Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати недійсним правочин щодо купівлі-продажу земельної ділянки 0,12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], укладений між спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» Київська обласна філія (продавець) та громадянкою [PERSON], оформлений у вигляді протоколу № 5290075-3 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON] від 14 червня 2005 року; визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 16 червня 2005 року недійсним; визнати за позивачем право на спадщину у вигляді вищезазначених земельної ділянки з будинком та надвірними спорудами та визнати право власності на зазначене нерухоме майно за позивачем і вилучити його у відповідача та передати позивачу. В обгунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 січня 2001 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої [PERSON] відмовляється від позову про розподіл сумісного майна подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель. За [PERSON] залишено право власності на земельну ділянку [ADDRESS] і недобудований садовий будинок і на будівлі на цій ділянці, [PERSON], який згідно затвердженої мирової угоди повинен був сплатити [PERSON] до 01.12.2001 року грошову компенсацію за її долю в спільному майні подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель на цій земельній ділянці в сумі 23220, а в разі несплати вказана сума підлягала стягненню в примусовому порядку. Постановою державного виконавця ДВС Обухівського РУЮ було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Обухівського районного суду про стягнення з [PERSON] грошової компенсації в розмірі 23 220,00 гривень на користь [PERSON],в межах виконавчого провадження був складений акт опису й арешту майна та зроблено експертний висновок про принкову вартість майна. В подальшому на підставі акту приймання-передачі виконавче провадження було передано до підрозділу примусовго виконаня рішень відділу ДВС Київського обласного управління юстиції, державним виконавцем якого 04 травня 2005 року було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. 06 травня 2005 року [PERSON] подала до ВДВС Обухівського РУЮ заяву про повернення виконавчого листа про стягнення з [PERSON] боргу на її користь без виконання та закінчення виконавчого провадження.14 червня 2005 року Спеціалізованим державним підприємством Укрспецюст» Київська обласна філія були проведеі прилюдні торги по реалізації належного [PERSON] майна, про що був складений протокол, згідно якого земельна ділянка площею 0, 12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами, ділянка [ADDRESS] було придбане [PERSON] за 125 700,00 гривень. 22 лютого 2010 року постановою головного державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ Київської області виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 23 220 повернуто стягувачеві на підставі п.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та знято арешт майна боржника. 17 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, а в [INFO] [PERSON] помер. Згідно нотаріально посвідченого заповіту [PERSON] все своє майно , де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на момент смерті і на що він за законом мав би право заповів своїй дружині [PERSON] З посиланням на те, що 14 травня 2005 року Спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» Київська обласна філія без відповідних повноважень було примусово продане майно [PERSON], який вже не мав статусу боржника в виконавчому провадженні, вважає правочин по примусовому продажу на підставі ст. 203 та ст. 216 ЦК України має бути визнаний недійсним та до нього необхідно застосувати наслідки визнання недійсним правочину. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, в яких проти позов не визнає, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачі, Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, Спеціалізоване державне підприємство «Укрспецюст» Київська обласна філія. В судове засідання своїх представників не направили, про день місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались, заперечень не подавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 24 січня 2001 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої [PERSON] відмовляється від позову про розподіл сумісного майна подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель. За [PERSON] залишено право власності на земельну ділянку [ADDRESS] і недобудований садовий будинок та на будівлі на цій ділянці, а [PERSON] згідно затвердженої мирової угоди повинен був сплатити [PERSON] до 01.12.2001 року грошову компенсацію за її долю в спільному майні подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель на цій земельній ділянці в сумі 23220, 00 гривень, а в разі несплати вказана сума підлягала стягненню в примусовому порядку. 17 грудня 2001 року Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 220,00 гривень. 23 травня 2003 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Обухівського районного суду Київської області № 2-102-01 від 24 січня 2001 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 220,00 гривень. 14 серпня 2003 року в рамках проведення виконавчих дій державним виконавцем було описано майно, що належить боржнику [PERSON], а саме: недобудований будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] 22 квітня 2005 року постановою постановою начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції виконавче провадження № 635 по виконанню виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-102-01 від 24 січня 2001 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 220,00 гривень передане з відділу ДВС Обухівського РУЮ до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Обухівського районного управління юстиції від 04 травня 2005 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-102-01 від 24 січня 2001 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в сумі 23 220,00 гривень закінчено, оскільки виконавчий документ на подальше примусове виконання передано до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції. 04 травня 2005 року постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції виконавче провадження № 635 прийнято до провадження, копію якої направлено [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2005 року за № 813/6. 06 травня 2005 року [PERSON] звернулась до ВДВС Обухівського районного управління юстиції з заяво. Про повернення їй без виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] боргу на її користь. На той час виконавче провадження у ВДВС Обухівського РУЮ вже не перебувало на виконанні, оскільки було передане на виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції однак до цього органу [PERSON] з заявою про повернення їй виконавчого листа без виконання не зверталась. Листом за № 227 від 31 травня 2005 року [PERSON] було повідомлено Київською обласною філією спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України про призначення проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна на 14 червня 2005 року о 12 годині за адресою - м. Обухів, вул. Київська, 5. 14 червня 2005 року спеціалізованим Державним підприємством «Укрспецюст» Міністерства юстиції України на підставі договору від 25 травня 2005 року № 5290075 про надання послуг по організації і проведеню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, між спеціалізованим Державним підприємством «Укрспецюст» Міністерства юстиції України та підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме: земельна ділянка площею 0, 12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами, ділянка [ADDRESS]. Реалізоване майно придбала [PERSON], а 16 червня 2005 року про проведені прилюдні торги було складено акт. Про хід проведення прилюдних торгів з реалізації земельної ділянки площею 0, 12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами, ділянка [ADDRESS] було складено протокол № 5290075-3 від 14 червня 2005 року , в якому зазначено, що переможцем торгів стала [PERSON], яка запропонувала ціну в розмірі 125700 гривень. Про проведені прилюдні торги [PERSON] було повідомлено підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції листом № 1089 від 16 червня 2005 року й направлено копію акту. Заначені обставини встановлені рішенням Подільського районного суду м. Київа по справі № 2-27/09 від 10 липня 2009 року за позовом [PERSON] до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Міністерства Юстиції України, Київської обласної філії спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства Юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області, [PERSON] про визнання недійсним протоколу та акту проведення прилюдних торгів, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено та яке набрало законної сили. Зазначеним рішенням Подільського районного суду м. Київа по справі № 2-27/09 від 10 липня 2009 року також встановлено: «доводи представника позивача про те, що проведення виконавчих дій після 12 травня 2005 року, тобто після надходження до ВДВС Обухівського РУЮ заяви стягувачки про повернення їй виконавчого листа без виконання, суд не може прийняти до уваги, оскільки в цей час виконавче провадження вже знаходилось на виконанні у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції, а до цього органу стягувачка [PERSON] з заявою про повернення виконавчого документа без виконання не зверталась, хоча їй письмово повідомлялось про передачу виконавчого провадження на виконання до іншого органу». Рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі № 2-1645/2005р. від 24 жовтня 2005 року за позовом [PERSON] до виконкому Козинської селищної ради Обухівського району про визнання власником недобудованого нерухомого майна, яке набрало законної сили, позовну заяву задоволено та визнано [PERSON] власником недобудованого житлового будинку та інших споруд, що аходяться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. 17 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 27 лютого 2010 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON], за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на момент смерті і на що він за законом мав би право, заповів [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Щодо порушень порядку проведення прилюдних торгів, то слід зазначити, що правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27.10.1999 року № 68/5. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Стаття 650 ЦК України передбачає, що особливості укладення договорів купівлі-продажу на біржах, аукціонах, конкурсах тощо, встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Отже, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України правочин купівлі -продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 68/2 від 27.10.1999 року. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Отже, з врахуванням встановлених обставин справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов в частині визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки 0,12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], укладеного між спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» Київська обласна філія (продавець) та громадянкою [PERSON], оформлений у вигляді протоколу № 5290075-3 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON] від 14 червня 2005 року та визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів від 16 червня 2005 року є необґрунтований, в ньому не викладені обставини, які б вказували на порушення встановлених законодавством правил проведення прилюдних торгів. Посилання представником позивача на те, що рішення Господарського суду м. Києва від 24 листопада 2011року, яким визнано недійсним експертний висновок та звіт про незалежну оцінку нерухомого майна: земельної ділянки 0,12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] суттєво вплинуло на результати торгів, суд не приймає до уваги, оскільки всупереч вимог ст. ст. 59,60 ЦПК України не є доведеними. Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбаченест. 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника. Як встановлено судом, на момент смерті спадкодавця [PERSON] нерухоме майно, а саме: земельна ділянка 0,12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] вже належало на праві приватної власності [PERSON], а отже воно не входило до складу спадкової маси, а тому позовні вимоги про визнання за позивачем права на спадщину у вигляді вищезазначених земельної ділянки з будинком та надвірними спорудами та про визнання права власності на зазначене нерухоме майно за позивачем є необґрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають. Крім того, частина друга статті 388 ЦК України гарантує особам, які купили майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, у задоволенні позовних вимог щодо вилучення спірного майна, що було реалізоване з прилюдних торгів, у відповідача [PERSON] та передачу його позивачу слід відмовити, оскільки вони є похідними від інших вищезазначених позовних вимог підстав для задоволення яких судом не встановлено та такі вимоги є необгунотованими і не доведеними. Статтею 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що „Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, які роз'яснювались судом сторонам та відповідають положенням ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах в повному обсязі. Вимоги позивача щодо стягнення судових витрат також не підлягають задоволенню відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed