Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 960938988, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 10340,00 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами на строк 36 місяців. Умовами угоди передбачено обовязок позичальника повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів згідно Графіку. 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №20170714, внаслідок чого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав нового кредитора по відношенню до [PERSON] за зобовязаннями, які виникли за кредитним договором № 960938988. Оскільки [PERSON] свої зобовязання по поверненню кредитних коштів, процентів та інших платежів, нарахування яких передбачено умовами угоди, належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої складає 20385,25 грн., позивач просить суд стягнути з боржника зазначену суму, а також судові витрати. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно ч.1 ст.\~509\~ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.11.2015 року [PERSON] була підписана заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Того ж дня між вказаними особами було укладено кредитний договір, який складався з заяви №960938988 та умов отримання кредитів та інших послуг. Відповідач своїм підписом підтвердила, що їй зрозумілі умови кредитного договору, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитором та нею, як позичальником. Згідно умов угоди, [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 10340,00 грн. зі строком кредитування 36 місяців зі сплатою щомісячних 2,75% від суми кредиту та річних 0,01%. Від суми боргу за договором. Повернення основної суми кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісячними платежами згідно графіку. Так, за даними «Графіка платежів», [PERSON] протягом перших трьох місяців (пільговий період) повинна сплачувати на повернення кредиту грошові кошти в сумі 287,28 грн., а починаючи з 24.03.2016 року в сумі 597,48 грн., в яку входить: повернення основної суми кредиту, сплата щомісячних та річних процентів. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснила часткове погашення кредитної заборгованості лише одного разу 29.01.2016р. в сумі 289,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Отже, судом було встановлено, що відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших нарахувань згідно його умов, внаслідок чого, сума її заборгованості становить в загальному розмірі 20385,25 грн. та складається з: 10051,17 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1,47 грн. заборгованість за відсотками; 5162,61 грн. заборгованість за платою за управління кредитом та 5170,00 грн. сума боргу по пені. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Згідно умов договору, щоденна пеня складає 0,3% від загальної суми прострочення. Крім цього, судом також було встановлено, що за наслідками укладеного договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14.07.2017р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув право вимоги від [PERSON] кредитних коштів включаючи проценти, комісії та штрафні санкцій відповідно до умов договору №960938988. Вимоги цивільного законодавства України щодо повідомлення боржника про зміну кредитора дотримано. При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON], як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, комісії, пені та сплати належних йому процентів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 1762 гривні 00 коп.

Outcome: approved