Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований в будинку як онук позивача. З кінця 2017 року в будинку не проживає, не навідує, комунальні послуги не сплачує, будь-якої допомоги в утриманні будинку не надає. Його реєстрація в будинку заважає оформити субсидію, що порушує права позивача як власника майна. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Пояснив, що його онук після зустрічі з дівчиною пішов з дому, майже два роки не проживає, його місце проживання невідоме, утримувати будинок не допомагає. Будь-яких домовленостей з ним щодо збереження місця реєстрації немає. Судовий збір просить не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку шляхом оголошення на сайті судової влади, відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією свідоцтва про одруження (а.с.14). Відповідно до копії паспорта відповідача та будинкової книги в даному будинку зареєстрований, в тому числі і відповідач (а.с. 16-22). Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку підтверджується [PERSON] депутата від 26.02.2019 ( а.с. 15). Крім того, даний факт підтвердили і свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, показали суду, що знають [PERSON] , він онук позивача [PERSON] , Майже два роки його в будинку по [ADDRESS] , не бачили, будь-яких речей відповідача в будинку також не бачили. Свідок [PERSON] , мама відповідача і дочка позивача, показала суду, що її син [PERSON] вже більше півтора року не з`являється додому, проживає десь в [ADDRESS] із дівчиною, не допомагає ніяким чином утримувати будинок. Пішов добровільно, ніхто його не виганяв. Його реєстрація заважає батьку отримати субсидію. Вважає, що сина необхідно виписати. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В силу ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 2 ст. 405 цього Кодексу, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які є та не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї власника будинку, відсутня в будинку більше 1,5 року, пішов добровільно. Доказів наявності поважних причин не проживання відповідача в даному будинку чи перешкоджання позивачем відповідачу саме в проживанні в будинку в судовому засіданні не здобуто. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлено. Верховний Суд України в Постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16 вказав на те, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст.150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, оскільки не проживає в ньому без поважних причин більше року, що створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. На підставі ст. ст. 319,321, 383, 391, 405 України,

Outcome: approved