Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь 2250 грн. за завдану матеріальну шкоду та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., 600 грн. на правову допомогу зі складання позовної заяви та юридичну консультацію, 189 грн. на копіювання документів, а всього: 1340 грн. 20 коп.. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому та його сестрі [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належать дві земельні ділянки, розташовані за адресою: Київська область, Таращанський район, село Велика Березянка, вулиця Перемоги, буд. 27, а саме: земельна ділянка площею 0,25 га, з кадастровим номером [NUMBER], що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,1172 га, з кадастровим номером [NUMBER], що призначена для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується письмовими доказами: свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, кадастровими планами земельних ділянок, копії яких ним додано до позовної заяви. Він постійно проживає у місті Біла Церква, приїжджає у село [PERSON] щотижня на вихідні та у відпустку. За домовленістю з сестрою [PERSON] він використовує земельну ділянку під пасіку, яка відгороджена від сусідів парканом заввишки 2,5 метри. Відповідачі по справі [PERSON] та його дружина [PERSON] є їхніми сусідами, що мешкають в будинку [ADDRESS]. Між ними склалися неприязні стосунки. Багато років подружжя [PERSON] порушує правила добросусідства: нищать його майно (старий та новий паркан), забруднюють присадибну ділянку побутовим сміттям та шкідливими побутовими відходами (ртутні термометри, батарейки тощо), пошкоджують дерева у саду, нищать пасіку, випасають тварин та птахів на їхній земельній ділянці. Для продовження паркану між їхньою земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідачів 12.11.2014 року він замовив ФОП [PERSON], який є сертифікованим інженером-геодезистом, проведення геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками згідно з державним актом. Ці роботи були проведені, що підтверджується двома актами прийому-передачі межових знаків на зберігання від 12.11.2014 року та двома планами- абрисами земельних ділянок (на земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,1172 га, з кадастровим номером [NUMBER]). Під час проведення геодезичних робіт були присутні представники Великоберезянської сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON], які підписали акти прийому-передачі межових знаків на зберігання. Відповідач [PERSON], як власник суміжної земельної ділянки, підписав один з актів прийому-передачі межових знаків на зберігання (на земельну ділянку площею 0,25 га). За вказані геодезичні роботи він сплатив 1250 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 19 від 12.11.2014 року. 16.11.2014 року він приїхав до свого господарства у село [PERSON] та побачив, що переміщено один з встановлених під час вищевказаних геодезичних робіт межових знаків. 19.11.2014 року він звернувся до ПП «Обрій» для повторного проведення геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Ці геодезичні роботи були проведені, що підтверджується двома актами прийому-передачі межових знаків на зберігання від 19.11.2014 р. та двома планами-абрисами земельних ділянок. Під час повторного проведення геодезичних робіт також були присутні представники Великоберезянської сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON], які підписали акти прийому-передачі межових знаків на зберігання. Відповідач [PERSON], як власник суміжної земельної ділянки, знову підписав один з актів прийому-передачі межових знаків на зберігання (на земельну ділянку площею 0,25 га). При цьому він висловлював погрози знищити межовий знак. За повторне проведення геодезичних робіт він сплатив 1000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 19.11.2014 року. 19.11.2014 року, через півгодини після того, як представники сільської ради та геодезисти ПП «Обрій» залишили нашу земельну ділянку, відповідач [PERSON] знищив один межовий знак. Він відразу ж звернувся з письмовою заявою до голови Великоберезянської сільської ради [PERSON], щоб зафіксувати факт пошкодження межового знака. При виїзді на місце представники сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON] виявили порушення та склали акт від 19.11.2014 р., яким засвідчили факт знищення межового знака відповідачем по справі [PERSON]. Вина відповідача [PERSON] у знищенні межових знаків підтверджується також письмовими доказами: - двома рапортами та висновком дільничного інспектора Таращанського РВ ҐУ МВС України у Київській області лейтенанта міліції Шпири С.М. від 04.12.2014 року, який перевіряв моє звернення та дійшов висновку, що в діях [PERSON] є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 56 та ст. 173 КУпАП; - письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 29.11.2014 р., які вони надали дільничному інспектору Таращанського РВ ГУ МВС України у Київській області Шпирі С.М.: - письмовими поясненнями відповідача [PERSON] від 01.12.2014 р., які він надав дільничному інспектору Таращанського РВ ГУ МВС України у Київській області Шпирі С.М; - листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 07.09.2015 року. Незаконними діями відповідача по справі [PERSON] йому заподіяна майнова шкода в розмірі 2250 грн. 00 коп., яка складається з понесених ним фактичних витрат на проведення геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яку він і просить стягнути із відповідача. Позивач в судовому засіданні підтримав дані позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та пояснив, що між ним та його сусідами [PERSON] протягом тривалого часу існують недобросусідські стосунки з приводу суміжного землекористування і саме на їхню вимогу ним було зведено на їхній спільній межі в тому місці, де розміщена його пасіка, огорожу (паркан) висотою 2,5 метри, проте він жодного разу не бачив, щоб відповідач [PERSON] чи його дружина особисто переміщали чи знищували межові знаки між їхніми земельними ділянками, зокрема і 19.11.2014 року він цього не бачив, однак саме цього дня відповідач після відновлення меж висловлював погрози знищити межовий знак. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, і зокрема відповідач пояснив, що між ним та відповідачем дійсно протягом тривалого періоду часу існують неприязні стосунки з приводу суміжного землекористування, оскільки позивач безпідставно звертався до сільської ради із скаргами на те, що ніби то він (відповідач) та його дружина нищать майно позивача, забруднюють його присадибну земельну ділянку побутовим сміттям та шкідливими побутовими відходами (ртутні термометри, батарейки тощо), пошкоджують дерева у саду, нищать пасіку, випасають тварин та птахів на їхній земельній ділянці, що за результатами перевірки не знайшло свого підтвердження про що надав в судовому засіданні копію акту від 10.09.2008 року, складеного спеціалістом Великоберезянської сільської ради [PERSON]. Також пояснив, що присадибна земельна ділянка біля його житлового будинку по [ADDRESS], якою він користується має площу 0,35 га і ним не приватизована і по питанню її приватизації він до Великоберезянської сільської ради не звертався, ніяких межових знаків він не знищував, припускає, що це могли зробити діти, які ходять на рибалку повз їхні з позивачем земельні ділянки. Актів прийому-передачі межових знаків на зберігання він жодного разу не підписував. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а знищення межових знаків - дії громадян, які призвели до втрати в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, внаслідок чого виникає потреба у проведенні додаткових геодезичних робіт з їх відновлення. Відповідно до статей 106, 107 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та його сестрі [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належать дві земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: земельна ділянка площею 0,25 га, з кадастровим номером [NUMBER], що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,1172 га, з кадастровим номером [NUMBER], що призначена для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується письмовими доказами: свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, кадастровими планами земельних ділянок, копії яких позивачем додано до позовної заяви. Позивач постійно проживає у місті Біла Церква, приїжджає у село [PERSON] щотижня на вихідні та у відпустку і за домовленістю з сестрою [PERSON] він використовує земельну ділянку під пасіку, яка відгороджена від сусідів парканом висотою 2,5 метра. Відповідач по справі [PERSON] є їхнім сусідом, який проживає за адресою: [ADDRESS] та у користуванні якого згідно довідки виконкому Великоберезянської сільської ради від 23.02.2017 року № 156 перебуває присадибна земельна ділянка площею 0,35 га, яка розташована за вищевказаною адресою та яка відповідачем не приватизована і по питанню її приватизації він до Великоберезянської сільської ради не звертався. З метою продовження паркану між земельною ділянкою, яка належить позивачу та його сестрі [PERSON] та земельною ділянкою, якою користується відповідач 12.11.2014 року він (позивач) замовив ФОП [PERSON], який є сертифікованим інженером-геодезистом, проведення геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Ці роботи були проведені, що підтверджується двома актами прийому-передачі межових знаків на зберігання від 12.11.2014 року та двома планами-абрисами земельних ділянок (на земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,1172 га, з кадастровим номером [NUMBER]). Під час проведення геодезичних робіт були присутні представники Великоберезянської сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON], які підписали акти прийому-передачі межових знаків на зберігання. Відповідач [PERSON], як власник суміжної земельної ділянки, підписав один з актів прийому-передачі межових знаків на зберігання (на земельну ділянку площею 0,25 га). 16.11.2014 року позивач виявив, що переміщено один з встановлених під час вищевказаних геодезичних робіт межових знаків. 19.11.2014 року позивач звернувся до ПП «Обрій» для повторного проведення геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Ці геодезичні роботи були проведені, що підтверджується двома актами прийому-передачі межових знаків на зберігання від 19.11.2014 року та двома планами-абрисами земельних ділянок. Під час повторного проведення геодезичних робіт також були присутні представники Великоберезянської сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON], які підписали акти прийому-передачі межових знаків на зберігання. Відповідач [PERSON], як користувач суміжної земельної ділянки, знову підписав один з актів прийому-передачі межових знаків на зберігання (на земельну ділянку площею 0,25 га). За повторне проведення геодезичних робіт позивач сплатив 1000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 19.11.2014 року. Проте 19.11.2014 року, через півгодини після того, як представники сільської ради та геодезисти ПП «Обрій» залишили земельну ділянку позивача він виявив, що було знищено один межовий знак. Позивач відразу ж звернувся з письмовою заявою до голови Великоберезянської сільської ради [PERSON], щоб зафіксувати факт пошкодження межового знака. При виїзді на місце представники сільської ради: спеціаліст-землевпорядник [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON] виявили порушення та склали акт від 19.11.2014 року «про те, що цього дня було виявлено знищення одного межового знака зі сторони сусіда [PERSON].». Не заперечуючи того факту, що він (позивач) жодного разу не бачив, щоб відповідач [PERSON] чи його дружина особисто переміщали чи знищували межові знаки між їхніми земельними ділянками, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2250 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок знищення межових знаків та понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., 600 грн. на правову допомогу зі складання позовної заяви та юридичну консультацію, 189 грн. на копіювання документів, а всього: 1340 грн. 20 коп., посилаючись на докази, як і на думку суду є неналежними та недопустими. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що відповідач безпосередньо сам декілька разів знищував межові знаки між їхніми суміжними земельними ділянками, оскільки позивачем не подано, а судом не здобуто достатньо доказів, які б у своєму взаємозв'язку належно, допустимо та достовірно підтверджували цей факт, оскільки провівши перевірку звернення позивача до правоохоронних органів та зробивши висновок про те, що в діях відповідача [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 56 КУпАП (знищення межових знаків) на адресу начальника Держсільгоспінспекції в Київській області за підписом начальника Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області було із супровідним листом від 17.04.2015 року № 940 направлено матеріали перевірки по факту пошкодження межових знаків в господарстві [PERSON] для прийняття рішення згідно чинного законодавства, проте посадовими особами вказаної Держсільгоспінспекції не було складено протоколу про адміністративне правопорушення і не було притягнуто до відповідальності винних у знищенні межових знаків осіб, тобто постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи могла б бути належним та допустимим доказом в справі. Враховуючи вищенаведене, суд не вважає можливим встановити особу, яка завдала шкоду позивачу, а відтак - встановити причинний зв'язок між поведінкою (діями) відповідача та шкодою, заподіяною позивачу, а тому приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed