Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що в травні 2021 року на його адресу надійшла постанова від 23.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64783244 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Управління активами» заборгованості в сумі 27260,99 грн. З даної постанови йому стало відомо, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №10208, виданого 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М. Зазначає, що 08.07.2013 року він уклав з АТ «Альфа-Банк» договір №500389577 про надання кредиту в розмірі 7956, 00 грн та отримані грошові кошти він фактично виплатив протягом року разом з відсотками. Тобто, у 2014 році заборгованість була повністю погашена і ніхто до нього не звертався і не повідомляв про якийсь борг. Зокрема, про існування ТОВ «ФК «Управління активами» він не знав до травня 2021 року і ніяких повідомлень чи претензій від них не отримував. А тому, заборгованість він не визнає та просить суд визнати виконавчий напис № 1020, виданий 30.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Управління активами» заборгованості в розмірі 27 260, 99 грн, таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, у зв`язку з чим просить стягнути з ТОВ «ФК «Управління активами» на користь позивача 50 % судового збору, а 50 % відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. Представник третьої особи - Сумського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2013 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500389577, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 7956,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 9,99% річних (а.с. 11). 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 10208, за яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованість за кредитним договором № 500389577 від 08.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , в розмірі 27260,99 грн (а.с. 9). 23 березня 2021 року державним виконавцем Сумського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Батраченко І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64783244 з виконання виконавчого напису №10208, виданого 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» 27260,99 грн. боргу (а.с. 10). Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Судові витрати по справі підлягають розподілу згідно ст.ст. 141, 142 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 424 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved