Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 листопада 2014 року між ним та ПАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 2114 ПАТ КБ «Надра» [PERSON] було укладено договір № 2071767 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, за яким він як вкладник передав банку грошову суму у розмірі 50 000 грн. Відповідно до квитанції №3484 від 21.11.2014 року позивач перерахував у ПАТ «КБ «Надра» відділення № 2114 на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 50 000 грн., по закінченню дії договору, в кінці травня місяця 2015р банк повернув йому внесений вклад в розмірі 50000,00 грн., але сплатити відсотки за користування коштами за період з 21.01.2015 року по 21.05.2015 року відмовився. Позивач вважаю, що банк, взяті зобов'язання за договором № 2071767 виконав лише частково, до цього часу банк не виплатив йому відсотки нараховані на його вклад, у розмірі 3821,33грн. Також, позивач вважає, що за затримку перерахування йому нарахованих відсотків, банк повинен нести відповідальність, встановлену п. 5 ст. 10 закону України «Про захист прав споживачів», а саме 3% річних, у розмірі 127,40 грн. за період з 21.05.2015 року по 21.06.2015 року, які просив стягнути з відповідача, а також моральну шкоду в розмірі - 1000 грн., всього - 4939,73 грн. У судове засідання позивач не з'явився, у своїй заяві просив справу розглянути у свою відсутність, вимоги підтримав із зазначених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути у свою відсутність, вимоги позову не визнав, надавши заперечення, згідно яких з 06.02.2015 р. у Банку введена тимчасова адміністрація, а з 05.06.2015 р. - ліквідаційна процедура, внаслідок чого всі майнові вимоги на суму, що не гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є кредиторськими вимогами і розглядаються у позасудовому порядку. Під час дії Договору банк здійснив перерахування відсотків у сумі 133,90 грн. - 27.11.2014 р., у сумі 883,78 грн. - 30.12.2014 р., 765,31 грн. - 29.01.2015 р., а разом на загальну суму 1773,99 грн. станом на 29.01.2015р., виконавши свої зобов'язання по Договору до введення Тимчасової адміністрації. Крім того, після запровадження тимчасової адміністрації 31.07.2015 р. банком перераховано ще 197,87 грн. Залишок неповернутих коштів у сумі 2572,22 грн., нарахованих після введення Тимчасової адміністрацією, є кредиторською вимогою, які повинні задовольнятися в порядку, установленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час процедури ліквідації банку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 2071767 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення у національній валюті гривні. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору - строк розміщення вкладу 6 місяців від дати фактичного надходження вкладу. Пунктом 2.3 договору передбачено датою повернення вкладу - 21 травня 2015 року. Відповідно до п.2.4 даного договору банк нараховує відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 23 % річних щомісячно, шляхом зарахування на банківський рахунок, не пізніше наступного банківського дня після їх нарахування згідно п. 4.2 договору, а у разі повернення вкладу - в день повернення вкладу. Пункти 3.4.3, 3.4.5 договору вкладу зобов'язують банк забезпечити повне збереження та повернення вкладу, а також сплату процентів. Повернути владнику вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково, в порядку, передбаченому цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. Відповідно до квитанції № 3484 від 21.11.2015 року позивач перерахував відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 50000,00 грн. Під час дії Договору банк здійснив перерахування відсотків у сумі 133,90 грн. - 27.11.2014 р., у сумі 883,78 грн. - 30.12.2014 р., 765,31 грн. - 29.01.2015 р., а разом на загальну суму 1773,99 грн. станом на 29.01.2015р., що підтверджується Звітом по депозиту. По закінченню дії договору, 31.07.2015 року банк повернув позивачу внесений вклад в розмірі 50000,00 грн. Як вбачається з Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.02.2015 р. № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» на підставі постанови Правління НБУ від 05.02.2015 р. № 83 розпочато з 06.02.2015 р. процедуру виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, строком на 3 місяці з 06.02.2015 р. по 05.05.2015 р. включно. Призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 р. № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» по 05.06.2015 р., а рішенням від 05.06.2015 р. № 114 - припинено здійснення тимчасової адміністрації в Банку та розпочато процедуру ліквідації банку з 05.06.2015 р. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Таким чином, оскільки відповідно до приписів ст. 36 названого Закону виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився здійснюється в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, яка дорівнює на час розгляду справи 200000 грн., враховуючи, що на час дії Договору у банку була введена Тимчасова адміністрація, а з заявами до цього про дострокове припинення дії Договору банківського вкладу та повергнення коштів позивач не звертався, суд вбачає про відсутність правових підстав щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації, а тому знаходить вимоги позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed