Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що з 1978 року по квітень 1983 року він працював в Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» в цеху № 2 варщиком рідкого скла зі шкідливими умовами праці. В квітні1983 року при варінні рідкого скла з карбомідом в склад якого входила отрутна хімічна речовина аміак у зв'язку з дією якого у нього виникло погіршення (розлад) стану здоров'я. Про погіршення розладу стану свого здоров'я він неодноразово повідомляв цехового лікаря цеху № 2 заводу «Центролит» [PERSON] Так як він скаржився на головні болі, що були пов'язані з отруєнням парів аміаку під час виконуваної роботи, вважає, що відповідач повинна була призначити йому з участю декількох лікарів спеціалістів встановити або ж спростувати зв'язок погіршення здоров'я з виконаною роботою. За таких обставин просить визнати відмову (ігнорування) 4-ю Сумською міською клінічною лікарнею в особі цехового лікаря цеху № 2 Сумського чавуноливарного заводу «Центролит» [PERSON] призначити з участю декількох лікарів спеціалістів встановити або спростувати зв'язок погіршення (розладу) його здоров'я з виконуваною роботою на Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» незаконною. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав у позові підтримали та просять їх задовольнити. Представник комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4» Кругляк Д.В. проти позову заперечує, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки дії [PERSON] як лікаря терапевта були правомірними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що вона як лікар терапевт при прийомі та огляді позивача не виявила у нього ознак професійного захворювання, тому і не було підстав для направлення до лікаря-профпатолога. Оскільки позивачу був встановлений діагноз: вегето-судинна дистонія, що являється неврологічним захворюванням, тому він був направлений до окуліста та невропатолога, але позивач до лікаря невропатолога не з'явився. Встановлений нею діагноз є правильним та не пов'язаний з умовами праці, а тому в задоволені позову [PERSON] просить відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 17.04.1978 року по 21 квітня 1983 року працював в Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» в цеху № 2 працівником варіння рідкого скла. Був звільнений за статтею 40 пункт 3 КЗпП України за систематичне невиконання виробничих завдань, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.5,6) Відповідач [PERSON] протягом 1983 року працювала лікарем - терапевтом цехової служби Сумської міської лікарні № 4, а саме - цеховим терапевтом цеху № 2, в якому працював позивач. 13 квітня 1983 року [PERSON] звертався з скаргами на погіршення стану здоров'я до фельдшера в оздоровчому пункті підприємства, а 14 квітня 1983 року звернувся до поліклініки на амбулаторний прийом до [PERSON], яка обстежила його та за симптомами і скаргами позивача встановила діагноз - вегето-судинну дистонію, астенічний синдром. (а.с.7) Крім того, ознак професійного захворювання у [PERSON] виявлено не було. Так як, вегето-судинна дистонія це стан нервової системи (неврологічне захворювання), тому лікар [PERSON] порекомендувала позивачу консультацію у невропатолога, щоб він підтвердив даний діагноз. У зв'язку з тим що лікар невропатолог вимагав щоб спочатку було обстеження в окуліста, тому відповідач направила його і до окуліста для обстеження. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що позивач пройшов 22 квітня 1983 року огляд в окуліста, який встановив йому діагноз гіперметропічний астигматизм обох очей, що свідчить запис в амбулаторній картці. Як зазначив сам позивач відповідач [PERSON] направляла його до невропатолога і до окуліста, але він на прийом у той день до невропатолога не потрапив., тому що не було талонів до лікаря. На наступний день і в подальшому невропатолога не відвідував, так як у нього перестала боліти голова і його симптоми не проявлялись. Позивач як на підстави незаконності дій [PERSON] зазначив, що вона не направила його до профпатолога для обстеження. Однак, згідно наказу № 1000 від 23.09.1981 року Міністра охорони здоров'я СРСР (який діяв на час склавшихся правовідносин) встановлено «якщо в процесі медичного огляду виявлені ознаки професійного захворювання, то працююча особа направляється для спеціального обстеження до профпатолога». Відповідач [PERSON] будучи лікарем терапевтом не мала підстав для направлення позивача до профпатолога за симптомами на які скаржився позивач, тому з метою підтвердження діагнозу вона порекомендувала йому консультацію у лікаря невропатолога, який є спеціалістом (профілюючим лікарем) по неврологічним захворюванням. Тому тільки після підтвердження лікарем невропатологом захворювання у [PERSON] відповідач мала б направити позивача для спеціального обстеження до профпатолога. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в рішенні від 09.01.2007 року зазначила, що в діях [PERSON] і порушень її обов'язків, передбачених Положенням про лікаря-терапевта, затвердженого наказом № 1000 від 23.09.1981 року Міністра охорони здоров'я СРСР не вбачається. Рішення суду набрало законної сили (а.с.74-77) Згідно висновку лікарсько-експертної комісії Київського науково-дослідного інституту гігієни праці і профзахворювань № 5461 - Пк від 03.08.1989 року - вегето-судинна дистонія з умовами праці не пов'язана (а.с.92) Відтак, ознак професійного захворювання у [PERSON] які відповідач не виявила, не підтвердилися і висновком вищевказаної лікарсько-експертної комісії. Відповідно до приписів ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Натомість ні позивач ні його представник-адвокат [PERSON] не надали суду доказів, що саме з вини [PERSON] позивачу не призначили декілька лікарів спеціалістів встановити або спростувати зв'язок погіршення його здоров'я з виконуваною роботою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed