overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 14.10.2011 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на життя та несумісність у характерах, у зв'язку з чим між ними постійно виникали непорозуміння та конфлікти. Всі намагання знайти порозуміння та спільну мову з відповідачем виявилися марними. На даний час збереження шлюбу суперечить його інтересам та є неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.10.2011 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 15.01.2000 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Між ним (позивачем) та відповідачем фактично припинилися сімейні відносини, вони втратили один до одного почуття любові, поваги, взаєморозуміння, довіри. Подружні стосунки припинені понад два роки тому, з того часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, сім'я розпалася остаточно, поновити шлюбні стосунки вже неможливо. Крім того, у нього є інша жінка. В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини, які викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що у позивача є інша жінка, з якою він вже два роки, і з того часу позивач з відповідачем не мають спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач має намір узаконити стосунки з іншою жінкою. За час, який був наданий судом на примирення, сторони, як позивач, так і відповідач, не мали жодного наміру примиритися. Єдине, що є спільного між позивачем та відповідачем, це їх діти, які певний час проживали з позивачем. Зауважив, що сім'ю зберегти неможливо, розірвання шлюбу є остаточним рішенням позивача. Відповідач в судове засідання, не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, яка після надання судом строку на примирення до суду не з'являлася, по доказам, наданим стороною позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.01.2000 року, мають трьох дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Понад два роки сторони не проживають разом, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Примиритися, зберегти сім'ю позивач не бажає, просить розірвати шлюб. Крім того, суд враховує і ту обставину, що позивач має іншу жінку, з якою бажає офіційно оформити стосунки. Строк на примирення, який надавався сторонам, позитивних результатів не дав. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 15.03.2013 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З квітня 2016 року вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.03.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З квітня 2016 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 15.12.2007 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. З серпня 2016 року вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.12.2007 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З серпня 2016 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. В частині визначення проживання дитини з матір'ю суд відмовляє, оскільки позивач не наділений правом вирішувати дане питання від імені відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 16.05.1997 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З січня 2017 року вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.05.1997 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З січня 2017 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 18.08.2005 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. На даний час вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.08.2005 року. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На даний час між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. В частині визначення проживання дитини з матір'ю суд відмовляє, оскільки позивач не наділений правом вирішувати дане питання від імені відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.04.1997 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний момент за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розірвати шлюб з позивачем та розглянути справу у її відсутності. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.04.1997 року. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.12.1997 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких ще неповнолітній - син [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років між ним та відповідачем склалися неприязні відносини, між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, вони не могли прийти до згоди як в питаннях ведення домашнього господарства, так і в питаннях виховання дитини. Виявилося, що у кожного з них різні погляди на сім'ю, взаємостосунки. В інтересах дитини вони намагалися зберегти сім'ю, однак, відносини не налагоджувалися, а протиріччя все більше загострювалися, що призвело до того, що з початку 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спілкуються виключно з питань утримання та виховання дитини. Він добровільно надає кошти на утримання сина, а також займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком. Вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно, шлюб існує формально, примирятися він не має наміру, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним та не відповідає як його інтересам, так і вихованням неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримав усі обставини, які викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що у них з відповідачем стали різні погляди на життя. Давно не живуть разом. Хоча і проживають в одній квартирі, але по різних кімнатах. Майже рік вони не ведуть спільного господарства. Спільного бюджету у них ніколи не було, завжди кожен з них розпоряджався своїми коштами окремо. Шлюбні відносини вони не підтримують не менш як півроку. Зауважив, що збереження сім'ї на теперішній час не можливе. Сину вже 16 років, а дочка, яку він удочерив, вже заміжня. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу враховуючи пояснення позивача. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.12.1997 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Понад півроку сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. На підставі викладеного та

Outcome: approved