Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування нормативно - правового акта, що був визнаний незаконним і скасований. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив наступне. Рішенням Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (далі - ВК ЕМР) № 148 від 20.05.2010 року «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги» комунальне підприємство «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» (далі - КП «ВК «ТВК») було зобов'язано «вживати заходи по захисту цивільних прав комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» в разі несплати населенням (боржниками) за комунальні послуги шляхом обмеження водопостачання в квартирах боржників». Також, пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 29.05.2013 № 167 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради надано дозвіл використовувати та застосовувати у роботі, зокрема, рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 20.05.2010 року № 148 «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги». На підставі вищевказаних рішень у належній їй квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], працівниками комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (далі - КП «ПКВ» ЕМР) 23.10.2013 року було відключено каналізацію шляхом встановлення заглушки. Відновлення послуг з водовідведення було здійснено тільки 23.08.2014 року, тобто через 10 місяців. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.07.2014 року було задоволено її адміністративний позов до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа - КП «ПКВ» ЕМР, про визнання недійсними та скасування рішення ВК ЕМР від 20.05.2010 року № 148 та п. 3 рішення ВК ЕМР від 29.05.2013 року № 167. Розгляд вказаної справи тривав півроку (з лютого по липень 2014 року) в зв'язку із систематичними неявками відповідача (ВК ЕМР) та третьої особи (КП «ПКВ» ЕМР), а також невиконанням відповідачем ухвали суду про опублікування оголошення про слухання справи на виконання вимог ст. 171 КАС України. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року КП «ПКВ» ЕМР відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції залишена без змін. Стаття 16 ЦК України передбачає, зокрема, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Просить суд стягнути з місцевого бюджету міста Енергодара на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті прийняття ВК ЕМР нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, в сумі 20000 грн.. В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення відповідно до тексту позовних вимог. Додатково пояснила, що внаслідок прийняття вищевказаних рішень ВК ЕМР їй завдана істотна моральна шкода, оскільки рішення були прийняті зі свідомим порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в частині повноважень органів місцевого самоврядування та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо безперервності надання комунальних послуг. Незважаючи на її неодноразові звернення щодо незаконності вказаних рішень, які були обґрунтовані посиланням на законодавство України та роз'яснення центрального органу виконавчої влади у сфері ЖКХ (лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 8/104-15-11), відповідач не вжив жодних заходів щодо скасування незаконного рішення. Оскільки вона є кваліфікованим юристом та має досвід роботи у сфері житлово-комунального господарства, то добре обізнана щодо своїх прав як споживача житлово-комунальних послуг. Така зухвалість та свідомість дій відповідача спричиняла їй особливо значну моральну шкоду, викликаючи відчай та зневіру у дієвості конституційного принципу верховенства права в Україні. Протягом усього часу розгляду адміністративної справи № 316/281/14-а за її позовом про визнання незаконними та скасування даних рішень, який тривав півроку (з лютого по липень 2014 року), представники ВК ЕМР жодного разу не з'явилися у судові засідання, а ухвала суду про опублікування оголошення про слухання справи на виконання вимог ст. 171 КАС України залишалась невиконаною 2 місяці. На підставі цих рішень у належній їй квартирі працівниками КП «ПКВ» ЕМР 23.10.2013 року було відключено каналізацію шляхом встановлення заглушки. Відновлення послуг з водовідведення було здійснено тільки 23.08.2014 року, тобто через 10 місяців. Весь цей час органи місцевого самоврядування відмовлялись розглядати її звернення з приводу незаконності рішень ВК ЕМР та незаконності дій КП «ПКВ» ЕМР. Неможливість добровільного врегулювання питання з відповідачем призвело до незручностей, постійних хвилювань, в тому числі і вимушеного звернення до суду з адміністративним позовом про визнання недійсними та скасування відповідних рішень ВК ЕМР. Судова справа щодо скасування рішень, яка тривала майже рік, відволікала її від інших, більш корисних занять, та скорочувала вільний час, породила зневіру до органів місцевого самоврядування, нервове напруження, почуття роздратування, пригніченості, дискомфорту, розпачу. Тривала перерва у наданні послуг з водовідведення зробила неможливим проживання у належній їй квартирі, що є також порушенням одного з основоположних конституційних прав - права власності, та позбавило нормального існування, яке при існуючому рівні розвитку цивілізації неможливе без користування водою та каналізацією. Вона змушена була протягом 10 місяців щоденно витрачати додаткові зусилля для організації нормального життя, постійно потерпаючи від незручностей та неможливості зробити елементарні побутові дії (помитися, помити посуд, зробити прибирання, приготувати їжу, нагодувати кота (якому внаслідок перенесеної тяжкої хвороби потрібно дієтичне харчування), прибрати у кошачому туалеті і т. ін.). Крім того, перерва у наданні послуг з водовідведення у житловому будинку, обладнаному централізованою системою водовідведення, спричинила затоплення її квартири каналізаційними стоками, створила нестерпні умови проживання, які не відповідають вимогам санітарних норм та правил та створила загрозу її здоров'ю та здоров'ю оточуючих мешканців. Внаслідок фізичних та моральних страждань погіршився стан її здоров'я, вона була змушена звертатись до лікарів. Виходячи з істотності, навмисності та тривалості порушення її прав, вона оцінює моральну шкоду у 20 000 грн.. Відповідач - представник Виконавчого комітету Енергодарської міської ради в судове засідання не з'явився жодного разу. Належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчать підписи уповноважених осіб на поштових повідомленнях про отримання повісток ( а.с. 28,37,41). Заперечень, заяв про перенесення розгляду справи, пояснень до суду не надано. За згодою позивача, з метою запобігання тяганини при розгляді справи, суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження. Представник третьої особи - Управління Державної казначейської служби України в м. Енергодарі Запорізької області ( а.с. 32,42) в судовому засіданні покладаються на компетентність суду. Прокурор, що приймає участь у справі, як представник інтересів держави на стороні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України в м. Енергодарі Запорізької області, проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на недоведеність, необґрунтованість, завищеність позовних вимог. Вислухавши доводи сторін, представника третьої особи, прокурора, що приймає участь у справі, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Стаття 1175 ЦК України встановлює, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Судом встановлено, що позивач по даній справі зверталась до Енергодарського міського суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №148 від 20.05.2010 року «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги» комунальне підприємство «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал») та п. 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 29.05.2013 № 167 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради в частині надання дозволу використовувати та застосовувати у роботі, зокрема, рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 20.05.2010 року № 148 «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги» ( а.с.10.11). За результатами розгляду справи в місцевому суді адміністративний позов було задоволено, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.07.2014 року по справі № 316/281/14-а залишено без змін ( а.с. 5-9). За час дії незаконного рішення позивач неодноразово зверталась до відповідача ( а.с. 12-18) з заявами про вжиття заходів щодо поновлення послуг з водовідведення, на що отримувала відповіді про її право звертатись до суду за захистом її прав, що стало підставою для звернення позивача до суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, підтвердила факт моральних страждань та переживань позивача по справі в результаті дії неправомірних рішень відповідача. Необхідності позивача додавати додаткових зусиль для поновлення своїх порушених справ, погіршення через це стану здоров'я позивача. Суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, характеру немайнових витрат. Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнову шкоду відшкодовує винна особа. Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування грошової компенсації за спричинену моральну шкоду визначити в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, яка була встановлена на час порушення права позивача, що відповідає 3 654 грн.. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Позивач при зверненні до суду не сплатив судовий збір на підставі заяви ( а.с.21-23), тому витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial