Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2012 року у розмірі 34037 грн. 57 коп. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 12725 грн. 42 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим станом на 27.03.2018 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 34037 грн. 57 коп., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду клопотання, в якому вказав, що на позовних вимогах наполягає, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважаю можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 25.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 12725 грн. 42 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.4-29). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Памяткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. (а.с.4). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання за кредитним договором б/н від 25.09.2012 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальникові терміновий кредит у сумі 12725 грн. 42 коп. на термін 06 місяців, з 25.09.2012 року по 31.03.2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 12725 грн. 42 коп. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник представляє банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2120 грн. 90 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2013 року. Згідно до п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно Генеральної угоди, Умовами та Правилами. Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та Правилах за кожен день прострочення. Однак у встановлений Генеральною угодою термін відповідач свої зобовязання в повному обсязі не виконав не погасив кредит, що призвело до виникнення перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 27.03.2018 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 34037 грн. 57 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 11725 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 6 грн. 23 коп., заборгованість за пенею та комісією 19230 грн. 23 коп., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 3075 грн. 32 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. З урахуванням викладеного вважаю, оскільки зобовязання по кредитному договору відповідачем не виконано, то сума заборгованості, що утворилася, підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved