Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 вересня 2000 року, згідно актового запису відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області № 158. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яким він сплачує аліменти згідно рішення суду. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем\~ не склалося із-за різних поглядів на життя, в родині було відсутнє взаєморозуміння з різних питань сімейного життя, відсутня взаємна повага. Подружні відносини між ними припинені з червня 2010 року і з цього часу він з відповідачем проживають окремо один від одного та спільного господарства разом не ведуть. Подальше з відповідачем спільне проживання та збереження сімї не уявляється можливим. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно і примирення не відбудеться. Спір про поділ майна відсутній. Шлюб розривають вперше. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], судові витрати покласти на нього. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, спір про поділ майна подружжя відсутній (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] (а.с. 15). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 110561, виданого 23 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 158 (а.с. 14). Згідно з позовною заявою, від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає за необхідним після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище [PERSON]. За ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У батьків неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матірю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved