Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 10.03.2010 року. Позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно встановленого графіку погашення. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 10.03.2010 року становить 57311,26 гривень. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Позивач та представник позивача до судового засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач та її представник до судового засідання не з'явилися, надали заяву в якій просили в позові відмовити з підстав спливу строку позовної давності щодо неустойки /штрафи і пеня/. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази, врахувавши заяву відповідача та його представника, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 березня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.п. 8-33). Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника, з якої вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку, а також Умов та правил надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки. Своїм підписом в зазначеній заяві та Довідці відповідач підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодна з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Позивач у позові зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором від 10.03.2010 року виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 10.03.2010 року становить 57311,26 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом - 5474,19 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом - 45481,77 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 3150,00 гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 2705,30 гривень. (а.п. 5-7). Відповідач та його представник відповідно до поданої заяви не погоджуються з заявленими Банком вимогами та зазначили, що Банк звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, тобто з пропуском строку, визначеного законодавством, просили суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку, їх вид та строк дії визначений в заяві та пам'ятці клієнта. Відповідно до п.3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного в ній місяця. По закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п.п. 3.1.3 Умов та правил). Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць. Відповідно до довідки про умови кредитування передбачено розмір щомісячного платежу та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Оскільки строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, то у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а строк повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Згідно наданої Банком інформації про кредитні картки, видані [PERSON] , 10.03.2010 року їй було видано картку № [NUMBER] , термін дії якої до листопада 2013 року. 16.11.2010 року картку було перевипущено та видано нову картку [NUMBER] терміном дії до вересня 2014 року, а 10.12.2013 року перевипущено та надано наступну картку № [NUMBER] терміном дії до жовтня 2016 року (а.п. 62). Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що останній платіж по кредитній картці [PERSON] здійснила 07 вересня 2015 року через термінал самообслуговування (а.п.7, 66). Інші списання грошових коштів відбувалися в режимі автоматичного погашення простроченої заборгованості відповідачем та не свідчать про переривання строків позовної давності, тому є безпідставними. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 08 листопада 2017 року №6-2891цс16 вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Таким чином, автоматичне списання коштів з рахунків боржника не перериває строк позовної давності, оскільки відсутнє волевиявлення останнього по визнанню боргу та його погашенню, а тому не є підставою для застосування ст.264 ЦК України. Отже, приймаючи до уваги, що згідно виписок про рух коштів по карті [PERSON] здійснено останній платіж 07 вересня 2015 року і дія картки, по якій здійснено даний платіж, закінчилась у жовтні 2016 року, а з позовом Банк звернувся у квітні 2018 року, та враховуючи, що перебіг строку позовної давності щодо погашення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії даної картки (31 жовтня 2016 року), тому строк позовної давності позивачем не пропущено. На підставі суд вважає, що позивач звернувся з вимогами про стягнення кредитної заборгованості в межах строку позовної давності і тому така заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь Банку відповідно до положень ст.1054 ЦК України щодо обов'язку позичальника повернути кредит, сплатити процент, штрафи за порушення зобов'язань, що передбачені укладеним кредитним договором. При визначенні загальної суми заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує наступне. Відповідно до п.6.5., п.6.6. Умов і правил надання банківських послуг - клієнт Банку зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. В разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту, сплатити винагороду Банку. Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. плюс 5% від суми позову. У Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки визначено порядок нарахування відсотків, штрафів та пені (а.п.9). Пунктом 5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що за користування Кредитом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів в році. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування, що є невід'ємною частиною договору, визначено порядок та строки погашення кредиту, шляхом сплати мінімального обов'язкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за договором [PERSON] здійснила 07 вересня 2015 року(а.п. 7). Наступний платіж, у розмірі та строк визначений умовами договору, а саме до 25 жовтня 2015 року, [PERSON] не сплатила, і з цього часу жодного платежу на погашення відповідач кредиту не вносила, отже з 07.09.2015 року виникла прострочена заборгованість як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом. За таких обставин, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 01.10.2015 року, весь кредит вважається простроченим. Згідно наданого Банком розрахунку станом на 31 жовтня 2016 року (закінчення строку кредитування) заборгованість по тілу кредиту становила 2302,68 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 виклала правовий висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, строк кредитування за кредитним договором від 10.03.2010 року припинився 31 жовтня 2016 року, після чого Банк не в праві був нараховувати проценти за кредитом. Відповідно до наданого Банком розрахунку, заборгованість по відсоткам станом на 31 жовтня 2016 року становила 10287,48 грн. (а.п. 7). За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору, укладеного між сторонами. Вимоги щодо стягнення з боржника нарахувань - штрафу, пені та комісії суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки право Банку на стягнення таких сум винагород обмежується спеціальним строком позовної давності в один рік, що передував часу звернення із відповідною позовною вимогою. Станом на час подання позову, спеціальний строк в один рік для стягнення цих сум завершився. Крім того, нарахування Банком заборгованості за пенею та комісією в сумі 3150,00 грн. не передбачено укладеним між сторонами договором. На підставі наведеного, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору та норми чинного законодавства, а також наданого Банком розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано, з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 12590,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 2302,68 грн.; заборгованість по відсотках - 10287,48 грн. (станом на 31 жовтня 2016 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню також підлягають понесені Банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 387,11 грн. (а.с.1).

Outcome: partial