Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 7 068,11 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що позивач виплатив відшкодування у розмірі 7 068,11 грн. потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, а відтак до позивача на підставі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, водночас матеріали справи містять заяву, в якій він просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2014р. у справі № 205/7677/14-п, визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, завдано майнову шкоду автомобілю [NUMBER]. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 19685Га/14дп від 28.01.2014р., автомобіль [NUMBER], на момент ДТП був застрахованим транспортним засобом. Відповідно до страхового акту № 1.00.14.14492/VESKO26035 від 10.09.2014р. розмір збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER], складає 7 068,11 грн. Згідно з платіжним дорученнями № 130058 від 11.09.2014р. позивачем виплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля у загальному розмірі 7 068,11 грн. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за змістом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» понесених витрат у зв'язку з виплатою страхового відшкодування у розмірі 7 068,11 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено 1 600,00 грн. судового збору, а також 500,00 грн. для надання оголошення у пресі про виклик відповідача у судове засідання, суд доходить висновку про стягнення з останнього понесених позивачем витрат пов'язаних з розглядом даної цивільної справи.

Outcome: approved