Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь 15 000 гривень грошових коштів, що були ним передані у якості поворотної фінансової допомоги 01.06.2013 року, що фактично є договором позики та до нього застосовуються вимоги ст.1046 ЦК України, посилаючись на те, що відповідач відмовляється повертати грошові кошти, незважаючи на наявність чеку, де зазначено про внесення коштів підприємству як поворотну фінансову допомогу. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додатково зазначили, що таким чином позивач виплачував вартість автомобіля, який мав намір придбати у відповідача. Додатково представник надала проїзний документ на підтвердження факту відсутності позивача у місті Одесі 03.06.2015 року та неможливості внесення ним грошових коштів у розмірі 15000 гривень у цей день як безповоротної матеріальної допомоги, на що вказує відповідач у своїх запереченнях. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що 01.06.2013 року ніяких коштів позивач їх підприємству не перераховував, а 15000 гривень були ним внесені у касу підприємства в якості безповоротної матеріальної допомоги, тому просила у позові відмовити повністю. Вислухавши сторони, допитавши свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних належних доказів на підтвердження зазначених у позові обставин внесення позивачем 01.06.2015 року до каси публічного акціонерного товариства Північтранс 15000 гривень позивач суду не надав, долучений до справи чек від 01.06.2013 року не містить даних платника та доказів перерахування саме позивачем цієї поворотної фінансової допомоги, тому має характер припущення, на яких не може ґрунтуватися рішення суду. Крім того, таке ствердження спростовано свідком [PERSON], яка повідомила, що позивач вносив 15000 гривень до каси підприємства у якості безповоротної фінансової допомоги і вона особисто приймала ці кошти як касир підприємства, а наданий чек від 01.06.2013 року не містить даних про особу, яка перераховувала такі кошти. До наданих доказів відсутності позивача у м.Одесі 03.06.2013 року суд ставиться критично, оскільки сама по собі наявність проїзного документу не підтверджує факту перебування позивача поза межами міста, та такий доказ не має прямого відношення до предмету спору, оскільки спір вирішується з приводу повернення коштів, що були перераховані 01.06.2013 року, а з іншими вимогами позивач не звертався. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що вимоги позивача судом не задоволені, у відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України, сплачені судові витрати поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed