Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.03.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 5686,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 06.02.2017 року виникла заборгованість загальною сумою 14815,74 грн., яка складається з наступного: 5396,86 грн. - заборгованість за кредитом; 2821,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6044,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до Генеральної угоди: 553,31 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14815,74 грн., а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01 червня 2018 року позов задоволено. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 31.01.2019 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду на 05.03.2019 року. Представник позивача в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення пені просив застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.03.2014 року відповідач отримала кредит в розмірі 5686,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну Генеральну угоду, разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.02.2017 складається з наступного: 5396,86 грн. - заборгованість за кредитом; 2821,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6044,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією. За таких обставин суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобов`язань, покладених на неї кредитним договором, вимог ч.1 ст.1054 ЦК України. Разом з тим, що представником [PERSON] заявлено про застосування до нарахування пені вимог закону про позовну давність у 1 рік. Так, із вказаним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся 23.02.2017 (згідно штемпеля на поштовому відправленні), пеня нарахована за період з 29.03.2014 по 06.02.2017. Таким чином поза межами позовної давності перебуває період до 21.02.2016, а отже нарахована банком сума пені підлягає зменшенню з 6044,36 грн. до 3 453,92 грн. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 553, 31 грн. відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість загальною сумою 11671,99 грн., яка складається з наступного: 5396,86 грн. - заборгованість за кредитом; 2821,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3453,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають сплачені судові витрати в сумі 1260,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial