Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], який помер 12 лютого 1996 року, був власником земельної ділянки розміром 7,78 га. З дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] ніхто з його спадкоємців з заявою про прийняття спадщини не звертався, про наявність спадкоємців заявникові нічого не відомо, у звязку з чим, він просив визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальній громаді. Представник Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області письмово підтримав заяву, просив задовольнити її в повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 31). Заінтересовані особи Печенізька державна нотаріальна контора Харківської області, просила розглядати справу за відсутності її представника (а.с. 32), Печенізька районна державна адміністрація Харківської області про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 33-34). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], помер 12 лютого 1996 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть серії АТ № 962848 від 19 червня 2015 року (а.с. 19-20). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 7,78 га без визначення меж цієї частки в натурі, зазначена ділянка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ХР № 0146172, виданого на підставі розпорядження Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 34 від 04 лютого 1997 року (а.с. 5). За довідкою Печенізької державної нотаріальної контори № 137/01-08 від 23 червня 2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт за життя [PERSON] не склав (а.с. 20-29). Станом на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] (а.с. 6), за цією ж адресою в період часу з 12 лютого 1996 року по 12 серпня 1996 року ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 7). Відомості щодо наявності непрацездатних осіб, що перебували на утриманні [PERSON] не менше одного року до його смерті, що було б підставою для спадкування в порядку статті 531 Цивільного кодексу України (№ 1540-VI від 18 липня 1969 року) відсутні. Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (№ 435-IV від 16 січня 2003 року) правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 цього Кодексу про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до статті 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, що визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, оскільки ніхто не прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про визнання її відумерлою.

Outcome: approved