Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.09.2006 року він був прийнятий на роботу до відповідача в якості електрозварника. Трудові відносини з відповідачем були припинені 22.10.2013 року у відповідності до наказу № 128 к за власним бажанням. За жовтень 2013 року виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 3328, 28 гривні. Однак, дана сума не була виплачена йому при звільненні. У зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, позивачу також була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 5000 гривень. Просив стягнути з КП «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації та пожежної автоматики «Захист» суму, належну йому при звільненні в розмірі 3328, 28 грн. та моральну шкоду сумі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме - не заперечував проти стягнення суми, належної позивачу при звільненні, надавши пояснення, що дійсно на підприємстві існує заборгованість із заробітної плати, яка виникла у зв'язку з великим розміром дебіторської заборгованості, яка поступово буде погашатися. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень, просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Стаття 43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності зі ст. 115 Кодексу Законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається з копії трудової книжки позивача [PERSON], він перебував у трудових відносинах з КП «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації та пожежної автоматики «Захист» з 04.09.2006 року по 22.10.2013 року, працюючи на посаді електрозварника та був звільнений за власним бажанням. (а.с. 4). У відповідності зі ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. З довідки відповідача вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 3223, 28 грн. (а.с. 12), проти чого позивач в судовому засіданні не заперечував. Враховуючи наведене, вищевказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинення моральної шкоди порушенням прав позивача відповідачем є очевидним, оскільки позивач, не отримавши своєчасно заробітну плату, вимушений був докладати зусиль для організації свого життя, що спричиняло йому моральні страждання. Разом з тим,

Outcome: partial