Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 12.02.2016 року, в якій просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщеннням квартирою №184 в буд.№1 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Позовні вимоги [PERSON] в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: бульвар Вечірній 1/184 в м. Кривому Розі, та визнання позивача уповноваженим наймачем вказаної квартири за заявою позивача ухвалою суду від 05.05.2016 року залишено без розгляду. В обгрунтування предявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2015 року, укладеного з [PERSON], він є власником квартири №184 в буд.№1 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до п.6.2 договору, колишній власник квартири зобовязався знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, зареєстрованими в квартирі в строк до 29.12.2015 року. Виходячи з того, що відповідач покладені на нього зобовязання виконувати в добровільному порядку відмовляється, позивач вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник - [PERSON] в судове засідання не зявились, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позовної заяви визнали. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу серії НВС № 142279 від 28.12.2015 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12805565, належить квартира №184 в буд.№1 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується Витягом з реєстру (а.с.5,8). Як слідує з п.6.2 договору купівлі-продажу від 28.12.2015 року (а.с.8), сторони домовились, що [PERSON], [PERSON] «Продавці» знімуться з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані у квартирі до 29.12.2015 року. Згідно довідки КП «ЖЕО №35» від 10.02.2016 року та відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за вказаною адресою з 23.07.2004 року значиться зареєстрованим лише [PERSON], [INFO], - відповідач у справі (а.с.9). В ході судового розгляду судом встановлено, що в порушення вказаних вимог договору купівлі-продажу відповідач в добровільному порядку не зняв з реєстраційного обліку місце проживання, що призводить до створення перешкод позивачеві у здійсненні ним права власності майном, яке в силу ст.16 ЦК України підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між дійсним власником та родичем попередніх власників житла, який не є родичем або членом сімї позивача. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.33,34 Постанови Пленуму №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членім сімї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким він не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідач, будучи родичем колишнього власника житла, права на яке у нього припились з підстав відчуження майна на користь позивача на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації у квартирі №184 в буд.№1 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області чинить [PERSON] перешкоди у здійсненні такого права, яке за даних обставин підлягає захисту судом шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є правовою підставою для зняття її з рестрації місця проживання.

Outcome: approved