Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті [INFO] батька позивача [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя його батькові [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] про що свідчить запис у погосподарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивача спадкоємців першої черги немає. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши через канцелярію суду заяви з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від уповноваженого за посадою представника відповідача - Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Спадкодавцем [PERSON] за життя 16.10.1964 року було придбано житловий будинок [ADDRESS] який в подальшому на підставі дозвільних документів, було перебудовано та присвоєно юридичну адресу: будинок [ADDRESS]. Рішенням Малорогозянської сільської ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 29.11.1996 року [PERSON] передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 0,276 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.13, 43-44, 47). Рішеннями VІІІ сесії VІІ скликання Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області від 05.08.2016 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу, земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану [ADDRESS] Золочівського району Харківської області орієнтовною площею 0,03 га з передачею її у власність. Рекомендовано [PERSON] виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в землевпорядній організації, після чого подати матеріали на затвердження сесії сільської ради. Надано дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель громадської та житлової забудови орієнтованою площею 0,25 га, розташовану в [ADDRESS] Згідно довідки-інформації, виданої виконкомом Золочівської селищної ради за №377 від 16.10.2018 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі Малорогозянського старостинського округу за [NUMBER], особовий рахунок [NUMBER] та рішення виконавчого комітету Золочівської районної ради народних депутатів №166-3 від 25.06.1991 року «Про дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] в [ADDRESS]» житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON]. (а.с. 49). Житловий будинок «А-1» 1991 року будівництва, житловою площею 42,5 кв.м, загальною площею 79,8 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS], числиться за [PERSON] згідно інформації Малорогозянської сільської ради №32-2 від 01.08.2016 року (погосподарська книга [NUMBER], особовий рахунок [NUMBER]). Станом на 31.12.2012 року по КП «АІБ Золочівського району» право власності на будинок не зареєстровано, що вбачається із інформації, наданої [PERSON] директором КП «АІБ Золочівського району» [PERSON] за №126 від 16.08.2016 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS], за параметрами запиту права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відомості станом на 18.10.2018 року відсутні (а.с.14, 61). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі. 17.09.1958 року у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Березовською сільською радою Борисівського району Бєлгородської області 10.10.1958 року (а.с.8). Після смерті дружини [PERSON] вдруге, 07 березня 1987 року, уклав шлюб з [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 07.03.1987 року зроблено відповідний запис за №4. Після одруження подружжя не обирало спільного прізвища, дружина і надалі іменувалася прізвищем [PERSON], що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 07.03.1987 року, згодом 27.08.1994 року [PERSON] померла, що також вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9, 11). [INFO], в с. Мала Рогозянка Золочівського району Харківської області, у віці 86 років помер [PERSON], про що Виконавчим комітетом Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області 26.10.2017 року складено відповідний актовий запис №09, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Золочівської селищної ради №365 від 08.06.2018 року спадкодавець [PERSON], на час смерті [INFO], був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом із ним та на протязі шести місяців з дня його смерті за вказаною адресою були прописані: [PERSON] - син, [PERSON] невістка, [PERSON] - онука (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно копії матеріалів спадкової справи №412/2017 (а.с.71-84), заведеної після смерті [PERSON], наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк 24.11.2017 року звернувся син спадкодавця - позивач по справі [PERSON]. Його заяву було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №962, та заведено спадкову справу №412/2017. Свідоцтв про право на спадщину не видавалося, заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Більше із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї ніхто не звертався, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №53915227 та №53915314 (а.с. 69, 70). 30 серпня 2018 року постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно (а.с.20). Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] Спадкоємцем першої черги є син спадкодавця [PERSON], який в шестимісячний строк звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, крім того був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень статей 1268, 1269 ЦК України позивач є таким що прийняв спадщину після смерті батька, так як в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON]. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved