Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.07.2006 року у розмірі 46722,24 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв'язку з чим станом на 09.08.2017 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 46722,24 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду клопотання, в якому вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, в своїй заяві просив виключити із нарахувань пені та штрафу місяці, в які він належним чином виконував свої зобов'язання, а також застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення пені та штрафу і зменшити розмір неустойки до 2000 грн. у зв'язку із станом здоров'я та його матеріальним станом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що 12.07.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11-26). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с.11). Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором б/н від 12.07.2006 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, вставленого банком. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі повертав кредитні кошти та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості, розмір якої станом на 09.08.2017 року складає 46722,24 грн., в тому числі: тіло кредиту - 10653,42 грн., відсотки за користування кредитом - 12701,77 грн., пеня - 20665,99 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2201,06 грн. (а.с.5-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У своїй заяві, поданій до суду, відповідач заявив про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені та штрафу. Так, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення пені чи штрафу установлена спеціальна позовна давність один рік. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, визначені нормами статей 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З наданої банком виписки з рахунку відповідача за період з 01.01.1999 по 21.01.2018 року вбачається, що 31 січня 2017 року на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 1000 гривень (поповнення карти готівкою у відділення Южного ГРУ, відділення в м. Біляївка), отже датою останнього списання коштів у рахунок погашення існуючої заборгованості необхідно вважати останнім платежем. Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом 12 вересня 2017 року, річний строк спеціальної позовної давності (ст. 258 ЦК України) щодо стягнення заборгованості за пенею у розмірі 20665,99 грн. та штрафів позивачем не пропущений. Відповідач подав до суду заяву про зменшення розміру неустойки у зв'язку з важким матеріальним становищем та станом здоров'я. Так з наданих відповідачем документів вбачається, що відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] він є пенсіонером, отримує незначну пенсію близько 2577,51 грн., відповідно до магнітно-резонансного томографу поперекового відділу хребта від 07.05.2016 року відповідно до висновку якого він має захворювання на остеохондроз поперекового відділу хребта, грижі дисків, артроз дуговідросткових суглобів, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд за клопотанням боржника може застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення неустойки за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] відповідач є пенсіонером, отримує незначну пенсію близько 2577,51 грн., відповідно до висновку магнітно-резонансного томографу поперекового відділу хребта від 07.05.2016 року відповідач має захворювання на остеохондроз поперекового відділу хребта, грижі дисків, артроз дуговідросткових суглобів, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. Обставини, щодо невеликого розміру пенсії відповідача, його стану здоров'я та утримання малолітньої дитини суд розцінює як істотні обставини в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК і вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пеня і штрафи), нарахованої відповідачу до 2000 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 25355,19 грн., в тому числі: тіло кредиту - 10653,42 грн., відсотки за користування кредитом - 12701,77 грн., неустойку (заборгованість по пені та комісії за користування кредитом і штрафом) - 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial