Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19.12.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № ДТЗ/21 згідно якого були застраховані його майнові інтереси, як власника автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER]. 21.09.2013 року в місті Дніпропетровську з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], що належав [PERSON], який в свою чергу скоїв рух вперед та зіткнувся з автомобілем «Ніссан Кашкай», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], заподіяні механічні ушкодження. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2013 року. Окрім цього, відповідно до даних Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ніссан Кашкай», державний номер [NUMBER], на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Позивачем дорожньо-транспортну пригоду від 21.09.2013 року було визнано страховою подією, про що відповідно було складено страховий акт №22472Р/05/2013 від 17.10.2013 року та розрахована сума страхового відшкодування згідно рахунку №С000035413 від 26.09.2013 року. На підставі заяви страхувальника та відповідно до умов договору страхування страхове відшкодування у сумі 18838,73 грн. було виплачено [PERSON], згідно платіжного доручення №115494 від 18.10.2013 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страховик має до особи, що відповідальна за завдану шкоду, тому позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суми страхового відшкодування у розмірі 18838,73 грн. та 1378,00 гривень судових витрат у справі, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2017 року було задоволено у повному обсязі. Після скасування заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2017 року позовні вимоги позивачем зменшені, оскільки відповідач частково сплатив матеріальну шкоду у сумі 7838,73 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача решту суми страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 11\~000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відстуності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення на позовні вимоги, згідно яких зазначив, що сплатив страхове відшкодування у сумі 11\~000,00 грн. на рахунок позивача, у стягненні судових витрат у сумі 1378,00 грн. просив відмовити, справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19.12.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № ДТЗ/21 згідно якого були застраховані його майнові інтереси, як власника автомобіля «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER]. 21.09.2013 року в місті Дніпропетровську з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], що належав [PERSON], який в свою чергу скоїв рух вперед та зіткнувся з автомобілем «Ніссан Кашкай», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], заподіяні механічні ушкодження. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2013 року. Окрім цього, відповідно до даних Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ніссан Кашкай», державний номер [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Позивачем дорожньо-транспортну пригоду від 21.09.2013 року було визнано страховою подією, про що відповідно було складено страховий акт №22472Р/05/2013 від 17.10.2013 року та розрахована сума страхового відшкодування згідно рахунку № С000035413 від 26.09.2013 року. На підставі заяви страхувальника та відповідно до умов договору страхування страхове відшкодування у сумі 18838,73 грн. було виплачено [PERSON], згідно платіжного доручення №115494 від 18.10.2013 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страховик має до особи, що відповідальна за завдану шкоду, тому позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суми страхового відшкодування у розмірі 18838,73 грн. та 1378,00 гривень судових витрат у справі, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2017 року було задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.05.2017 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2017 року було скасовано. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Згідно зі ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування по договору майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страховик має до особи, що відповідальна за завдану шкоду. Оскільки на момент ухвалення рішення відповідачем надано підтвердження повної сплати страхового відшкодування в порядку регресу на рахунок позивача у сумі 11\~000,00 грн., згідно із квитанцією № N029N57715 від 09.06.2017 року, тому суд вважає, що в частині стягнення страхового відшкодування позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду відповідач у повному обсязі страхове відшкодування не сплатив, тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 1378 гривень 00 копійок судових витрат.

Outcome: partial