Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 23.09.2013 року є власником 1/3 частини двокімнатної квартири №4, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У лютому місяці 2014 року він звернувся до ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» з заявою про надання договору користування електричною енергією в зазначеній квартирі. Листом від 17.03.2014 року ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» відмовило йому в укладенні договору про користування електричною енергією в зазначеній квартирі, посилаючись на відсутність згоди інших співвласників квартири на укладення такого договору. Оскільки один із співвласників квартири [PERSON] помер, місцезнаходження іншого співвласника квартири - [PERSON] позивачу невідоме, останній вважає незаконною відмову відповідача в укладенні договору із ним, оскільки порушуються права [PERSON] щодо нормальної експлуатації жилої квартири. У зв'язку із викладеним просив суд визнати дії публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про відмову [PERSON] в укладенні договору про користування електричною енергією до [ADDRESS] неправомірними; визнати договір «про користування електричною енергією до [ADDRESS]» між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Позивач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, свою позицію обґрунтував тим, що співвласниками спірної квартири не надано згоди до ПАТ ЕК «Херсонобленерго» на укладання позивачем договору користування електричною енергією у квартирі, що обслуговується ПАТ ЕК «Херсонобленерго». Свою позицію виклав у письмових запереченнях. В ході розгляду справи 25.06.2015 року ухвалою суду із занесенням до журналу судового засідання було залучено до участі у справі у якості третьої особи [PERSON]. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не подавала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 23.09.2013 року [PERSON] належить на праві власності 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] 26 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» з заявою про укладення договору користування електричною енергією у вищезазначеній квартирі. 17 березня 2014 року ПАТ ЕК «Херсонобленерго» надіслало на адресу позивача лист, в якому зазначалось про відмову в укладенні договору про користування електричною енергією, посилаючись на відсутність згоди інших співвласників квартири. З листа КП «ХБТІ» ХОР №3058 від 05.06.2014 року вбачається, що станом на 11 квітня 2002 року згідно матеріалів інвентарної справи власниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки ОСББ «200 років Херсона, 12» №32 від 29.07.2014 року [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Відомостей про проживання інших осіб за цією адресою немає. З довідки ВАДР УДМС України в Херсонській області, що надійшла на запит суду вбачається, що станом на 11.08.2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрована з 18.04.1984 року за адресою: [ADDRESS], ці відомості також підтверджуються довідкою Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області. У відповідь на запит суду, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомив суд, що актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], складений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 24.11.1997 року за №4118, на підставі актового запису, відповідним відділом видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.11.1997 року. З довідки №920 від 04.08.2015 року наданої Другою Херсонською державною нотаріальною конторою про надання копії спадкової справи вбачається, що спадкова справа стосовно [PERSON], померлого в листопаді 1997 року, відповідно до Спадкового реєстру не заводилась. Таким чином, судом встановлено, що єдиним користувачем та споживачем послуг з електропостачання, що надаються відповідачем у квартиру [ADDRESS] є [PERSON] Порядок укладання договорів на користування електричною енергією встановлений законодавством України, а саме: Цивільним Кодексом України, ЗУ «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 та Правилами користування електричною енергією для населення, що затвердженні Постанвовою КМУ від 26.07.1999 року №1357. ЗУ «Про електроенергетику» належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії. Разом з тим, ст. 3 цього Закону передбачено, що зазначені відносини регулюються як цим законом так і іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ст. 26 зазначеного Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії і несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕн згідно із законодавством України. На виконання зазначеної норми Закону 26.07.1999 року постановою КМУ №1357 були затвердженні Правила користування електричною енергією для населення. Пунктом 3 даних Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією(додаток 1 до цих Правил). Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовленні договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством. З аналізу зазначених норм законодавства та встановлених обставин у справі вбачається, що відповідач у порушення вимог діючого законодавства відмовив [PERSON] у укладенні договору про користування електричною енергією, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вважає безпідставним посилання представника відповідача на відсутність згоди інших співвласників на укладення договору користування електроенергією, оскільки на час розгляду справи не встановлено порушень з боку позивача прав та інтересів відповідача, а також співвласників, один із яких помер, і в установленому законом порядку після його смерті до нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, а інший співвласник [PERSON], у квартирі не мешкає та не користується послугами відповідача, а відсутність договору із відповідачем перешкоджає позивачу у законний спосіб користуватися електричною енергією, а відтак і реалізувати своє право на користування належним йому житлом. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.2 ч. 1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору(ч.1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. 642 -643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Водночас статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері надання та споживання електричною енергією здійснюється виключно на договірних засадах. Цим Законом визначений обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір про користування електричною енергією, який розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією. Правилами користування електричною енергією для населення, що затвердження 26.07.1999 року постановою КМУ №1357 затвердженні форма та зміст(умови) типового договору про користування електричною енергією. Цими ж правилами визначено, що Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовленні договором, сторони керуються Правилами та законодавством. З аналізу змісту наведених норм вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладання договору про користування електричною енергією є обов'язком виконавця послуг. Відмова виконавця послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ЗУ «Про електроенергетику». З викладеного, суд приходить до висновку про те, що оскільки виробник послуг не визнає права споживача на укладення договору про користування електричною енергією, то таке право в силу вимог ст. 16 ЦК України, підлягає судовому захисту шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved