Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08.03.2014р. приблизно о 02.00 годині поблизу будинку №30 по вул. Озерній в с. Стара Краснянка м. Кремінна Луганської області він їхав на своєму автомобілі [NUMBER] у напрямку м. Кремінна. Посеред проїзної частини у попутному напрямку рухався пішохід [PERSON], котрий перебував у стані алкогольного сп'яніння і не дотримувався передбачених ПДР України обов'язків пішохода. Побачивши [PERSON] у світлі фар, він, позивач знизив швидкість, подав звуковий сигнал клаксоном і увімкнув покажчик повороту та почав обгін пішохода. Через кілька секунд він почув звук екстреного гальмування та відчув потужний удар у задню частину свого автомобіля. В його транспортний засіб врізався автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] Саме в результаті порушення з боку [PERSON] Правил дорожнього руху України сталася дорожньо - транспортна пригода. В своїх діях він, позивач керувався виключно нормами Правил дорожнього руху України і не допустив жодних їх порушень. Внаслідок ДТП пошкоджено його автомобіль, чим йому, позивачу спричинено матеріальні збитки, вартість яких становить 92071,18 гривень. На момент зіткнення [PERSON] мав діючий договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров,ю, майну третіх осіб, укладений між ним та страховою компанією ПАТ «Європейський страховий союз». В належні строки він підготував усі необхідні документи та звернувся до зазначеної страхової компанії для отримання страхової виплати, проте станом на сьогоднішній день не отримав від цієї компанії жодної відповіді. Посилаючись на викладене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз» на його користь 92071,18 гривень завданих збитків, витрати на проведення оцінки розміру завданих збитків в сумі 500 гривень та судовий збір в сумі 925,71 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що постановою слідчого СВ Кремінського РВ ГУМВС України в Луганській області від 20.03.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014130460000235 від 08.03.2014 року, за ознаками ч.1 ст.286 КК України закрито у зв,язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Після цього постановою судді Кремінського районного суду Луганської області від 17.06.2014 року , яка набрала законної сили, [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідності за ст.124 КУпАП у зв,язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. [PERSON] постановою судді Кремінського районного суду Луганської області від 27.03.2014 року, яка також набрала законної сили, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. Вважає, що вина [PERSON] у дорожнього транспортній пригоді, яка сталася 08.03.2014 р., і в результаті якої відбулось зіткнення транспортних засобів позивача та відповідача [PERSON], повністю доведена. Позивач заявляє позовні вимоги про відшкодування шкоди саме зі страхової компанії та відповідача [PERSON] Вимоги до пішохода [PERSON] не має наміру заявляти. Коли [PERSON] побачив, що пішохід [PERSON] рухається по проїзній частині, то знизив швидкість, почав його об,їзжати ліворуч, і був змушений виїхати на зустрічну смугу. Саме в той момент, коли позивач був на зустрічній смузі, і сталося зіткнення транспортних засобів. Позивач не зупинявся на зустрічній смузі, а тільки знизив швидкість і об,їхав [PERSON] Не відповідає дійсності посилання страхової компанії на те, що позивач не звертався до страхової компанії з питання відшкодування шкоди. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] -[PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову (том 1 а.с.198-201), та додатково пояснив, що коли Кремінським районним судом була ухвалена постанова про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ухвала слідчого судді Кремінського районного суду від 04.04.2014 р., якою в задоволенні скарги [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження від 20.03.2014 р. було відмовлено, оскаржувалась в апеляційному порядку. [PERSON] дійсно визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.03.2014 р. Якби [PERSON] знав про те, що ухвалою апеляційного суду Луганської області від 18.04.2014 року ухвала слідчого судді Кремінського районного суду від 04.04.2014 р., якою було відмовлено у вимогах про скасування постанови слідчого СВ Кремінського РВ ГУМВС України в Луганській області від 20.03.2013 р., буде змінена та з мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження від 20.03.2014 р. буде виключено посилання про порушення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ПДР України, то позиція відповідача [PERSON] під час розгляду в суді протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, могла би бути іншою. [PERSON] вважав, що якщо він притягнутий до відповідальності за порушення ПДР, то будуть притягнуті до відповідальності і [PERSON], і [PERSON] 08.03.2014 року [PERSON] гальмував з метою уникнути зіткнення з автомобілем позивача. Оскільки дорога має закруглення, то вночі відповідач не міг передбачити такі наслідки в результаті зіткнення. Зі слів [PERSON] йому відомо, що автомобіль позивача стояв на зустрічній смузі, а [PERSON] лаявся на пішохода [PERSON] [PERSON] йшов посеред дороги, а [PERSON], побачивши, що позаду нього їде транспортний засіб, міг вжити заходів щодо уникнення ДТП. [PERSON] гальмував і діяв у стані крайньої необхідності, щоб не наїхати на [PERSON], вибрав зіткнення з автомобілем позивача. [PERSON] побачив машину позивача вже на зустрічній смузі, коли транспортний засіб позивача вже стояв. [PERSON] не міг знати чи їде автомобіль позивача, чи стоїть, бо [PERSON] не були ввімкнені аварійні вогні. Інших варіантів у [PERSON] уникнути ДТП не було. Погоджується з експертним висновком, наданим страховою компанією. Солідарна відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, не передбачена законом. Якщо суд дійде висновку про те, що у діях [PERSON] наявна вина у скоєнні ним дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.03.2014 року за його участі та участі позивача, то вважає, що [PERSON] повинен сплатити позивачу 1000 грн. -франшизи та суму, яка перевищує ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну. Представник відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання не з,явився, просив розглянути справу у його відсутність, надав суду заперечення та додаткові заперечення проти позову (том.1 а.с.55-57,234). В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] -[PERSON] суду пояснив, що не заперечує проти того, що [PERSON] був присутній в якості пішохода 08.03.2014 року на місці, де сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів [PERSON] та [PERSON] Дійсно [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України і сплатив штраф. [PERSON] визнає той факт, що він як пішохід порушив ПДР України, а саме рухався не по узбіччю, а по середині проїзної частини дороги. Заперечує, що зіткнення транспортних засобів [PERSON] та [PERSON] сталося з вини [PERSON] Порушення ПДР [PERSON] не знаходиться в причинно -наслідковому зв'язку з ДТП, що сталася. Позивач [PERSON] завчасно побачив, що по дорозі рухався пішохід. Водій, побачивши перешкоду, повинен знизити швидкість до повної зупинки. Вважає, що відстань, на якій позивач побачив [PERSON], була достатньою для того, щоб загальмувати до повної зупинки. [PERSON] також мав можливість загальмувати в даній дорожній обстановці і уникнути зіткнення як з транспортним засобом [PERSON], так і наїзду на пішохода [PERSON] В момент, коли [PERSON] зупинивсь перемовлявся з [PERSON], [PERSON] теж мав можливість загальмувати і зупинити автомобіль, уникнувши зіткнення транспортних засобів. [PERSON] міг виїхати на узбіччя і уникнути зіткнення. Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] пояснила, що вона є експертом з правом проведення товарознавчих експертиз. Нею на запит ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» 17.06.2014 року було надано висновок №94 експертного товарознавчого дослідження з оцінки збитків, заподіяних власнику транспортного засобу [PERSON] При наданні зазначеного висновку при розрахунку вартості відновлювального ремонту і вартості автомобіля нею брались до уваги курси валют, зокрема, долару США, станом на 08.03.2014 р. - на момент дорожньо-транспортної пригоди. Пізніше з позивачем [PERSON] було укладено договір на надання висновку експертного товарознавчого дослідження. 09.01.2015 року нею було надано висновок №198 експертного товарознавчого дослідження з оцінки збитків, заподіяних власнику транспортного засобу [PERSON] При наданні даного висновку при розрахунку вартості відновлювального ремонту і вартості автомобіля нею брались до уваги курси валют, зокрема, долару США, станом на 02.12.2014 р. - на момент укладення с [PERSON] договору з виконання робіт по оцінці вартості збитків. Так з висновку №94 вбачається, що курс долара на момент ДТП становив 9,3879, курс Євро -12,9036. Ці дані взяті за офіційним курсом НБУ. У висновку №198 зазначений вже курс долара -15,1060, курс Євро -18,8357. Тому, у висновках №94 та №198 і виникла різниця в сумі вартості збитків, заподіяних власнику транспортного засобу [PERSON] У висновку №198 нею невірно було зазначено, що вартість збитків, заподіяних власнику автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VІN) [NUMBER] на момент ДТП визначається рівною ринковій вартості і складає 92071 грн.18 коп. Правильно було б зазначити, що 92071 грн. 18 коп. -це вартість збитків, заподіяних власнику автомобіля, на момент укладення договору з позивачем [PERSON] -02.12.2014 року, про що зазначено на сторінці №4 висновку. Підтримує обидва наданих нею висновки №94 та №198 з урахуванням того, що вона пояснила в суді. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення сторін, інших учасників цивільного процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.03.2014 року о 02-00 годині поблизу будинку №30 по вул. Озерній в с.Стара Краснянка м.Кремінна Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля LADA 211440-110-32 реєстраційний номер [NUMBER], яким керував його власник [PERSON], та автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням його власника [PERSON]. Зазначені обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались. Постановою слідчого СВ Кремінського РВ ГУМВС України в Луганській області від 20.03.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014130460000235 від 08.03.2014 року, закрито у зв,язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. (том 1 а.с.8-10) З копії постанови судді Кремінського районного суду Луганської області у справі про адміністративне правопорушення №414/781/14-п (провадження 3/414/177/2014) від 17.06.2014 р., яка набрала законної сили 30.06.2014 року, вбачається, що відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 08.03.2014 року о 02.00 годині, керуючи в населеному пункті с.Стара Краснянка транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 номерний знак [NUMBER], порушив правила зупинки, що призвело до ДТП. Зазначеною постановою суду [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв,язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закрито. (том 2 а.с.61) Постановою судді Кремінського районного суду Луганської області у справі про адміністративне правопорушення №414/691/14-п (провадження 3/414/151/2014) від 27.03.2014 р., яка набрала законної сили 08.04.2014 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що він 08.03.2014 року о 02.00 годині, керуючи в с.Ст.Краснянка по вул.Озерній транспортним засобом марки LADA 211440 реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п.12.1,12.2,12.4 ПДР України. (том 1 а.с.212) Відповідно до п. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначені постанови Кремінського районного суду Луганської області відносно [PERSON] та [PERSON] не скасовані в установленому законом порядку та відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України мають преюдиційне значення по справі щодо цивільно-правових наслідків дій [PERSON] під час ДТП. Таким чином, викладеним вище спростовуються посилання відповідачів на недоведеність у встановленому законом порядку відсутності вини позивача [PERSON] та наявності вини відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП, що сталася 08.03.2014 р., внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Окрім того, суд відхиляє посилання представників відповідачів як на одну з підстав для відмови в позові на те, що у ДТП, що сталася 08.03.2014 року, винен також і пішохід [PERSON], який повинен бути залучений до участі у справі в якості співвідповідача. Так, відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Позивач звернувся до суду з даним позовом про відшкодування шкоди, завданої саме власником джерела підвищеної небезпеки -відповідачем [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована. Позовні вимоги до пішохода [PERSON] не заявлялись. Клопотання про залучення до участі у справі [PERSON] в якості співвідповідача позивачем та його представниками не заявлялось. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач не бажає заявляти жодних позовних вимог до [PERSON] Згідно полісу №АС/ 4350613 цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50000,00 гривень, розмір франшизи -1000,00 гривень. Строк дії полісу з 11.08.2013 р. по 10.08.2014 року (том 1 а.с. 58). Згідно ст.ст.35,36,37.1.4 Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше року подає страховику заяву про страхове відшкодування; за наявності документів, зазначених в ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання вимог заявника обгрунтованими, страхових зобов,язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування. Судом встановлено і не оспорювалось сторонами, що до теперішнього часу ПрАТ «Європейський страховий союз» виплата страхового відшкодування позивачу [PERSON] не здійснена. Як вбачається з письмових заперечень представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз», станом на 23.07.2015 року позивач із заявою на виплату страхового відшкодування не звертався. Зазначене спростовується наявною матеріалах справи розпискою уповноваженої особи страхової компанії від 07.07.2014 року, скріпленою печаткою, з якої вбачається, що ПрАТ «Європейський страховий союз» отримано від [PERSON] повний пакет документів на виплату страхового випадку (том 2 а.с.31). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 94 від 17.06.2014 року, надано суду ПрАТ «Європейський страховий союз», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 106083,08 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 57350,69 грн. Вартість збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VSN) [NUMBER], на момент ДТП визначається рівною ринковій вартості і складає 57350 грн.69 коп. (том 1 а.с.59-72). Згідно аварійного сертифікату № С14-503 від 16.09.2014 р. можлива ринкова вартість після ДТП аварійного автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] в пошкодженому стані може складати 38649,31 грн. (том 1 а.с.73-74) Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 198 від 09.01.2015 року, наданого суду позивачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 140673,32 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 92071,18 грн., вартість збитку завданого власнику автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VSN) [NUMBER] на момент ДТП визначається рівною ринковій вартості і складає 92071 грн.18 коп. (том 1 а.с.25-41). З письмових пояснень експерта ТОВ «Ленкор» [PERSON] від 30.05.2016 року, яким було надано зазначені вище висновки експертного автотоварознавчого дослідження № 94 від 17.06.2014 року та № 198 від 09.01.2015 року, вбачається, що у висновку №198 від 09.01.2015 року на сторінці 11 помилково вказано, що вартість збитку, заподіяного власнику автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER], визначається на момент ДТП, згідно з договором на проведення незалежної оцінки №58 від 02.12.2014 року, укладеним між ТОВ «Ленкор» і [PERSON], вартість збитку визначається на момент укладення договору, тобто на 02.12.2014 року (стор. 4 висновку №198) (том 2 а.с. 60) Відповідно до ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі з урахуванням Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, має здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах суми страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на те, що згідно ст.22 ЦК України, особа має право на відшкодування заподіяних їй реальних збитків, розмір яких відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, вирішуючи питання про розмір стягнення на відшкодування заподіяних позивачу збитків, суд бере до уваги висновок про вартість матеріального збитку №198 від 09.01.2015 року як більш наближений в цінах до часу на момент розгляду справи в суді, аніж висновок №94 від 17.06.2014 року. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки згідно висновку експертного дослідження витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт автомобіля позивача є економічно необґрунтованим, тобто транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним. Частиною 2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено наступний порядок відшкодування страховиком шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу: якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, розмір відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача складає різницю між вартістю автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, визначеною на підставі висновку експертного дослідження №198 від 09.01.2015 року (92071,18 грн.) та вартістю автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, визначеною аварійним сертифікатом від 16.09.2014 р. (38649,31 грн.), що складає 53421,87 грн. Отже, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Європейський страховий союз» як страховик повинно відшкодувати позивачу збитки, які складають різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, в межах встановленого у страховому полісі ліміту відповідальності в розмірі 50000,00 гривень з вираховуванням франшизи у розмірі 1000,00 гривень, тобто 49000,00 гривень (50000,00 - 1000,00 = 49000,00 грн.). Відповідач [PERSON] як особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, зобов'язаний сплатити позивачу [PERSON] як потерпілій особі вартість, що перевищує ліміт відповідальності страхової компанії та франшизу, тобто 4421,87 гривні (3421,87 + 1000,00 = 4421,87 грн.). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати, які складаються з 925,71 гривень судового збору, 500,00 гривень за проведення експертного дослідження. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз тощо. На підтвердження витрат, понесених на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, позивачем до матеріалів справи надано договір №58 від 02.12.2014 року на виконання робіт з оцінки вартості збитків, заподіяних власнику транспортного засобу, який укладено між позивачем та ТОВ «Ленкор», квитанцію №72 від 02.12.2014 р. на підтвердження сплати 500,00 грн. за надані послуги з проведення автотоварознавчого дослідження №198 від 09.01.2015 року (том 1 а.с.22,23). Згідно з ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Загальна сума позовних вимог позивача складає 92071,18 гривень. Судом частково задоволені позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Європейський страховий союз» 49000,00 гривень та з [PERSON] 4421,87 грн. гривень, тобто позовні вимоги задоволені на 58,02%. Відсоткова частка задоволених позовних вимог зі страхової компанії складає 53,22%, з [PERSON] -4,80%. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволеної частини позовних вимог документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 1425,71 гривень, які складаються з судового збору у сумі 925,71 гривень та витрат за проведення експертного автотоварознавсого дослідження в сумі 500,00 гривень наступним чином: з ПрАТ «Європейський страховий союз» в розмірі 758,76 гривень та з [PERSON] у розмірі 68,43 гривень.

Outcome: partial