Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 07 липня 2016 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування №PKS 1601072 майнових інтересів власника автомобіля [NUMBER]. 20 грудня 2016 року на вул. Щорса в м. Васильків Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками даної пригоди були автомобіль марки «Nissan Almera» реєстраційний номер FSD21818, яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку № УКК3009311/[NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 78\~394, 09 грн., та вказана сума булла виплачена страхувальнику. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» суму в розмірі 78 394 грн. 09 коп. та сплачений останнім судовий збір в розмірі 1\~600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в силу абзацу 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав. Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до положень ст. 993 ЦПК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Судом встановлено, що 07 липня 2016 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування №PKS 1601072 майнових інтересів власника автомобіля [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до Довідки №3016356412516663 про дорожньо-транспортну пригоду складеної Васильківським відділом поліції ГУНП в Київській області, 20.12.2016 року в м. Васильків по вул. Щорса, 4А, сталося ДТП за участю автомобіля «Nissan Almera» реєстраційний номер FSD21818, яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON] 9а.с. 9-10). Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2017 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с. 11). Вказана подія була визнана страховою, про що 06 січня 2016 року було складено Страховий акт, відповідно до якого страхове відшкодування складає 78\~394,09 грн. (а.с. 38). Відповідно до рахунку № УКК3009311/[NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 78\~394, 09 грн. (а.с. 31). [PERSON] дорученням №636 від 11.01.2017 року підтверджується виплата АТ «ПРОСТО-страхування» [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 78\~394,09 грн. (а.с. 39). Таким чином, стягнення страхового відшкодування, яке заподіяне позивачу при вчинені дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, повинна бути відшкодована саме ним. Отже, при вирішенні питання, щодо відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що його обсяг і розмір відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований. Позовні вимоги в частині відшкодування сплаченого відповідачем судового збору, на думку суду також підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved