Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,950 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області, з кадастровим номером 3223189300:03:005:0015, яка належала його батьку, [PERSON], який помер 10 жовтня 2014 року, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 209256, виданого на підставі рішення Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області № 3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63-С. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 10 жовтня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на вищевказану земельну ділянку, яка була передана батьку у приватну власність. Позивач звернувся з заявою до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, що залишилася після смерті батька, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому було відмовлено в звязку з з тим, що він не проживав з батьком та пропустив строки для зверення для прийняття спадщини. Просив визнати за ним право власності на дане майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суд клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, Щербанівська сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, проти позову не заперечив. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд вважав можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про смерть від 10 жовтня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №4, [PERSON] помер 10 жовтня 2014 року (а.с. 11). [PERSON] 15 березня 2012 року складено заповіт, за яким він заповів своєму синові [PERSON] земельну ділянку площею 2,950 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка належала яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 209256, виданого на підставі рішення Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області № 3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63-С (а.с. 9). Як вбачається із листа державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 30 серпня 2016 року №1668/01-16, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме\~видачі свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], оскільки останній не подав у шестимісчний строк заяву про прийняття спадщина та відповідно не проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 15). Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.\~1233, ч. 2 ст.\~1234 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Частиною 1\~ст. 1221 ЦК України\~визначено, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а частиною 3ст. 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 зазначеного кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а згідно ч. 3 вказаної статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не надав суду доказів у порядку\~ст. 60 ЦПК України, які б підтверджували, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Крім цього, [PERSON] пропустив визначений законодавцем строк для прийняття спадщини, однак питання про поновлення такого строку позивачем постановлено не було. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як вбачається із із листа державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 30 травня 2017 року № 1002/01-16 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), за заповітом [PERSON] спадкова справа не заводилася. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності\~ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст.\~1270, ст.\~1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку та існує спір із відповідачем щодо належності земельних ділянок до спадкового майна, суд приходить до висновку, що вказаний позов є передчасним і відсутні правові підстави для його задоволення, а позивачу слід звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed