Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що його сестра [PERSON],померла 20 лютого 2016 року. Після її смерті залишилися дві доньки: [PERSON], 23.03.1998 р.н та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем , [PERSON] , та його батьками: [PERSON] та [PERSON]. 28 лютого 2017 року було винесено рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON]. На підставі цього рішення 21 квітня 2017 року Рішенням виконкому Запорізької міської ради [PERSON] ,[INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради позивача призначено опікуном над малолітньою [PERSON] Позивач звернувся до суду для обовязкового призначення та стягнення аліментів з батька дитини. Оскільки незалежно від того, чи позбавлений батько дитини батьківських прав чи ні, але він як батько має обовязок утримувати дитину. Просить суд стягнути на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] надав до суду заяву , в який просить розглядати справу за йогго відсутністю , на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] позов визнав, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. З матеріалів справи вбачається, що в даний час відповідач у добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки, але у недостатній кількості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved