Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що 06.02.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 133902 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 200,00 грн., строком на 13 днів. Позивачем належним чином виконані умови договору, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.02.2020 становить 34 136,20 грн., з яких: 800,00 грн. - основний борг, 8 878,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 24 458,20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 34 136,20 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 102,00 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27 березня 2020 року продовжено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву до суду не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 133902 від 06.02.2017, в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на офіційному веб-сайті https://creditup.com/ua та підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 13 днів. Позивач свої зобов`язання, в порядку встановленому п. 1.4 договору позики № 133902 від 06.02.2017, виконав, що підтверджується повідомленням за вих. № 6335-ВП від 08.02.2020, відповідно до якого було проведено успішно переказ коштів на картки клієнтів, зокрема, 06.02.2017 на суму 800 грн. на карту [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації 316091, номер транзакції в системіWayForPay - а_1217363_133902. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію», ст. 11 якого визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно довідки щодо заборгованості за договором № 133902 від 06.02.2017 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.02.2020 становить 34 136,20 грн.: заборгованість за основною сумою позики складає 800,00 грн., заборгованість за відсотками згідно договору складає 8 878,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає 24 458,20 грн. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики № 133902 від 06.02.2017, датою погашення заборгованості є 19.02.2017. Відповідно до п. 7.8 договору позики № 133902 від 06.02.2017 до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності, що визначений ст. 257 ЦПК України, у три роки. Позивач звернувся до суду за захистом своїх інтересів в межах строків позовної давності. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в сумі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved