільської ради, який належить [PERSON] не придатний для проживання, позивач на даний час здійснює розбирання цього будинку. Речі позивача залишилися в спірному будинку. Позивачу близько 10 років чиняться відповідачем перешкоди в проживанні в спірному будинку. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак надала суду заперечення, які долучені до матеріалів справи. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач на території Лубянської сільської ради має у власності будинок. Йому не відомо чи змінювала відповідачка замки в дверях спірного будинку. Також пояснив, що відповідачка не пускає позивача в будинок з приводу неприязнених між ними стосунків, а саме, зловживання позивачем спиртними напоями. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 10.03.2000 року, позивачу [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23 (вул. Кремлівських Курсантів, 23). Також, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.03.2000 року, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 04881 га, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23 (вул. Кремлівських Курсантів, 23). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №065222 від 26.06.2007 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. В задоволені позовних вимог щодо поділу спільного сумісного майна подружжя у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. К.Курсантів, 23 відмовлено. Інше спільно нажите майно поділено порівну. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» №7 від 10.01.2017 року, житловий будинок розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Козацька, 23 зареєстровано станом на 31.12.2012 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за р№78 від 10.03.2000 року. З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок вбачається, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Козацька, 23. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Сторони не можуть погодити між собою варіанти поділу будинку в натурі, що вже зумовлювало звернення до суду, або ж порядок користування ним. Однак, зазначене не може бути підставою для перешкод позивачу у користуванні будинком, зокрема, у вселенні до нього, зі сторони відповідача. До поділу будинку в натурі та встановлення порядку користування ним позивач, так само як і відповідач, мають право користуватися будь-якою частиною будинку і не вправі перешкоджати у цьому одне одному. Доводи представника відповідача є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження. Що стосується посилань представника відповідача на наявність у позивача у власності іншого житлового будинку, то вони не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки дана обставина згідно вищевказаних положень законодавства не перешкоджає позивачеві користуватись спірним будинком шляхом проживання в ньому. Крім того, представником відповідача не були спростовані доводи позивача, що відповідачкою чиняться перешкоди в проживанні в спірному будинку, у вигляді заміни дверних замків. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, право позивача на користування спірним житловим будинком порушене і його слід відновити шляхом вселення позивача в будинок. Відповідно до вимог\~ ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного та ст. ст.\~ ст. 391 ЦК України,\~ст.150 ЖК України,

Outcome: approved