Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати недійсними договори № 15329 від 06 листопада 2009 року та № 15330 від 06 листопада 2009 року, укладені між ним та відповідачем ДП «Індекс» ТОВ «ВТД-Україна», та стягнути з відповідача на його користь 24 687 гривень 90 копійок, сплачених за цими договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з метою придбання транспортного засобу між ним та відповідачем 06 листопада 2009 року було укладено два договори № 15329 та № 15330, відповідно до яких ДП «Індекс» - Адміністратор за його дорученням - Учасника зобов'язався за плату здійснювати дії, спрямовані на придбання Товару, зазначеного в додатку № 1 до договорів, на умовах діяльності програми «Добробут». Вартість товару, який зобов'язався передати Учаснику Адміністратор за договором № 15329, складає 15000 гривень, вартість товару за договором № 15330 - 75000 гривень. На виконання договорів із відповідачем ним було здійснено оплату у сумі 24687 гривень 90 копійок. У теперішній час він дізнався, що отримання товару за договорами є неможливим, відповідач користується його грошовими коштами на власний розсуд. Крім того, ДП «Індекс» не внесено до Державного реєстру фінансових установ та не має право надавати такі послуги населенню. Позивач вважає, що його ввели в оману, оскільки відповідач фактично надавав фінансові послуги, прикриваючись пірамідальною схемою, та не маючи статусу фінансової установи. Позивач також вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлена заборона щодо нечесної підприємницької практики. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та розгляду справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2009 року між [PERSON] та ДП «Індекс» ТОВ «ВТД-Україна» було укладено договори № 15329, № 15330, за умовами яких [PERSON] - Замовник доручає, а ДП «Індекс» ТОВ «ВТД-Україна» - Виконавець приймає на себе зобов'язання за плату здійснити дії, спрямовані на придбання Товару, зазначеного в Додатку № 1 на умовах діяльності Програми «Добробут». До таких дій віднесено сформування та адміністрування групи Учасників, організація своєчасної активації Договору для подальшої безперешкодної участі Учасника у Програмі, організація та проведення асигнаційних заходів щодо надання Товарно-асигнаційного Акту на придбання Товару, здійснення оплати Товару та забезпечення його передачі Учаснику на Умовах Програми та інші правочини в порядку та в строки, передбачені даним Договором. У позивача, в свою чергу, виникли обов'язки по сплаті витрат для придбання товару та витрат, що виникають у ДП «Індекс» ТОВ «ВТД-Україна» при виконанні своїх зобов'язань. Відповідно до додатків № 1 до вищезазначених договорів Товаром є транспортні засоби вартістю 15000 та 75000 гривень відповідно. Судом встановлено, що позивачем на виконання вказаних договорів з ДП «Індекс» сплачені платежі на загальну суму у розмірі 24687гривень 90 копійок. Відповідно до положень ч.1,п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, вказаний Закон встановлює недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. У разі якщо споживач сплачує не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, а суб'єкт підприємницької діяльності без залучення власних коштів формує групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному із учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності відповідної системи, укладений між сторонами договір не є угодою про посередницьку діяльність; діяльність підприємця з реалізації такої системи є такою, що вводить споживача в оману (постанова ВСУ від 23 травня 2012 року у справі № 6-35цс12). Отже, недійсність договорів, укладених між позивачем та ДП «Індекс» ТОВ «ВТД-Україна», встановлена ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім того, судом встановлена відсутність у відповідача ліцензії, обов'язковість якої передбачена ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому суд вважає, що договори в такому разі підлягають визнанню недійсним згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України з підстав недодержання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки договори визнаються недійсним у зв'язку з порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», то і наслідки повинні бути застосовані ті, що передбачені цим законом. У відповідності до вимог пункту 9 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитки, вони повинні відшкодовуватись винною особою у повному розмірі. У статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правових наслідків недійсності правочину з підстав порушення положень цієї норми не зазначено. Отже, збитками позивача в цьому разі є всі сплачені ним відповідачу за недійсними договорами кошти у сумі 24 687 гривень 90 копійок, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», а його позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів підлягають задоволенню, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 246 грн. 87 коп.

Outcome: approved