Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.05.2016 року стягнуто з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття останньої. Зазначає, що з моменту ухвалення вказаного рішення змінились обставини його життя, а саме 29.09.2016 року він одружився та з того часу проживає разом із дружиною. Остання навчається в ЧНУ імені [PERSON] та не працює. Окрім того на позивачу лежить тягар сплати комунальних послуг за житло. Вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів є значно великим, а тому просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів та стягувати з нього 1/5 частину з усіх видів заробітку. Позивач та його представник в судовому засіданні дали пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та зазначила, що зменшення розміру аліментів призвиде до погіршення матеріального становища дитини, що є неприпустимим. Суд, дослідивши обставини справи, пояснення сторін та письмові докази приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Як вбачається із рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.05.2016, із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надана довідка видана КМУ «Міська лікарня №4», з якої встановлено, що ультразвуковим дослідженням органів черевної порожнини та за очеревинного простору у [PERSON] А, [INFO] виявлено ознаки хронічного холециститу та панкреатиту. Однак вказаний письмовий доказ судом до уваги взятий бути не може, оскільки він складений 29.12.2015 року, тобто ще до призначення аліментів рішенням суду, а тому не може свідчити про погіршення стану здоровя чи зміну матеріального становища позивача. Те саме стосується і довідок виданих обласним медичним діагностичним центром, складених 28.05.2016 року. Що стосується зміни матеріального становища позивача, судом встановлено наступне. Відповідно до вищевказаного рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.05.2016 встановлено, що з листопада по квітень 2016 року [PERSON], працюючи на посаді старшого викладача методиста в АРЗ СП УДСНС України в Чернівецькій області, йому була нарахована заробітна плата в розмірі 24540,08 гривень. Як встановлено із довідки про доходи від 17.10.2016 року, [PERSON], не змінивши місця роботи та працюючи на тій же посаді, в період із квітня по вересень 2016 року йому була нарахована заробітна плата в розмірі 25200,00 гривень. Інші відомості про доходи позивача із вересня 2016 року по теперішній час відсутні. Таким чином встановлено, що з моменту присудження аліментів і до цього часу, розмір матеріального забезпечення позивача не змінився. Окрім того, як це вбачається із Наказу Служби України з надзвичайних ситуацій від 29.12.2016 року, було наказано керівникам органів та підрозділів служби цивільного захисту забезпечити починаючи з січня 2017 року виплату місячного грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у розмірі не менше 5000,00 гривень. Що стосується зміни сімейного становища позивачем, варто зазначити наступне. Встановлено також, що 29.09.2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], відповіднодо копії свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 121056 від 29.29.2016 року. Позивач посилається на те, що його дружина в даний час навчається та ніде не працює, а тому тягар матеріального забезпечення сімї лежить повністю на ньому. Однак такі твердження спростовуються письмовими доказами у справі. Так, як встановлено із довідки № 120 від 08.11.2016 року факультетом історії, політології, міжнародних відносин ЧНУ ім.. [PERSON], [PERSON] дійсно є студенткою 5 курсу вказаного факультету заосної форми навчання і навчається на умовах повного відшкодування коштів на навчання, тобто безкоштовно. Відповідно до відомостей ДСНС України викладених в листі № 03/699 від 10.02.2017 року, [PERSON] працює на посаді диспетчера караулу 5 державної пожежно-рятувальної частини. Таким чином встановлено, що [PERSON] навчається безкоштовно, офіційно працевлаштована та отримує постійних дохід, однак відомості про розмір її доходу відсутні. Встановлено, що позивач та [PERSON] проживають спільно без реєстрації по вул. Заводській, 58 З/14. Таким чином посилання позивача про значні витрати на оплату комунальних послуг до уваги взяті бути не можуть, оскільки такі витрати він несе разом із своєю дружиною, яка також отримує дохід. Відповідно до викладеного, судом не встановлено причин та обставин, які б свідчили про можливість зменшення розміру аліментів стягуваних з позивача в розумінні ст. 192 СК України. А тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed