Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради заборгованість зі сплати витрат з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7\~223,19 грн., яка складається з основної заборгованості у розмірі 6\~209,09 грн., інфляційних витрат у розмірі 750,1 грн. та 3% річних у розмірі 264 грн. Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовано тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 65,9 кв.м., яке є частиною багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому має оплачувати послугу з утримання вказаного багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, оскільки вважається його співвласником. Водночас відповідач вказані послуги, які надаються позивачем, взагалі не оплачувала, як наслідок, заборгованість за останні 3 роки, до дня звернення до суду, склала 6\~209,09 грн. Одночасно відповідачу у зв`язку з наявною заборгованістю нараховано інфляційні втрати та 3% річних. Відповідачем у межах строку, визначеного ухвалою від 18.10.2019 року, з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 178 ЦПК України, подано заперечення на позовну заяву у якому вказує, що вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказана позиція мотивована тим, що власником вказаного у позові нежитлового приміщення є не вона, а її батько [PERSON] , яким у 2004 році переобладнано його з квартири. Останні 4 роки вказане приміщення взагалі не використовується, а тому не потребує послуг, що надаються позивачем. Крім того, нею не укладався з позивачем договір про надання послуг, а також не надано доказів, які б підтверджували факт надання позивачем їй заявлених послуг, а тому відкриття особового рахунку та нарахування заборгованості є незаконними. Також вважає, що договір від 28.12.2018 року про надання послуг з позивачем від імені співвласників багатоквартирного будинку, що за адресою: [ADDRESS] , підписано неуповноваженою особою. При цьому, вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року у справі № 580/44/19 визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.12.2018 року № 395, яким позивача призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Ватутіне. Представники позивача у судових засіданнях підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, вказаних у позові, просили їх задоволити, та одночасно врахувати ряд уточнень щодо описок допущених у наданих документах і розрахунках. Додатково пояснили, що хоча фактично площа нежитлового приміщення, яке належить [PERSON] становить 65,9 кв.м., однак нарахування вартості наданих послуг здійснювалося щомісячно відповідно до діючого тарифу з розрахунку площі 61,8 кв.м., оскільки частина вказаного нежитлового приміщення, орієнтовно 4 кв.м., є прибудовою до багатоквартирного житлового будинку, а тому вона не враховувалась. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення відповідно до яких позовні вимоги не визнає, з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, а тому просив суд відмовити у їх задоволенні. Також вказав, що позивач не мав права відкривати особовий рахунок без згоди [PERSON] та нараховувати плату за послуги з утримання багатоквартирного будинку по [ADDRESS] та його прибудинкової території, що за адресою:, оскільки належне їй приміщення не належить до житлового фонду даного будинку. Додатково пояснив, що [PERSON] , який є першим заступником міського голови, не мав права підписувати договір від 28.12.2018 року, оскільки відповідно до рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300 на це уповноважено заступника міського голови. Крім того, представник відповідача просив врахувати невірність розрахунків штрафних санкцій на прострочену заборгованість, оскільки відповідно до примітки до договору від 28.12.2018 року його п. 24, яким передбачено нарахування пені, вводиться в дію лише з 01.05.2019 року, а також те, що [PERSON] упродовж 2017-2018 років брала участь в утриманні прибудинкової території по [ADDRESS] , шляхом сплати податків на нерухоме майно (вищевказане нежитлове приміщення), так як частина з вказаних коштів йде до місцевого бюджету та у подальшому виділяється на благоустрій м. Ватутіне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач по справі, з 22.01.2014\~року є єдиним власником нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 65,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2019 року №\~179122556. Попереднім власником вказаного об`єкту нерухомості [PERSON] , представником відповідача у даній справі, у період 2003-2004 років здійснено узгоджене перепланування квартири [ADDRESS] , що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 24.07.2002 року №\~430 (т. 1 а.с. 70), від 19.05.2004 року № 284 (т. 1 а.с. 74), дозволу Ватутінської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт від 19.03.2003 року № 1 (т. 1 а.с. 71), акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 16.12.2003 року серії АТ 2 000485 (т. 1 а.с. 72-73). Відповідно до технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення його загальна площа становить 65,9 кв.м., з них: торгівельні зали 32,2 кв.м. та 19,7\~кв.м., кімната персоналу 9,7 кв.м., туалет 1 кв.м., а також тамбур 3,3\~кв.м., який відповідно до плану є прибудовою до багатоквартирного будинку. Позивач з 2006 року є надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території м. Ватутіне Черкаської області, у тому числі й багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.05.2006 року № 295 (т. 1 а.с. 94), від 17.01.2012 року № 1 (т. 1 а.с. 95), від 30.04.2015 року № 127 (т. 1 а.с. 21-24), від 27.01.2017 року № 42 (т. 1 а.с. 25-28), від 26.12.2018 року № 395 (т. 1 а.с.29-31), якими також затверджувались тарифи на вказану послугу. Першим заступником міського голови [PERSON] від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300, 28.12.2018 року укладено договір з позивачем про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком (т. 1 а.с. 32-40). Відповідно до п. 3 вказаного договору передбачено, що послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку і прибудинкової території. Перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] , які включено до тарифу у періоди з 23.05.2015 року по 17.02.2017 року та з 18.02.2017 року по 31.12.2018 року, вказано у відповідних довідках (т. 1 а.с. 104, 105). Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , позивачем виконано у повному обсязі, що підтверджується звітами по виконаних роботах за періоди 01.01.2016-31.12.2016 (т. 1 а.с. 9), 01.01.2017-31.12.2017 (т. 1 а.с. 10), 01.01.2018-31.12.2018 (т. 1 а.с. 11), 01.01.2019-31.08.2019 (т. 1, а.с. 12, 161). Відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] , який позивачем присвоєно відповідачу з метою обліку нарахованих та сплачених коштів за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , з розрахунку площі 61,8 кв.м., заборгованість [PERSON] за період з вересня 2016 року по серпень 2019\~року, включно, становить 6\~209,09 грн. (т. 1 а.с. 5). Здійснення позивачем нарахування щомісячного розміру платежу [PERSON] за надання житлово-комунальних послуг з розрахунку площі належного їй нежитлового приміщення 61,8 кв.м., а не фактичної 65,9\~кв.м., є правом позивача, та не може свідчити про порушення цивільних прав чи інтересів відповідача, оскільки навпаки щомісячний розмір вартості таких послуг занижено. Суд перевіривши правильність, наданих суду стороною позивача, розрахунків: заборгованості відповідача (т. 1 а.с. 5); інфляційних втрат (т. 1 а.с.\~6, 129), у тому числі застосованих індексів інфляції за період з вересня 2016\~року по серпень 2019 року (т. 1 а.с. 8); а також 3% річних (т. 1 а.с. 7), за несвоєчасну сплату наданих житлово-комунальних послуг, враховує їх під час задоволення позовних вимог. При цьому враховано рекомендації Верховного Суду України, викладені у листі від 03.04.1997 року № 62-9 р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» про те, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Встановленим судом обставинам справи відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до аналізу ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України вбачається, що власність зобов`язує, та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до змісту п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласником багатоквартирного будинку вважається також власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Положеннями п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники, крім іншого, зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Таким чином, вказане свідчить, що незалежно від цільового призначення нерухомого майна та фактичного його використання за власником такого майна зберігається обов`язок по утриманню багатоквартирного будинку у якому воно розташоване, та спростовує доводи сторони відповідача щодо відсутності такого обов`язку у [PERSON] з підстав того, що належне їй нежитлове приміщення у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , є магазином, яке упродовж останніх 4 років не використовується. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, яким врегульовувались спірні правовідносини до 09.06.2018 року, утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Відповідно до змісту п. 4 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV органами місцевого самоврядування визначаються виконавець житлово-комунальних послуг та тарифи на них. Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом п. 12 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, який регулює спірні правовідносини з 09.06.2018 року, вбачається, що послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Вказана послуга\~включає у\~себе:\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, крім іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Неукладення споживачем послуг відповідного договору на їх отримання суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та вищевказаним вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому відсутність письмово оформленого договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не позбавляє відповідача, як споживача, обов`язку оплачувати надані їй послуги. Правові позиції аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, від 04.12.2019\~року у справі № 753/8203/16-ц. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управителем багатоквартирного будинку є фізична особа - підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Положеннями ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII\~передбачено,\~що вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом. У разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок . У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. З огляду на вказане та матеріали справи, оскільки співвласниками багатоповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , до складу яких також входить і відповідач, не створено об`єднання співвласників та не прийнято рішення про форму управління вказаним багатоквартирним будинком, що стороною відповідача не заперечувалося, виконавчим комітетом Ватутінської міської ради, відповідно до передбаченого законом порядку, його управителем визначено Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради, про що свідчить рішення від 26.12.2018 року № 395. Суд критично оцінює посилання представника відповідача на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року у справі №\~580/44/19, яким визнано протиправними та нечинними рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року №\~300 та від 26.12.2018 року № 395 (т. 1 а.с.81-86), оскільки його скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 року (т. 1 а.с. 96-102), яка набрала законної сили. Ухвалою Верховного Суду від 18.11.2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, однак рішення по суті, на час ухвалення рішення у даній справі, не прийнято. Доводи представника позивача про те, що договір від 28.12.2018 року №\~22 є незаконним, оскільки його підписано неуповноваженою особою, першим заступником міського голови, а не заступником як це передбачено у рішенні виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300, суд оцінює критично, оскільки на даний час вказаний договір є чинним та у судовому порядку його не скасовано, що не заперечувалося учасниками провадження. Положеннями ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII регламентовано порядок оформлення претензій споживачів, у тому числі у багатоквартирному будинку, у разі не надання житлово-комунальних послуг їх виконавцем, або ж надання їх неналежної якості чи не у повному обсязі. Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі № 367/6563/15-ц факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (порушенням умов договору у розумінні ст.ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. Водночас суд не бере до уваги посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2018 року № 750/12850/16-ц, оскільки у даній справі предметом розгляду було питання стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, яка надається кожному споживачу індивідуально, а не утримання багатоповерхового будинку та прибудинкової території, яка фактично є послугою, що надається певному колу споживачів, які є співвласниками багатоквартирного будинку. Доводи представника відповідача щодо неотримання відповідачем житлово-комунальних послуг позивача, не заслуговують на увагу, оскільки докази того, що відповідач у встановленому законом порядку відмовлялась від їх надання, що б давало підстави для звільнення від оплати їх вартості, стороною відповідача суду не надано. Також стороною відповідача жодних належно оформлених доказів того, що упродовж періоду часу з вересня 2016 року по серпень 2019 року послуги з утримання багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , та його прибудинкової території, позивачем не надаються взагалі або ж надаються неякісно чи не у повному обсязі, а також наявності скарг (претензій) інших співвласників вказаного багатоквартирного будинку щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань з надання житлово-комунальних послуг, до суду не надано. Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд враховує те, що перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, встановлені для Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.05.2006 року № 295 (т. 1 а.с. 94), від 17.01.2012 року № 1 (т. 1 а.с. 95), від 30.04.2015 року № 127 (т. 1 а.с. 21-24), від 27.01.2017 року № 42 (т. 1 а.с. 25-28), від 26.12.2018 року № 395 (т. 1 а.с.29-31), відповідачем не оскаржувалися. Крім того, стороною відповідача не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а лише вказано про безпідставність здійснення таких щомісячних нарахувань за відсутності письмового договору, що підлягає критичній оцінці з вищевказаних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~901,\~ч.\~1\~ст.\~903\~ЦК України\~за договором\~про надання\~послуг одна\~сторона (виконавець)\~зобов`язується за\~завданням другої\~сторони (замовника)\~надати послугу,\~яка споживається\~в процесі\~вчинення певної\~дії або\~здійснення певної\~діяльності,\~а замовник\~зобов`язується оплатити\~виконавцеві зазначену\~послугу,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до змісту ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від нього або одностороння зміна його умов не допускається. Тож правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на відповідача покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги позивача вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача з боку відповідача, тому позовна вимога у частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 6\~209,09 грн. є законною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, суд вважає, що на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання зі сплати позивачу вартості наданих житлово-комунальних послуг, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, так звані інфляційні втрати розмір яких становить 750,1 грн., а також 3% річних від простроченої суми 3% річних у розмірі 264 грн., оскільки інший розмір договором або законом не встановлено. Водночас критичній оцінці підлягають доводи представника відповідача, що штрафні санкції за прострочену заборгованість у вигляді пені, розмір якої передбачено у п. 24 договору № 22 від 28.12.2018 року, можуть нараховуватися лише з травня 2019 року, так як вказане прямо передбачено у п. 2 Примітки до вказаного договору. Вказане зумовлено тим, що відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за порушення ним грошового зобов`язання, полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14.11.2011 року у справі № 6-40цс11, від 20.06.2012 року у справі №\~6-68цс12, від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, від 13.01.2016 року у справі № 6-931цс15, та постановах Верховного Суду від 15.03.2018 року № 401/710/15-ц, від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц. Вказане свідчить про те, що ч. 2 ст. 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Таким чином, вбачається, що на даний час позивачем у поданій позовній заяві не ставиться питання про стягнення з відповідача пені за прострочення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, яка передбачена п. 24 договору № 22 від 28.12.2018 року, що є його правом та не свідчить про відмову від нього. Крім того, суд не бере до уваги, надані стороною відповідача договір оренди нежилого приміщення від 31.01.2017 року та акт його прийому-передачі (т. 1 а.с. 126-128), з метою залучення до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , який одночасно є представником відповідача у даній справі, оскільки вони не стосуються предмету доказування, та не свідчать про перехід права власності на майно від відповідача до її представника у період за який позивач просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Також не стосуються предмету доказування довідки від 26.12.2019 року №\~405 (т. 1 а.с. 162), від 27.12.2019 року № 383 (т. 1 а.с. 163) щодо ненадання послуг з централізованого опалення та газопостачання до приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] , а також довідка, видана директором ТОВ «Будсервіс ЛТД» про те, що [PERSON] виконано асфальтування 80 кв.м. прибудинкової території будинку по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 167). Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] брала участь в утриманні прибудинкової території по [ADDRESS] , упродовж 2017-2018 років, шляхом сплати податків відповідно квитанцій від 22.06.2018 року № ПН113702 на суму 1\~054 грн. (т. 1 а.с. 171), від 03.06.2019\~року № 0.0.1371067847.1 на суму 2\~453,46 грн. (т. 1 а.с. 172), на підставі податкових повідомлень рішень від 25.04.2018 року № 0024174-0000-2307 (т. 1 а.с. 171) від 17.04.2019 року № 0013646-5355-2307 (т. 1 а.с. 172), так як частина з вказаних коштів йде до місцевого бюджету та у подальшому виділяється на благоустрій м. Ватутіне, суд оцінює критично, оскільки податкові платежі та оплата житлово-комунальних послуг за своєю правовою природою є різними видами зобов`язаннями, тож вони не можуть підлягати ототожненню, як і сума сплачених відповідачем податків взаємозаліку за надані позивачем послуги їй, як співвласнику вищевказаного багатоквартирного будинку. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що стороною відповідача не спростовано доводів позивача щодо наявності у [PERSON] обов`язку брати участь у витратах з утримання багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та його прибудинкової території, як одного із його співвласників, у розумінні ч. 2 ст.\~382 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», шляхом оплати позивачу вартості послуг, відповідно до тарифів, затверджених виконавчим комітетом Ватутінської міської ради, з урахуванням площі, яка не перевищує фактичної, належного їй нежитлового приміщення у вищевказаному будинку, а також надані розрахунки щодо суми заборгованості, заявленої до стягнення, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Також стороною відповідача не доведено фактів ненадання Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради вищевказаних житлово-комунальних послуг чи надання їх неналежної якості, як і наявності інших підстав для звільнення [PERSON] від їх оплати. При цьому, суд враховує, що Європейським судом з прав людини вказано, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення від 22.03.2010 року [NUMBER] (т.\~1 а.с. 69), вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved