Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 006-28503-230113, згідно якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 50000 грн. Позивач наголосив на тому, що позивач зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач і звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 76297 грн. 24 коп., що складається з: 0 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 44 549 грн. 06 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 31 748 грн. 18 коп. - заборгованість за нарахуваннями (проценти, комісія). Також, позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Справу просив розглядати у відсутності представника. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу в його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, того, що правом участі в судовому засіданні відповідач розпорядився на власний розсуд, а позивач просив справу розглядати у відсутності представника, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду у формі заяви №006-28503-230113 відповідно до умов якої відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] з встановленим лімітом кредитної лінії у сумі 50000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява та тарифи на обслуговування платіжних карток складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 5). З даних розрахунку ціни позову за кредитним договором №006-28503-230113 від 10.11.2016 вбачається, що загальна сума заборгованості на дату розрахунку складає 77 047 грн. 24 коп., в тому числі: тіло кредиту - 0 грн., прострочене тіло кредиту - 44549 грн. 06 коп., відсотки - 31 748 грн. 18 коп., комісії - 0 грн., пені - 750 грн. (а.с.18). Позивачем було виконано зобов'язання за вказаним кредитним договором. Позичальником умови договору не виконуються, кредит та проценти за його користування не повертаються. Заборгованість відповідача підтверджується даними розрахунку ціни позову (заборгованості) (а.с. 4). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК Украйни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Розрахунки, надані банком спростовані не були. В порядку статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не було надано доказів на спростування позовних вимог. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на чинному законодавстві, знайшли своє доведення та підлягають задоволенню, а саме: з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 76297 гривень 24 копійок, з яких: 44549 гривен 06 копійок - прострочене тіло кредиту; 31748 гривень 18 копійок - нарахування (проценти, комісія). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1378,00 гривень. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 543, 554, 559, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved