Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача, у вищевказаному будинку зареєстровані колишні члени його сім'ї: [PERSON] та [PERSON]. 18.02.2015 року відповідачі добровільно залишили вищезазначений житловий будинок, забравши усі свої особисті речі, але з реєстрації місця проживання не знялися у встановленому законом порядку. З лютого 2015 року відповідачі жодного разу не з'явилися до будинку, не пред'являли ніяких прав на житлову площу. Крім того, відповідачі не несуть ніяких витрат на утримання даного будинку і не заявляють права на проживання в будинку. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання від представника позивача за угодою адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, від них не надійшло заяв про розгляд справи у їхню відсутність, письмових заперечень суду не надали. У судове засідання третя особа - представник Управління Державної міграційної служби України в Сумській областіне з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У судове засідання третя особа - представник відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської радине з'явився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 16.09.2014 року, посвідченому державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 1-951, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна, а саме: будинку під номером [ADDRESS], є[PERSON]. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], вбачається, що у даному будинку зареєстрована: [PERSON]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області від 18.04.2016 року [PERSON], [INFO], уродженка с. Воронівка Білопільського району Сумської області, з 02.03.1977 року зареєстрована за адресою:[ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області від 18.04.2016 року [PERSON] зареєстрованим за адресою:[ADDRESS], не значиться. 18.02.2015 року відповідачі добровільно залишили будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], забравши усі свої особисті речі, але з реєстрації місця проживання не знялися у встановленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачі не вносять плату за комунальні послуги; не проживають в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], з лютого 2015 року, та вибули в інше жиле приміщення, тобто втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачів від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 24.03.2004 року по справі № 2-368/2003, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суди не вправі зобов'язувати відділи паспортної роботи та міграційної роботи органів внутрішніх справ знімати з реєстрації таку особу за певною адресою, оскільки дане питання стосується виконання судового рішення. Тобто відділ реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради на виконання рішення суду про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], повинний самостійно без вказівок суду зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON]є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved