Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він фактично з 2010 року без реєстрації постійно проживав за адресою: [ADDRESS] у будинку, подарованому йому батьком. Також батько був власником земельної ділянки, яку через мораторій не міг переоформити на позивача, однак склав на його ім'я заповіт, яким заповів все належне майно позивачу. Його батьки були особами похилого віку, часто хворіли і позивач здійснював за ними догляд. Його батько [PERSON] помер [INFO], а мати [PERSON] померла [INFO]. Після смерті батьків позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також позивач посилався на те, що відповідачка [PERSON] жодної участі у догляді та наданні допомоги батькам, які перед смертю сильно хворіли та фактично перебували у безпорадному стані не приймала, допомоги не надавала тому є підстави для усунення відповідачки від права на спадкування. Позивач просив встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім'єю з батьками [PERSON] та [PERSON] з 2010 по [INFO] та [INFO] відповідно; усунути відповідачку [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 6,94 га. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Пояснили, що у встановленому законом порядку позивач не прийняв спадщину, оскільки вважав що, постійно проживаючи із спадкодавцями, фактично прийняв спадщину. Відповідачка [PERSON] за місцем проживання батьків бувала дуже рідко. Була на похороні матері. Жодної допомоги батькам, які хворіли та безпосередньо перед смертю перебували у безпорадному стані, не надавала. Позивач просив встановити факт постійно проживання з батьками на час їх смерті, усунути відповідачку від права на спадкування після смерті її матері, визнати за ним право власності на належну його батьку земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. В частині позовних вимог про встановлення факту посилалася на те, що позивач так само як і вона прописаний у м. Херсоні і до батьків лише навідувався, за батьками доглядали сторонні особи, яким позивач сплачував гроші. В частині вимог про усунення її від права на спадкування заперечувала, пояснила, що батьки не перебували у безпорадному стані, ввідповідачка сама є інвалідом, проживає на значній відстані, перебуває у скрутному матеріальному становищі, в міру можливостей купувала батькам ліки, що слід визнати поважними причинами ненадання допомоги. Також заперечувала в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, оскільки вона також є спадкоємцем і прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що є братом сторін у справі. Проживав недалеко (через три вулиці) від батьків в с. Михайлівка, інколи допомагав по господарству. Сестри ([PERSON]) ніколи в житті не бачив. Батьків вона ніколи не доглядала. Позивач прописаний в м. Херсоні, але проживав з батьками в с. Михайлівка з 2010 року з часу коли вони захворіли і там само проживає до теперішнього часу. Позивач купував ліки, найняв та оплачував сиділку. Мати [PERSON] за півроку до смерті батька вже була лежача. У сім'ї була домовленість, що все після смерті батьків має перейти позивачу. Вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що є братом сторін у справі. Знає, що з 2010 року позивач постійно проживав разом з батьками в с. Михайлівка, був відсутній тільки коли їздив у відрядження. Сам [PERSON] приїжджав до батьків 1-2 рази на рік. Відповідачку у батьків не бачив жодного разу. До батька на похорон вона не приїжджала, була на похороні матері. Батькам у всьому допомагав позивач, відповідачка їх здоров'ям не цікавилася. У сім'ї була домовленість, що земельна ділянка після смерті батьків має перейти позивачу. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює медсестрою в Михайлівській амбулаторії. Батькам сторін [PERSON] та [PERSON] робила процедури коли ті хворіли. За цей час жодного разу відповідачку не бачила, про її існування знає зі слів [PERSON] Лікуванням повністю займався позивач, оплачував також. [PERSON] до лікарні не зверталась, але у неї були проблеми із впізнанням та пам'яттю. Лежача була близько трьох місяців, безпорадною до смерті була десь півроку. [PERSON] сторонньої допомоги потребував останні 1-2 місяці, його стан в цей час можливо назвати безпорадним. [PERSON] та [PERSON] були забезпечені всім необхідним. Позивача у них бачила часто, крім часу коли він був у рейсах. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що по сусідству (через дорогу) з родиною [PERSON] в с. Михайлівка мешкає близько 15 років. У них четверо дітей, але сестру він жодного разу не бачив. Позивач постійно проживає в Михайлівці близько 15 років. [PERSON] та [PERSON] часто хворіли, подробиць не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в с. Михайлівка мешкає 16 років. Знає, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON], у них ще є дочка та два сини. Дочку бачили 1 раз на похороні [PERSON] у [PERSON] на похороні не була. Була у [PERSON] кожен день останні 6 місяців, доглядала за нею за проханням позивача. [PERSON] за рік до смерті робив по господарству щось не важке, а останні місяці ходив тільки в туалет. [PERSON] за рік до смерті також робила по господарству щось не важке, а останні 6 місяців була лежача. Позивач доглядав господарство в с. Михайлівка. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з родиною [PERSON] по сусідству (двір у двір) в с. Михайлівка прожила 32 роки. За цей час відповідачку бачила десь 3 рази. З родиною [PERSON] спілкувалася дуже тісно, коли вони хворіли відповідачку не бачила з ними, був тільки позивач до самої смерті. Він же займався господарством, допомагав батькам, постійно з ними проживав, виїжджав тільки по роботі. [PERSON] хворів два роки до смерті, перший рік він щось робив, а на другий майже нічного, все робив позивач. [PERSON] після смерті чоловіка була лежача. Позивач постійно проживає в с. Михайлівка близько 5 років. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON]. Все по господарству робив позивач, купував ліки, харчі, забезпечував, тощо. [PERSON] захворів за два роки до смерті, а за півроку вже все робила сиділка, готувала, прибирала. [PERSON] була не при пам'яті, за півроку до смерті була лежача. В судовому засіданні допитана в якості свідка представник відповідачки [PERSON] пояснила, що навідувалася до [PERSON] в с. Михайлівка, прала, готувала їм. Востаннє була ще за життя [PERSON] Він бігав до останнього. Мали намір забрати бабусю, але не дали. Чим лікувалися не знає, вона ліків не привозила. До [PERSON] приїжджала в квітні 2015 року, померла вона [INFO] вона була лежача, біля неї перебували сусіди. Відповідачка теж їздила. [PERSON] тримали птицю. Землю обробляли наймані працівники. За [PERSON] доглядали люди, їсти носив [PERSON] Гроші у них були, потребували стороннього догляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, суд приходить до наступних висновків. З копії Державного акту Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 6,94 га. на території Михайлівської сільської ради. З заповіту посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Гришко С.М., реєстровий № 188, вбачається, що [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все належне йому майно де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. З договору дарування житлового будинку від 29.04.2013 посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Гришко С.М., реєстровий № 198 вбачається, що [PERSON] подарував позивачу [PERSON] житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. З Акту № 1 від 29.06.2016 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але фактично з 2010 року проживає в [ADDRESS]. До дня смерті своїх батьків проживали разом та вели спільне господарство. Аналогічне вбачається з довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району № 697 від 29.06.2016. З актового запису про смерть Відділу державної реєстрації актів цивільного стану №320 від 27.11.2014 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З актового запису про смерть Відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 175 від 03.06.2015 вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. З довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району № 3288 від 27.11.2014 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], саме він займався похованням померлого [PERSON], який помер [INFO] постійно проживали разом вели спільне господарство. З довідок Михайлівської сільської ради Скадовського району № 1196 від 02.06.2015 та № 216 від 10.02.2016 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], саме він займався похованням своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], вони з померлою проживали разом та вели спільне господарство. З повідомлення приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу від 11.02.2016 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Для визначення додаткового строку, встановлення факту прийняття спадщини за заповітом, позивачу запропоновано звернутися до суду. Повідомлено, що із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. З повідомлення приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу від 24.06.2016 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Для визначення додаткового строку, визнання права власності на спадкове майно, позивачу запропоновано звернутися до суду. Повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідачка. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що в разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Норма ч. 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Зокрема, частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Суд виходить з того, що відсутність реєстрації позивача [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] на день їх смерті сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини. Заперечуючи проти задоволення позову в цій частині відповідачка не надала доказів на підтвердження своїх доводів та спростування доказів наданих позивачем на підтвердження вказаного факту. Доводи відповідачки фактично зводились до негативних характеристик позивача. Відповідно до ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту постійного спільного проживання з його батьками позивач посилався на те, що за відсутності належного встановлення цього факту, він не зможе отримати спадщину. Отже, зміст вимог позивача направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою для визнання права на спадкування. Враховуючи пояснення третіх осіб [PERSON] та [PERSON], свідків, довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району, суд вважає встановленим факт того, що позивач [PERSON] постійно проживав із спадкодавцями [PERSON], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] станом на [INFO] та з [PERSON], яка померла [INFO] за тією ж адресою станом на [INFO]. В частині позовних вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Наданими позивачем в судовому засіданні доказами підтверджено, що [PERSON] не приймала участь у догляді та лікуванні своєї матері [PERSON], стан якої за декілька місяців до смерті можна визнати безпорадним. Однак, заслуговують на увагу докази надані відповідачкою про те, що причини ненадання такої допомоги є вагомими та поважними. З копії посвідчення [NUMBER] вбачається, що відповідачка є пенсіонеркою за віком з 2012 року. З копії довідки СЕР.МСЕ № 059452 від 05.07.2007 вбачається, що відповідачка є інвалідом по зору ІІІ групи безстроково. З довідок про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії [PERSON] у 2015 році складав 1067 грн. З епікризів вбачається, що відповідачка має посередній стан здоров'я. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення відповідачки від права на спадкування після смерті [PERSON] є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що судом встановлено факт постійного проживання позивача зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, а також те, що нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на її прийняття, суд вважає, що [PERSON] не позбавлений можливості оформити свої спадкові права через органи нотаріату, а отже позов у частині визнання права власності на земельну ділянку є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial