Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Посилається на те, що на протязі тривалого часу, а саме з 2012 року вони з відповідачкою не проживають разом, не підтримують сімейних відносин. Позивач зазначає, що спочатку він був засуджений до позбавлення волі, потім відповідачка, яка на даний час відбуває міру покарання в місцях позбавлення волі. Позивач вважає, що їх шлюб остаточно розпався, поновити його неможливо, ніяких перспектив поновлення сімейних відносин не існує, їх з відповідачкою нічого не повязує. Спір про поділ майна відсутній, оскільки спільного майна не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб між ним і відповідачем. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 10 серпня 2006 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 1349, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а.с.7. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сімя фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved