Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті, дружина -[PERSON], яка є матір'ю позивача, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку покійного чоловіка. [INFO] року мати позивача померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої належить земельна ділянка площею 4,09 га, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області. Заповіту мати не складала. Після смерті матері, у встановлений законом строк позивач, як спадкоємець за законом першої черги подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність відмітки відділу держземагенції про перехід права власності на вказане майно до покійної [PERSON] Позивач просив суд визнати за ним право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування за законом. Під час розгляду справи позивач підтримав позов, просив його задовольнити, надавши пояснення відповідно поданої заяви. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача, на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - представник відділу держземагенства у Саратському районі Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] були подружжям (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, 20 січня 2011 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON], на земельну ділянку площею 4,09 гектара, за кадастровим номером 5124584900:01:001:0321, яка розташована на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Як вбачається з довідки нотаріуса, витягу зі спадкового реєстру, спадкова справа на ім'я [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу 18 лютого 2014 року за заявою про прийняття спадщини за законом, яка надійшла від сина померлої [PERSON] (а.с. 23-25). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, успадковану [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 15). Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за законом своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Не оформив спадщину у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно.

Outcome: approved