Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивув тим , що 10.08.2012 року [PERSON], відповідач у справі, взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 10 800,0 грн., про що написав розписку, в якій зобов'язався повернути кошти впродовж 10 місяців, тобто до 10.06.2013 року. Розписка складена відповідачем власноруч та підписана ним після отримання грошей. Тобто, 10.08.2012 року між позивачем по справі та відповідачем - [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого вона передала йому грошові кошти в сумі 10800 грн. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Після спливу терміну повернення боргу, позивач декілька разів телефонувала відповідачеві з вимогою повернути борг, але він обіцяв, що скоро у нього з'являться гроші і він віддасть борг, але борг не повернув до сьогодні. Відповідач уникає зустрічі з нею та вимкнув телефон. В березні 2014 року вона надіслала відповідачу вимогу про повернення боргу, яку він власноручно отримав 11.03.2014 року, про що була зроблена відмітка у поштовому повідомлені. Станом на день розгляду справи сума заборгованості не змінилась та складає 10 800,0 грн. На її прохання про добровільну сплату боргу Відповідач платити відмовляється. Тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд стягнути з відповідача - [PERSON], на її користь суми боргу 10 8000,0 грн., 205,20 грн. встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 244,11 грн. виходячи з 3% річних від простроченої суми, а всього 11 249,31 грн.. Стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь судові витрати у розмірі 243,60 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,0 грн.. В судове засідання позивач та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] ( а.с. 7) не з'явилися, надали заяви про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Не заперечують проти розгляду справи в порядку заочного провадження ( а.с. 26,28). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчать поштові повістки ( а.с. 13,20). За згодою позивача суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних в справі доказів. Дослідив матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Стаття 1047 ЦК передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Письмовим доказом визнання боргу відповідачем являється оригінал розписки, укладеної між сторонами про укладення договору позики ( а.с. 27). Відповідач належним чином повідомлявся позивачем про наявність боргу, про вимогу про повернення боргу ( а.с. 9-11). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто вимоги позивача ґрунтовані на вимогах закону і не спростовуються відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved