Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 27 серпня 2020 року, реєстровий № 11141, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» суми боргу у розмірі 103651,60 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП 63090212, позивач дізнався що 27.08.2020 року було вчинено виконавчий напис № 11141 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапеннко Є.М. про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору з АТ «Ідея Банк» та [PERSON] строк платежу за яким настав 02.12.2019 року. Стягнуто з позивача за період з 02.01.2020 року по 08.07.2020 року включно, заборгованість на загальну суму 103651,60 грн. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що нотаріусу не було надано підтвердження безспірності боргу, кредитний договір, за яким було вчинено виконавчий напис, не завірений нотаріально, а також заборгованість за період з 02.01.2020 року по 08.07.2020 року не може бути нарахована, так як графіком щомісячних платежів за договором про споживчий кредит такі нарахування не передбачені. Ухвалою суду від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено засідання у справі. Визначено учасникам строк для подання заяв по суті спору. Ухвалою суду від 10.11.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича від 27.08.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11141, щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 103651,60 грн. 08.12.2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Повідомляє, що відповідачем належним чином виконано обов`язки, передбачені кредитним договором. Разом з тим, у позивача за даним договором виникла заборгованість, що станом на 08.07.2020 року становила 101751,60 грн. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу відповідачем було надано оригінали документів, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Щодо безспірності грошового зобов`язання повідомляю, що позивач не виконував грошових зобов`язань належним чином, що стало підставою для донарахування неустойки за порушення кредитних зобов`язань. Зазначає,що пред`являючи позовну заяву у цій справі позивач намагається оспорити розмір заборгованості, стягнення якої відбувається за виконавчим написом, проте такі доводи позивача слід залишити поза увагою так як це не стосується предмету доказування. Також відповідач вважає, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою КМУ від 26.11.2014 № 662, оскільки така залишається чинною по сьогоднішній день. Щодо відшкодування судових витрат відповідач зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви не подано доказів оплати послуг адвоката, а тому витрати на професійну допомогу позивача у цій справі просить зменшити до нуля. Просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] заявлених у справі № 334/8590/21 відмовити у повному обсязі. Представник позивача, адвокат Фурсенко С.С. в судовому засіданні повідомила, що відзив на позовну заяву позивачем не отримано, необхідність ознайомлення з відзивом та час для надання заперечень відсутні. Позовну заяву підтримала в повному обсязі, позов просила задовільнити. Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Третя особа - представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяви з процесуальних питань до суду не надходили. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 27.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 11141 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товарства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Р25.00406.004852826 від 29.01.2019 року, укладеного між акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 02.12.2019 року, стягнуто 66226,36 грн. - строковий основний борг, 7805,18 грн. - прострочений основний борг, 977,92 грн. - прострочені проценти, 24,09 грн. - строкові проценти, 2583,75 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 23303,02 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, 831,28 грн. - пеня; 1900,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 103651,60 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.01.2020 по 08.07.2020 року (а.с. 11). Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. 23.09.2020 відкрито виконавче провадження №63090212 про стягнення коштів з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 103651,60 грн. на підставі виконавчого напису № 11141, виданого 27.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с. 10). Як встановлено судом кредитний договір № Р25.00406.004852826 від 29.01.2019, наданий позивачем, нотаріально не посвідчений (а.с. 12). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом констатовано про настання строку платежу за кредитним договором № Р25.00406.004852826 від 29.01.2019, період стягнення заборгованості з 02.01.2020 по 08.07.2020 року. Однак, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в судовому порядку визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1362,00 грн. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Фурсенко С.С. було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 02.11.2021 року, відповідно до п. 1.1.1 якого предметом договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у статусі позивача, відповідача, у справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивачем зазначено, що сума судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи дорівнює 6362,00 грн. і складається з суми судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, що сплачений позивачем, у розмірі 1362,00 грн. та суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з розглядом справи у суді у розмірі 5000,00 грн. До позовної заяви представником позивача додано копію договору про надання правничої допомоги від 02.11.2021 року з додатками (а.с. 15-17) та акт наданих послуг/виконаних робіт від 05.11.2021 року (а.с. 18). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 05.11.2021 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: 1) захист, представництво клієнта в суді (вартість 2000,00 грн.); 2) складання позовної заяви (вартість 2000,00 грн.); 3) складання клопотання про зупинення виконавчого провадження (забезпечення позову) (вартість 1000,00 грн.). За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність від» 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Так, представником позивача суду надано акт наданих послуг/виконаних робіт від 05.11.2021, відповідно до якого адвокатом надано правничі послуги з представництва позивача на загальну суму 5000,00 грн. Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги б/н від 02.11.2021 року гонорар сплачується адвокату готівкою у гривнях при підписання акту наданих послуг/виконаних робіт (п. 3.8). Суд зазначає, що посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем не надано документів, які підтверджують оплачені послуги на правничу допомогу є безпідставним, оскільки законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. До аналогічного висковку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 280/5176/20. Так, в акті наданих послуг/виконаних робіт від 05.11.2021 адвокат та клієнт засвідчили, що підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору № б/н від 02.11.2021 року, клієнт сплатив адвокату шляхом готівкового розрахунку вартість правової допомоги за договором у загальному розмірі 5000,00 грн. За таких підстав, в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved