Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 26 січня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку під номером 51, розташованого в селі Зеленьки Миронівського району Київської області по вулиці Центральна. Він, будучи спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняв. Оформити спадкові права на частину житлового будинку не має змоги, оскільки померла за життя не оформила права на належне їй нерухоме майно. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2016 року померла [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 362248, виданим 26 січня 2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області 17 квітня 2012 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 16. 23 лютого 2016 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.\~ Чинність складеного [PERSON] заповіту нотаріусом перевірено. Спадковим майном є 1/2 частина житлового будинкупід номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області. Згідно з підпунктами 4.12, 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2016 року, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку, є відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, який зареєстрований у встановленому законом порядку. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 50/2016. Встановлено, що будинок під номером 51, розташований по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області 28 травня 1996 року, належав [PERSON]. Дані обставини підтверджені довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 2398 від 21 листопада 2016 року. За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року передбачено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно зі статтею 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 1958 року до дня його смерті 15 жовтня 2013 року. Під час шлюбу подружжям зведено будинок під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області, який набув статусу спільного майна подружжя. Частки подружжя у вказаному майні є рівними. Встановлено, що 21 грудня 2013 року у поданій нотаріусу заяві [PERSON] просила видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на житловий будинок. Відповідно до правил підпунктів 1.1 пункту 1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Підпунктом 2.2 пункту 2 глави 11 передбачено, що в разі, якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку. [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя на житловий будинок під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області не отримала. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину майна у виді житлового будинку під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області видано спадкоємцю померлого [PERSON] [PERSON] Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді 1/2 частини житлового будинку під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 78578047 від 23 січня 2017 року. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON], має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у звязку із тими обставинами, що документ, що підтверджує право власності спадкодавця на ? частину житлового будинку під номером 51 по вулиці Центральна села Зеленьки Миронівського району Київської області нею за життя не отриманий. Порушене право позивача підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 368, 370, 1216 - 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. 60 СК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року,

Outcome: approved