Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що він є власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Богінською О.Г. У вказаному будинку зареєстрований він та його колишня дружина [PERSON] та донька колишньої дружини [PERSON] . Відповідачі у будинку не мешкають з вересня 2012 року, їх місце знаходження не відомо, відносини не підтримують. Реєстрація відповідача позбавляє його можливості здійснювати право власності у повному обсязі, чим порушує його права, тому він вимушений звернутися до суду та просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, у своїй заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає та не заперечує проти заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили, відзив не надали, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.11.2005 року Серії ВОВ №678435 за номером у реєстрі нотаріальних дій 2645, посвідченого приватним нотаріусом Богінською О.Г. власником будинку є [PERSON] . З витягу з Державного реєстру правочинів №1734037 від 15.11.2005 року власником будинку є [PERSON] . З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9251175 від 12.12.2005 року власником будинку є [PERSON] . З довідки №02-20-510 від 07.09.2020 року, виданої виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Волноваського району Донецької області вбачається, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , та у будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . З акту обстеження житлового будинку на предмет фактичного проживання в ньому громадян від 17.08.2020 року встановлено, що у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але мешкає тільки власник будинку [PERSON] , а громадяни [PERSON] та [PERSON] у цьому будинку не мешкають з вересня 2012 року і по теперішній час. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі був зареєстрований в будинку, але не мешкає з 2014 року, її особистих речей в будинку не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрований. Враховуючи, що відповідачі добровільно не мешкають в ньому без поважних причин більше одного року, їх особистих речей в будинку не має, добровільно не знялися з реєстрації, до суду за викликом не з`явилися, що дає право суду визнати, що вони перешкоджають позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved