Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, вимоги якої представник мотивував тим, що 11.01.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2271275, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу Cevrolet Epica, д.н.з. [NUMBER] . 14 червня 2018 року в м. Скадовську Херсонської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на автомобіль «Subaru Legasy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Так як відповідач в момент вчинення ДТП керував застрахованим транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, виникли підстави звернутися до нього з регресним позовом. За фактом ДТП позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 23 680,756 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.01.2020 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 49-50). Представник позивача в судове засідання не з`явився, спрямував клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 67). Відповідач [PERSON] повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування на відому адресу місця проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Судом та матеріалами справи встановлено, що 11.01.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2271275, за умовами якого були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу Cevrolet Epica, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9). 14 червня 2018 року в м. Скадовську Херсонської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на автомобіль «Subaru Legasy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 14.06.2018 р. (далі - Європротокол) (а.с. 14). Згідно інформації, яка наявна у Європротоколі, відповідач керував застрахованим ТЗ без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 20.06.2018 позивач отримав від [PERSON] повідомлення № 18445 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу Потерпілої особи (а.с. 10-11). 23.06.2018 [PERSON] було подано позивачу заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 18445 (а.с. 12). 13.09.2018 позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому за Договором страхування відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про ОСЦПВ), за яким у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, позивачем на підставі експертизи (Звіт № 18445 щодо визначення розміру збитку колісного транспортного засобу від 21.08.2018) було складено страховий акт № 18445/18, відповідно до якого сума страхового відшкодування за Договором страхування склала 23 680,75 грн. (з урахуванням 1 000,00 грн. франшизи). На підставі цих документів вказана сума була перерахована Позивачем на рахунок Потерпілого, що підтверджується платіжним дорученням № 12786 від 13.09.2018 (а.с. 15-41, 42). За загальним правилом згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. «б» пп. 38.1.1. п. 38.1. статті 38 Закону про ОСЦГІВ страховик мас право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, зокрема, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як встановлено судом, факт того, що відповідач керував Застрахованим ТЗ без права на керування транспортним засобом відповідної категорії вказано у Європротоколі. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, з моменту такої виплати (13.09.2018 р.) у межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача з мотивів, якими обґрунтована позовна заява. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 23 680,75 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved