Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.07.2001 року позивачем через Херсонську товарну біржу «Ізумруд» була придбана трьохкімнатна квартира [ADDRESS] , у якій позивач на даний час проживає. Під час оформлення купівлі-продажу був складений договір №6936 від 07.07.2001 року та підписаний представником колишнього власника [PERSON] з дозволу колишнього власника квартири [PERSON] , та завірений начальником реєстраційного відділу торгової біржі. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було завірено у Херсонському міському бюро технічної інвентаризації 09.07.2001 року за №31478. 17.12.2019 року позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Херсонської міської ради Остапенко С.М. встановив наявність обмежень зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] існує заборона (архівний запис) від 09.12.1996 року архівний номер 6561HERSON1, архівна дата 19.09.1997 року, № реєстру 591-3, внутрішній номер 3D0103342AEE43295925. Таким чином, на даний час існує архівний запис на обтяження квартири позивача. Обтяження у вигляді заборони майна, яке належить [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні нею права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке придбано нею на законній підставі. Встановити підстави заборони не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження нотаріусів та журнали реєстрації, на даний час знищені, враховуючи те, що вказані заборони були внесені до реєстру в 1997 році, до моменту придбання квартири [PERSON] , та стосуються вони лише колишньої власниці квартири і не мають жодного відношення до нинішньої власниці (позивача), існує необхідність скасувати заборону об`єкта нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №2450463 від 09.12.1996 року, вчинений на підставі листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Кличановської С.І. від 03.12.1996 року за №26. У зв`язку з викладеним, позивач просить скасувати обтяження на його квартиру, що розташована за адресою: квартира [ADDRESS] , а саме заборону: заборона (архівний запис). Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна архівний запис про обтяження на квартиру позивача, що розташована: квартира [ADDRESS] від 09.12.1996 року (архівний номер 6561HERSON1, архівна дата 19.09.1997 року, № реєстру 591-3, внутрішній номер 3D0103342AEE43295925). Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 та 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору №6936купівлі-продажу, посвідченого 07.07.2001 року Херсонською товарною біржею «Ізумруд», [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Рішенням про відмову у державній реєстрації прав на їх обтяжень №50335898 від 19.12.20119 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована: [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №194444674 від 23.12.2019 року вбачається, що на квартиру [ADDRESS] існує заборона (архівний запис) від 09.12.1996 року архівний номер 6561HERSON1, архівна дата 19.09.1997 року, № реєстру 591-3, внутрішній номер 3D0103342AEE43295925. Відповідно до листа Першої Херсонської державної нотаріальної контори від 03.12.1996 року повідомлено, що 03.12.1996 року за р.№2789 [PERSON] посвідчено договір застави Ѕ частини трьохкімнатної квартири, яка розташована в [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Згідно копії з Реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та іншого нерухомого майна Першої Херсонської державної нотаріальної контори наявна заборона від 03.12.1996 року на ім`я [PERSON] . За повідомленням Державного нотаріального архіву Херсонської області від 23.09.2021 року №1787/01-21, повідомлено, що договори застави за 1996 рік посвідчені [PERSON] , приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу до державного архіву на зберіганні, не передавались. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.2 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1,2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що відповідно до ст.73 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. На теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження квартири [ADDRESS] , власницею якого є позивачка. Безпідставний арешт на майно, яке належить позивачці обмежує її право власності, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України. Таким чином, суд, на підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved