Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування. У даному житловому будинку зареєстрований [PERSON] . Відповідач є сторонньою особою по відношенню до позивача, зареєстрований був на його прохання тимчасово для вирішення особистих питань, проживав до 1998 року у вищезазначеному будинку, потім виїхав у невідомому напрямку та його місцезнаходження невідомо, контактних даних та будь-якого зв`язку з ним немає. Будь-якого майна, належного відповідачу, в будинку немає. Крім цього, відповідач ніколи не сплачував та не сплачує кошти за користування жилим приміщенням комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті. Залишаючись зареєстрованим у будинку позивача, відповідач тим самим завдає йому фінансові незручності, а саме: збільшена плата комунальних платежів. Позивач має намір у майбутньому продати вищезазначений будинок, але через реєстрацією в ньому відповідача, зробити це не може. Звернутися з проханням до відповідача про зняття його з реєстрації позивач не може, тому що не знає, як його знайти і де він фактично проживає, зв`язок між собою не підтримують. Відповідач не проживає більше двадцяти років у вищезазначеному будинку. Будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком позивач не створював, відповідач виїхав давно і невідомо куди. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . До початку\~судового засідання\~від представниці\~позивача \~адвоката Мазурової\~К.Д.\~надійшла заява,\~в якій\~вона просить\~справу розглянути\~без її\~участі та\~участі позивача, наполягала на задоволенні позовних вимог позивача. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. У судове засідання третя особа представник Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми Сумської міської ради» не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно ч.\~1\~ст.\~224\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~відповідача,\~який належним чином\~повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представниці позивача адвоката Мазурової К.Д. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] є власником\~житлового будинку\~ [ADDRESS] на\~підставі договору\~дарування житлового\~будинку від\~15.03.2004\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Сумського\~міського нотаріального\~округу Краснощок\~Л.М.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 800,\~зареєстрованого в\~Комунальному підприємстві\~« Сумське міське бюро технічної інвентаризації»15.04.2004 за № 139. З довідки,\~виданої Управлінням\~«Центр надання\~адміністративних послуг\~у м.\~Суми» Сумської\~міської ради\~№ 14.03-08/34813\~від 02.02.2019\~року,\~вбачається,\~що за адресою: [ADDRESS] . зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У 1998 році відповідач виїхав у невідомому напрямку та його місцезнаходження невідомо, контактних даних та будь-якого зв`язку з ним немає. З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.07.2020 року, складеного мешканцями [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які є сусідами позивача, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає за місцем реєстрації понад 20 років з 1998 року. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , понад 20 років та виїхав у невідомому напрямку та його місцезнаходження невідомо, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. \~ \~ \~ \~Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved