Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету на його користь в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури в розмірі 89408 грн. 81 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що слідчим відділом Коростенського MB УМВС України в Житомирській області, на думку позивача, було незаконно порушено кримінальну справу щодо нього за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, притягнуто його як обвинуваченого, застосовано запобіжний захід та оголошено в розшук, вважає що діями слідчого відділу Коростенського МВ йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 89408 грн. 81 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача Бондур С.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, пояснивши, що всі процесуальні та слідчі дії по зазначеній кримінальній справі проводились законно та у відповідності до вимог КПК України 1960 року. Представник відповідачів Тимошенко О.П. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. 28.04.2012 року приблизно о 08 годині 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ-1103» реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі Васьковичі-Шепетівка. При проїзді відрізку дороги на 36 км. [PERSON], виконуючи маневр обгону, допустив занос та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen 70Х02А» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen 70Х02А» [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно акту судово-медичного дослідження № 161 від 04.05.2012 року у [PERSON] виявлено легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров'я. 07.05.2012 року за результатами перевірки по даному факту інспектором ВДАІ Коростенського МВ винесено постанову про відмову в прошенні кримінальної справи. Згідно акту судово-медичного дослідження № 192 від 21.05.2012 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я. 05.06.2012 року прокурором Коростенського району скасовано зазначену вище постанову, а матеріали направлено для проведення додаткової перевірки. 13.07.2012 року слідчим СВ Коростенського МВ порушено кримінальну справу по факту вищевказаної ДТП, за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Відповідно до висновку експерта № 340 від 06.08.2012 року у [PERSON] виявлено легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров'я. Згідно висновку експерта № 505 від 02.10.2012 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я. 23.10.2012 року [PERSON] залишив територію України та вилетів до Латинської Америки. 14.11.2012 року заступником начальника СВ Коростенського МВ порушено кримінальну справу щодо [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Того ж дня заступником начальника СВ Коростенського МВ винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 1 КК України, тобто відповідно до ст. 43 КПК України 14.11.2012 року [PERSON] набув статусу обвинуваченого. 14.11.2012 року заступником начальника СВ Коростенського МВ винесено постанову про обрання запобіжного заходу до [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд, постанову про оголошення у розшук останнього та постанову про зупинення досудового слідства по даній кримінальній справі у зв'язку із не встановленням місця знаходження обвинуваченого. 19.06.2013 року заступником начальника СВ Коростенського МВ [PERSON] пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та відібрано підписку про невиїзд. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 67 від 24.07.2013 року у [PERSON] виявлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. 03.09.2013 року слідчим СВ Коростенського МВ винесено постану про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а матеріали направлено до ВДАІ Коростенського МВ для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Моральна шкода відшкодовується у випадках прямо передбачених Законом України від 01.12.1994 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Право громадянина на відшкодування моральної шкоди виникає у випадках, передбачених ст. 2 цього ж Закону, якщо шкода завдана внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконногопроведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, тобто нею визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб. Згідно із статтею 4 КПК України 1960 року слідчий і орган дізнання зобов'язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 94 КПК України, приводом до порушення кримінальної справи є безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину, ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування. З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи щодо [PERSON] вбачається, що постанови про порушення кримінальної справи щодо [PERSON], про притягнення останнього як обвинуваченого, про застосування запобіжного заходу та про оголошення його в розшук винесені законно та відповідають вимогам КПК України 1960 року, оскільки на момент їх винесення мали місце приводи і підстави для порушення кримінальної справи, притягнення [PERSON] як обвинуваченого, застосування до нього запобіжного заходу, оголошення його у розшук, а саме були достатні дані, які вказували на наявність в діях [PERSON] ознак злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. Відповідно до ст. 148 КПК України до особи можуть бути застосовані запобіжні заходи з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Таким чином, проведення процесуальних дій, передбачених чинним законодавством, не може бути безперечною підставою для відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Разом з цим, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань (пункт 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що судом не встановлено порушень прав та законних інтересів позивача під час досудового слідства по кримінальній справі щодо останнього, а також незаконних дій з боку посадових (службових) осіб Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області під час розслідування даної кримінальної справи, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed