Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 15123,07 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 13176,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком кредитний договір. Згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом в період з « 1» по « 25» число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячний платіж), що складається із заборгованості за кредитом, відсотків за його використання та інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31.10.2014 року. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно із статтями 526,527,530,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором, а ч.2 ст.1050 передбачено, що наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 11.02.2014 року має заборгованість на загальну суму 15123,07 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8413,78 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 970,75 грн., штраф за п.п.2.2 Генеральної угоди - 4542,20 грн., а також штраф відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 696,34 грн. У судове засідання представник позивача Тригубенко В.І. не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н. Згідно з умовами укладеного договору Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між сторонами кредитний договір, на що відповідач погодився та був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується його підписом в Генеральній угоді. Судом встановлено, що при укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зміст договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 13176,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язувався надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 659,37 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що включає в себе заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та інші витрати у відповідності з Умовами та правилами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 11.02.2014 року створив заборгованість по кредиту на загальну суму 15123,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.4). Відповідно до умов договору при порушенні позичальником зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом банк має право нарахувати неустойку у виді штрафу (п.п.2.2 Генеральної угоди, п.п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг). Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також згідно зі ст.ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки (п.3 ч.1). Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем при складанні позовної заяви допущена арифметична помилка (описка) розміру заборгованості, що суперечить фактичному розрахунку заборгованості, яку створив відповідач, станом на 11.02.2014 року за договором б/н від 06.10.2012 року, що укладений між сторонами. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610-612, 625, 634, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054-1056-1 ЦК України,

Outcome: partial