Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є наймачем квартири [ADDRESS] , де зареєстрований його прийомний син - відповідач, який з 2002 року в ній не проживає, оскільки з 29.01.2002 року по 29.01.2017 року перебував в місцях позбавлення волі, на теперішній час його місце знаходження не відоме, комунальні послуги він не сплачує, чим перешкоджає йому як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, просив суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.\~Заяви про\~розгляд справи\~за його\~відсутність від\~відповідача не\~надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 17.12.2018\~року згідно\~ч.\~1\~ст.\~281\~ЦПК України\~постановлено ухвалу\~про заочний\~розгляд справи. \~\~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (наймач), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 04.10.2018 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 04.10.2018 року за № 19794 (а.с.5, 14). [PERSON] , [INFO] (прийомний син наймача), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту, довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 04.10.2018 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 04.10.2018 року за № 19794 та відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 09.11.2018 року № 1103 (а.с.6, 14, 19). Відповідно до ордеру від 25.06.1981 року № 372, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була надана [PERSON] , яка 09.01.1987 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.01.1987 року, відповідний запис № 11, серія [NUMBER] (а.с.7, 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.09.2013 року, актовий запис № 635, Серія І [NUMBER] (а.с.12). [PERSON] , 1972 року народження, відбував покарання в Макіївській виправній колонії Донецької області в період з 29.01.2002 року по 29.01.2017 року, що підтверджується довідкою, наданою Макіївською виправною колонією Донецької області № 41\\42 від 30.01.2006 року (а.с.13). [PERSON] є платником комунальних послугуг за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором № 618-143 про користування електричною енергією побутовим споживачем від 04.10.2013 року, типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.04.2015 року, договором про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 04.10.2018 року (а.с.8-10). Актом щодо встановлення фактичного місця проживання від 09.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з 2002 року (а.с.15). Згідно відповіді департаменту інформатизації міністерства внутрішніх справ України від 10.05.2019 року № 16/4-1751 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , засуджений 21.08.2002 року Луганським обласним судом до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 20.07.2012 року прибув до Мічурінської виправної колонії (№57) за адресою: вул. Миру, 1, м. Горлівка, Донецька область, 84606. Інформація про звільнення до МВС не надходила (а.с.66). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст.\~163\~ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Стаття 71\~Житлового кодексу\~України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Так відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Таким чином, як випливає із указаної норми, якщо особа перебуває у місцях позбавлення волі за ним зберігається право на жиле приміщення, в якому він зареєстрований. Оскільки відповідач перебуває в місцях позбавлення волі та на теперішній час відсутня інформація про його звільнення (а.с.66), суд, беручи до уваги п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed