Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 13.07.2016 р. між ним та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ.003672 (КАСКО+ДМС при ДТП), пакет AVTOEXPRESS опція LARGE. Пунктом 4 Договору застрахованим/забезпеченим ТЗ є автомобіль марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Пунктом 3 Договору передбачено, що вигодонабувачем за договором є страхувальник, в даному випадку позивач, тому він правомірно звернувся до суду з вимогами до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» щодо стягнення страхового відшкодування. 24.01.2017 р. у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у якій був пошкоджений, вищезгаданий застрахований автомобіль. ДТП сталася з вини гр. [PERSON] (водій автомобіля), який повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку в передбачені законом строки (реєстрація письмової заяви UA2017012400033 від 27.01.2017 р.). Постановою Голосіївського суду міста Києва від 14.02.2017 р. по справі № 752/2308/17 гр. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення. Позивач вказує, що вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження в результаті ДТП автомобіля визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308884,62 грн. Автомобіль було фактично фізично знищено. 22.03.2017 р. на адресу позивача надійшов лист № 2588-31 від відповідача з відмовою про страхове відшкодування. Причиною відмови слугували підстави, передбачені п. 13.1.4 та п. 13.1.13 Загальних умов страхування. Позивач вказує, що згаданий автомобіль, який застрахований відповідачем, використовувався ним та його сімєю в особистих цілях та в службових поїздках. Передача автомобіля [PERSON] в тимчасове користування, не є порушенням чинного законодавства України, та умовам укладеного договору страхування. Відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є незаконною, тому позивач просить суд стягнути на його користь з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 177202,95 грн. Представники позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направлені письмові заперечення, відповідно яких просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав викладених в них. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 24.01.2017 р. о 06 год. 30 хв., в м. Києві по пр. А. Глушкова, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER], не дотримався безпечної швидкості руху, та рухаючись прямо в крайній лівій смузі порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Citroen, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського суду міста Києва від 14.02.2017 р. по справі № 752/2308/17 гр. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення в сумі 340,00 грн. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження автомобіля марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер [NUMBER], від 18.04.2017 р. № Вэ-186, вартість матеріального збитку, заданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження 24.01.2017 р. в результаті ДТП, визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308884,62 грн. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля марки «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] є гр. [PERSON]. 13.07.2016 р. між позивачем та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ.003672 (КАСКО+ДМС при ДТП), пакет AVTOEXPRESS опція LARGE. Відповідно до умов вказаного договору застрахованими ризиками є: «АК ДТП АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія»; «АК НЗ АВТОКАСКО незаконне заволодіння»; «АК ІВП АВТОКАСКО інші випадкові події». Ліміт відшкодування за Договором: «ПКВ неагрегатний ліміт». Вигодонабувачем за договором є страхувальник [PERSON] (п. 3 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів). Відповідно до ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором. В ст.526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Пунктами 10.2. та 10.3. Загальних умов страхування передбачено, що страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 14 робочих днів від дати отримання останнього документу, необхідного для зясування обставин страхового випадку та/або розміру збитків. При визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені Страховиком, або Акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи. 27.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхової події. Вирішуючи питання про визначення розміру страхового відшкодування суд приходить до наступного висновку. Пунктом 11 Договору передбачено, що загальні умови страхування, ОУС, заява на страхування, акт огляду транспортного засобу є невідємними частинами договору, не можуть існувати окремо одна від одної та разом складають Договір страхування. Відповідно до п. 2.1.18 Загальних умов страхування (ЗУС) повна загибель (конструктивна або фактична) випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно п. 10.5.9 цих ЗУС (в тому числі витрати на встановлення розміру та транспортування пошкодженого ТЗ до місця ремонту) складає 70 % і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку. Із висновку від 18.04.2017 р. № Вэ-186 експертного товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля вбачається, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер [NUMBER]. З урахуванням наведеного є підстави вважати про повну загибель автомобіля. При визначення розміру страхового відшкодування при повній загибелі застрахованого ТЗ слід врахувати пунктом 10.5.8. ЗУС, а саме: як різниця ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ, яка визначається на вибір Страховика згідно порталу «Автонлайн» або звіту про оцінку ТЗ/акту оцінки ТЗ/висновку експертного дослідження. При цьому залишки пошкодженого ТЗ залишаються у Страхувальника/Вигодонабувача. Тобто сума відшкодування, яка підлягає виплаті обчислюється за наступною формулою: (РВ-ВЗ)хКпр-Ф-НП-Сз, де РВ ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; ВЗ ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ; Кпр коефіцієнт пропорційності. Якщо страхова сума менша за ринкову вартість ТЗ на момент настання страхового випадку, Кпр = відношенню страхової суми до ринкової вартості ТЗ на момент настання страхового випадку (значення округлюється до 2 знаків після коми). Якщо страхову сума дорівнює ринковій вартості ТЗ на момент настання страхового випадку або більша за неї, Кпр=1: Ф франшиза; НП неоплачена премія, розмір якої визначається згідно п. 10.5.5. цих ЗУС; Сз сума зниження, розмір якої визначається згідно п. 10.13 та п. цих 10.18 ЗУС. РВ - ринкова вартість на момент пошкодження та складає 308884,62 грн. ВЗ - з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ складає 131681,67 грн. Кпр коефіцієнт пропорційності складає 0,90 (280000,00 (страхова сума): 308884,62 грн. (ринкова вартість ТЗ). Ф франшиза за Договором страхування відсутня. НП неоплачена премія складає 1710,60 грн. (платіж станом по 13.04.2017 р.). З урахування наведено розмір страхового відшкодування становить 157772,05 грн. ((308884,62-131681,67)х0,90-1710,60). Тому суд приходить до висновку про задоволення позову частково у зазначеній сумі. Листом від 22.03.2017 р. за № 2588-31 позивача було повідомлено про відмову у страховому відшкодуванні з підстав, передбачених п. 13.1.4 та п. 13.1.13 ЗУС. Вказані положення Загальних умов страхування передбачають, що підставою для відмови Страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки, передбачені чинним законодавством України, відповідними чинними правилами страхування Страховика та цим Договором, а також: отримання Страховиком (або його довіреними особами/Водіями/Вигодонабувачем/Застрахованими особами) повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні, та/або іншої Страхової компанії; участь забезпеченого/затрахованого ТЗ в спортивних змаганнях, тест-драйвах та/або в якості таксі, а також для надання послуг по регулярним/нерегулярним внутрішнім перевезенням пасажирів та/або вантажу (багажу) на замовлення, та/або передачі ТЗ в оренду, позичку, прокат, підряд, лізинг, якщо інше не погоджено між сторонами Договору. Суд вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу страховою компанією є безпідставною. Наданий Договір прокату транспортного засобу № 3571 нотаріально не посвідчений, тому з підстав передбачених ч. 2 ст. 799 ЦК України та ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Доказів щодо перерахування чи отриманням власником застрахованого транспортного засобу чи вигодонабувачем матеріального збитку завданого [PERSON] суду не надано. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: partial