Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 05.01.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем у них не склалось у звязку із різними характерами та поглядами на сімейне життя, у звязку із чим фактичні шлюбні відносини у них припинилось у листопаді 2005 року, сторони почали проживати окремо і вести господарство окремо один від одного. 10.07.2006 року позивач за рахунок власних коштів, отриманих від продажу 28.10.2005 року квартири [ADDRESS], яку подарували батьки, набула права власності на житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби. 05.04.2007 року рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона шлюб між сторонами, зареєстрований 05.01.2002 року Комсомольським відділом РАГС м.Херсона розірвано. На сьогоднішній день у позивача виникло бажання подарувати вказаний будинок своїм дітям, однак при підготовці документів у нотаріуса, стало відомо, що зазначений будинок вважається спільною сумісною власністю подружжя, тобто позивача та відповідача. У звязку з викладеним, позивач просить визнати житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби особистою приватною власністю [PERSON]. Ухвалою суду від 26.03.2018 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що обставини, зазначені позивачем в позові, не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.07.2006 року житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби належить [PERSON]. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 05.04.2007 року шлюб між сторонами, зареєстрований 05.01.2002 року Комсомольським відділом РАГС м.Херсона розірвано. Згідно договору дарування від 23.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3819, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1 )майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.325 ЦК України субєктами права приватної власності є фізичні особи та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином спірний будинок є особистою приватною власністю позивача, так як не придбаний за спільні кошти подружжя, хоч у в період перебування сторін в шлюбі, і такий висновок суду повністю узгоджується з вимогами ст.57 СК України. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки право позивача вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке є його особистою приватною власністю, не визнавалось, він правомірно звернувся до суду за захистом не визнаних прав і суд відповідно до норм діючого законодавства, вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем право особистої приватної власності в період шлюбу майно.

Outcome: approved