Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача вказуючи, що 14 липня 2015 року помер його батько [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок, розташований по вулиці Троїцька, 163 в с. Зоря Саратського району Одеської області. Заповіт батько не залишив. Спадкоємцями першої черги на його майно є: позивач та його матір [PERSON], яка відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача, а також брат [PERSON], який не подавав заяву про прийняття спадщини. Після смерті батька, у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна покійного, але в оформленні вказаного житлового будинку відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач зазначив, що на час смерті батька проживав з покійним однією сім'єю, вів спільне господарство, після його смерті продовжує проживати у вказаному будинку, тому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на спадкове майно. У дане судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який належав покійному батькові. Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, 14 липня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 10). Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року, яке набуло законної сили (а.с. 6,11). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок, виписки з книги погосподарського обліку Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, довідки сільської ради, житловий будинок, розташований за адресою: с. Зоря, вул. Троіцька (Леніна), 163 Саратського району Одеської області належав [PERSON], який помер 14 липня 2015 року (а.с.12-19). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Спадкова справа щодо майна [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратської районної нотаріальної контори Одеської області за заявою про прийняття спадщини, яка надійшла від сина померлого [PERSON] (а.с.44). Дружина померлого [PERSON] відмовилась від спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.45). Нотаріус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на частку майна (автомобіль та причіп) померлого [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок спадкодаця нотаріус відмовив (а.с. 20,46-59). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідками Зорянської сільської ради, випискою з книги погосподарського обліку підтверджено, що будинок, розташований по вул. Троїцька (Леніна), 163 в с. Зоря Саратського району належав батькові позивача [PERSON] (а.с 7,8). Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за законом не відмовлявся від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька. Частково оформив спадщину у нотаріуса, не оформив спадщину у вигляді житлового будинку у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved