Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № LGF0AN16929252. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 54376,31 грн. на термін до 19.08.2015р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 54376,31 грн. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № LGF0AN16929252. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04.12.2012 року має заборгованість - 24713,92 грн., яка складається з наступного: 7474,72 грн. - заборгованість за кредитом; 3819.02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5583,71 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6421,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1164,95 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов,язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов,язання. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 24713,92 грн. за кредитним договором № LGF0AN16929252 від 20.08.2008 року; також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що у відповідача [PERSON] на 15.12.2009року виникла заборгованість по кредитно-заставному договору, який був укладений 20.08.2008року на суму 54376,31грн. Згідно графіку погашення кредиту відповідач повинен згідно п.17.8 Договору сплачувати по 1391,28грн. щомісячно, але у відповідача станом на 04.12.2012року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 24713,92грн. До 15.12.2009року відповідач сплачував кредит, а потім перестав сплачувати кредит, тому ним добровільно 15.12.2009 року був переданий автомобіль DAWOO MATIZ MXE 93[NUMBER] на реалізацію в рахунок погашення кредиту, автомобіль був реалізований за 43705,39 грн., але заборгованість по кредиту повністю не була погашена навіть після реалізації автомобілю.Станом на 15.12.2009 року у відповідача була заборгованість по кредиту у розмірі 466,22 грн. Також п. 14.11 Договору сторонами був встановлений строк позовної давності тривалістю у 5 років за вимогами про стягнення кредиту , винагороди та процентів за користування кредитом , неустойки , тому позивачем не пропущений строк позовної давності . Відповідач [PERSON] у судове засідання 13.02.2014року не з'явився,про причини неявки суду не повідомив , але раніше він був присутній у судових засіданнях і поясняв, що позов він не визнає, дійсно він укладав з ПАТ «Приватбанк» кредитно- заставний договір для придбання собі автомобілю,йому була надана сума для придбання автомобілю у розмірі 50180 грн, кредит платив щомісячно до грудня 2009року, у грудні 2009 року йому зателефонували із банку і запросили його приїхати у відділення до м. Луганську , він разом із сином 15.12.2009 року поїхали на автомобілі до м. Луганську , коли приїхали , то працівники банку спочатку у них попросили документи на автомобіль , він віддав свідоцтво про технічну реєстрацію автомобіля , потім йому сказали заїхати за огорожу , в двір відділення банку , де провели огляд автомобілю , потім він віддав ключі працівникам банку від автомобілю , він не зрозумів у зв,язку з чим у нього забрали автомобіль , так як він сплачував щомісячні платежі згідно графіку погашення заборгованості , станом на 15.12.2009 року він мав перед банком заборгованість у розмірі 400 грн, яку погасив цього ж дня , після цього він до правоохоронних органів із заявою, скаргою на дії робітників банку не звертався , а в січні 2010 року він підписав довіреність на продаж автомобілю , після того , як у нього був вилучений автомобіль , він перестав сплачувати суму кредиту , так як вважав , що від продажу автомобіля була погашена сума кредиту, але він не знав була чи ні сума зарахована від продажу автомобілю на його рахунок . Суд вважає розглянути справу у відсутність відповідача , так як в матеріалах справи достатньо доказі про права та відносини сторін і у судовому засіданні інтереси відповідача представляє [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що строк закінчення дії кредитно -заставного договору у 2015році, на час вилучення автомобілю строк дії договору не закінчився, великої заборгованості у відповідача не було, тобто була заборгованість тільки у сумі 400грн., але банк погрожував відповідачу , надсилав повідомлення по телефону і у грудні 2009 року у м. Луганську у відповідача був вилучений автомобіль на реалізацію, а відповідач не маючи юридичної освіти віддав свій автомобіль банку до закінчення терміну дії договору , тобто 2015року, відповідач платив вчасно кредит щомісячно і вже сплатив банку 20 000грн., також невідомо за скільки був реалізований автомобіль і ким був реалізований. До міліції та прокуратури з заявою або скаргою на дії працівників банку [PERSON] не звертався . Також вважає , що позивачем пропущений 3-х річний строк позовної давності звернення до суду , також заборгованість відповідач погасив 17.12.2009 року. Дійсно після грудня 2009 року відповідач перестав сплачувати кредит ,так як вважав , що оскільки автомобіль у нього був вилучений , то він нічого банку не винен . Суд вислухавши сторони ,свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із кредитно-заставного договору № LGF0AN16929252 від 20.08.2008 року ( а.с.8-12), витікає , що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язується надати позичальнику ,[PERSON] ,кредит у розмірі та на умовах , встановлених Договором , а позичальник зобов,язується прийняти належним чином використати та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік відповідно до п.17.1.6 Договору , а також інші платежі відповідно до умов договору , у п.2.2 Договору зазначено , що для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов,язань за договором позичальник надає банку предмет застави в заставу , з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.08.2015рік. Статтею 526 ЦК України передбачено , що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктами 6.2.2.6.2.3,6.2.4. Договору передбачено , що позичальник зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог Договору , в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше фактичного повного погашення кредиту , сплатити банку винагороди , визначені статтями 5.2, 16.9,16.10, 17.1.7 Договору та погасити іншу заборгованість ( зокрема таку що виникне відповідно до ст.. 3.4.2.Договору) згідно з вимогами Договору ,погасити кредит в порядку , в сумах і в строки , що передбачені ст.. 12.2.6 та 17.1.5. У п.6.2.6. Договору у разі недостатності предмета застава для забезпечення виконання усіх грошових зобов,язань за Договором додатково надати банку у заставу майно Позичальника або тертіх осіб за погодженням з Банком . Пунктом 17.8 Договору встановлено , що щомісячний платіж встановлено у розмірі 1391,28 грн., період сплати щомісячних платежів з 24 по 28 число кожного місяця Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 20.08.2008року дійсно отримав кредит в сумі 50180 грн , що підтверджується ордером на аркуші справи 14, також у судовому засіданні було встановлено , що вищевказані зобов,язання ,передбачені Договором були порушені відповідачем, так як відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови кредитно-заставного договору, що убачається із розрахунку заборгованості ( а.с.5-7) і витягом по рахунку( а.с.72-77) , так як станом на 15.12.2009 року сума заборгованості за кредитом становила 50453,59 грн., по тілу кредиту 466,22 грн. ,тобто він повністю не погашав суму кредиту у розмірі 1391,28 грн., також після передачі автомобіля відповідачем позивачу 15.12.2009 року згідно акту прийому автомобіля позичальника , який є на аркуші справи 40 і підписання відповідачем 18.01.2010 року довіреності , якою він надав право іншим особам користуватись та розпоряджатись належним йому транспортним засобом , він перестав сплачував щомісячні платежі у рахунок погашення заборгованості, чого він сам не заперечував у судовому засіданні , тобто порушив умови Договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 24713,92 грн. станом на 04.12.2012 року , яка складається з наступного:7474,72 грн. - заборгованість за кредитом; 3819,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5583,71 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом , 6421,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором, 250 грн- штраф ( фіксована частина) , 1164,95 грн. - штраф( процента складова) . Заперечення відповідача та представника відповідача проти позову в тій частині , що позивач неправомірно вилучив у відповідача автомобіль і кошти від реалізації автомобіля були зараховані на рахунок позивача у рахунок погашення кредиту відповідачем суд вважає неспроможними , оскільки із матеріалів справи убачається , що відповідач [PERSON] добровільно 15.12.2009 року згідно акту прийому автомобіля позичальника передав належний йому транспортний засіб працівникам ПАТ «Приватбанк» і де він зазначив , що з «актом згоден, претензій не маю «і поставив свій підпис , також як встановлено у судовому засіданні відносно неправомірних дій позивача по вилученню автомобіля відповідач нікуди з заявами , скаргами , позовом не звертався , що також підтвердив свідок [PERSON] , який був присутній при вилучення автомобіля і казав батьку , відповідачу по справі , що треба звертатись з заявою до міліції у зв,язку з вилученням автомобіля , але батько не забажав це робити , також відповідач майже після спливу місячного строку , підписує 18.01.2010 року довіреність на право користування та розпорядження його транспортним засобом , яка нотаріально посвідчена ( а.с.59) і із даної довіреності також убачається , що його волевиявлення є добровільним , сума яка склала після реалізації автомобіля і була зарахована у квітні 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом склала 43410,39 грн, але станом на 26.04.2010 року після зарахування вищевказаної суми заборгованість по кредиту становила 6722,02 грн. і відповідач повинен був згідно вимог ст.. 1049 ЦК України погасити суму заборгованості , оскільки термін дії договору не витік , а закінчується тільки 19.08.2015 року , також відповідач мав право скористуватись своїм правом на отримання інформації відносно того скільки було коштів отримано банком від реалізації автомобіля і зараховано на його рахунок в погашення кредиту ,але цим правом він не скористувався , також відповідач у судовому засіданні стверджував про той факт , що банком йому було направлено повідомлення по телефону , про те , яка сума була отримана банком від реалізації автомобіля . Також відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплати грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу… Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У п.7.1.1. кредитного договору зазначено , що застава забезпечує вимоги Банку щодо : повернення основної суми кредиту, як це передбачено статтями 12.2.6 та 17.1.5. тобто у п.12.2.6 вказано якщо протягом строку, вказаного у п.12.2.5, де зазначено, якщо протягом 30 календарних днів з моменту отримання позичальником повідомлення про дефолт( подія дефолту визначена п.12.1 - це затримання сплати позичальником частини наданого кредиту або процентів щонайменше на один календарний місяць) , позичальник усуне подію дефолту вимоги банку зазначені у повідомленні про дефолт втрачають чинність. При цьому банк має право передати позичальнику предмет застави у користування оформивши таку передачу на підставі відповідного акту за умови , що позичальник на цей момент немає заборгованості перед банком та сплатив усі витрати пов,язані з доставкою, зберіганням та утриманням предмета застави , а також сплатив винагороду, визначену у ст.16.10 Договору за передачу предмета застави у користування позичальника, а якщо позичальник не усунув подію дефолту, то позичальник зобов,язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов,язання за Договором у повному обсязі, а банк має право за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій: згідно ст..651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання Договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення Договір вважається розірваним у дату зазначену в повідомленні. Одностороннє розірвання Договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов,язань; розірвати Договір у судовому порядку; звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у п. 13 Договору, застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав , дозволений законодавством України; також у п.17.1.5 зазначена дата погашення кредиту 19.08.2015р. У пункті 13.7. Кредитно - заставного Договору вказано ,що у разі продажу предмета застави відповідно до ст..13.2 Договору, всі суми , виручені в результаті такої реалізації використовується в першу чергу, для відшкодування всіх витрат, яких банк зазнав у зв,язку із зверненням стягнення на предмет застави будь-які кошти, що залишаються після відшкодування витрат, зазначених у попередньому реченні, використовуються для погашення інших забезпечених вимог. У разі, якщо таких сум недостатньо для сплати всіх забезпечених вимог, непогашена частина забезпечених вимог становить заборгованість позичальника перед банком, яка негайно належить до сплати банку. У такому разі банк має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог з іншого майна позичальника у першу чергу перед іншими кредиторами; і будь-які суми виручені в результаті звернення стягнення на предмет застави, які залишаються невикористаними після повного погашення всіх забезпечених вимог, без зволікань повертаються банком позичальнику, якщо інше не передбачено чинним законодавством України. Оскільки судом встановлено , що відповідач затримав позивачу сплату суми кредиту і позивачем 21.07.2011 року було направлене відповідачу повідомлення про суму заборгованості і запропановано сплатити суму заборгованості станом на 10.07.2011 року 23048,82 грн. ( а.с. 25) , і оскільки відповідач неналежним чином виконував свої зобов,язання , то позивач скористався своїм правом вимагання дострокового повернення кредитних коштів. Відносно заперечень представника відповідача [PERSON] , що позивачем пропущений строк позовної давності , то суд вважає ці заперечення також необґрунтованими , оскільки сторони скористались правом , передбаченим ст.. 259 ЦК України та збільшили строк позовної давності до 5 років , що передбачено п. 14.11 Договору де зазначено , що сторони встановлюють строки позовної давності тривалістю у 5 років за вимогами про стягнення кредиту , винагороди та процентів за користування кредитом , неустойки , тому позивачем не пропущений строк позовної давності . Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 24713,92 грн., яка складається з наступного: 7474,72 гри. - заборгованість за кредитом; 3819,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5583,71 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6421,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1164,95 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним судовий збір у розмірі 247,14 грн.

Outcome: approved