Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 28.01.2008 р. року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит в сумі 30000 гривень грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на період до 28.01.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань 28.01.2008 р. позивач заключив із [PERSON] договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалась перед кредитором нести солідарну відповідальність з боржником за виконання зобов'язань за кредитним договором. Однак відповідач [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання та допустив заборгованість по сплаті кредиту в сумі 84203,23 грн., яку відмовляється погасити в добровільному порядку. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. В судове засідання представник позивача Поліщук О.В., яка діє на підставі довіреності (а.с. 35-36), в судове засідання не з'явилась, але, згідно факсограми за вх. №408/14 від 23.01.2014 р. (а.с. 34), просить розгляд по справі проводити за її відсутності, задовольнити позовні вимоги, заявлені позивачем та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча про дату розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, наявні в матеріалах справи. За вказаних обставин суд на підставі ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звкузаписувального технічного запису не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 28 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №03/ЕК/2008/19-980, згідно умов якого останньому надано споживчий кредит в сумі 30000 гривень грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік строком на два роки із кінцевим терміном повернення до 28.01.2010 року (а.с. 11-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань 28.01.2008 р. позивач заключив із [PERSON] договір поруки №28/01/2008/01, згідно умов якого остання зобов'язалась перед кредитором нести солідарну відповідальність з боржником за виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с. 13). Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що у випадку, якщо поручитель не сплатить кредитору у визначений строк суму заборгованості за кредитом, а також нараховані по ньому проценти, штрафні санкції і (або) не виконає інші боргові зобов'язання боржника, що випливають з основного договору, у повному обсязі, поручитель сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості боржника за кожний день прострочення перерахування зазначеної суми. Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику грошові кошти в сумі 30000 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №791 від 28.01.2008 року (а.с. 14). Відповідач [PERSON], в свою чергу, належним чином покладених на нього боргових зобов'язань не виконує. Так, останній допустив заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.09.2013 року становить 84203,23 грн. та складається з наступного: основний борг - 22782,60 грн., несплачена сумі відсотків - 34878,53 грн., пеня за порушення сплати ануїтентного платежу - 7940,61 грн., штраф за порушення зобов'язань - 14415,29 грн., інфляційні витрати - 4186,20 грн. Пунктом 1.3 кредитного договору №03/ЕК/2008/19-980 передбачено, що кредит надається позичальнику зі сплатою за користування кредитом відсоктів з розрахунку 30% річних. Пунктами 8.1-8.3 даного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУвід суми заборгованості за кожен день прострочення. ЗА порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф в розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виходячи з принципів змагальності, диспозитивності та обов'язків доказування і подання доказів, визначених ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт отримання кредиту відповідачем та існування боргу, від якого залежить наявність підстав для задоволення позову, позивач довів, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України зокрема, відноситься витрата по сплаті судового збору. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 842,04 грн., що підтверджується меморіальним ордером №123477053 від 08.01.2014 року, яка й підграє стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved