Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що він з відповідачкою перебував в шлюбі з 09.09.2006 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З листопада 2011 року шлюбні відносини між подружжям були фактично припинені через повну психологічну несумісність та з цього часу сторони проживають окремо. З того часу за домовленістю батьків дитина проживала з кожним з батьків по черзі: тиждень з матір'ю та тиждень з батьком з листопада 2011 року до кінця липня 2012 р. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після звернення позивача до суду з позовом про поділ майна в липні 2012 року [PERSON] стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим він не мав можливості бачитись зі своїм малолітнім сином та приймати участь у його вихованні. Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради № 141 від 14.09.2012 р. йому було надано дозвіл забирати сина кожну неділю місяця з 09.00 год. та повертати хлопчика до постійного місця проживання до 19:00 год. Проте, відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні із дитиною та зазначене рішення виконкому не виконує. Просив суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON]; визначити способи його участі у вихованні сина наступним чином: спілкування між сином [PERSON] та батьком [PERSON] з відвідуванням дитиною місця проживання батька за адресою: [ADDRESS], без присутності матері, кожного місяця щотижня з 19:00 год. середи до 19:00 год. суботи; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком, у тому числі за місцем проживання батька із можливістю відвідування закладів дитячого оздоровлення; необмежене спілкування батька з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; в день побачення з сином батько має право забирати його з дому, дитячого садку, школи, тренувального гуртка та ін. особисто та повертати за місцем проживання [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник неодноразово уточнювали позовні вимоги, остаточно просили з зазначених у позовній заяві підстав зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участі у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON]; визначити способ участі позивача у вихованні сина, [PERSON], наступним чином: I етап (адаптаційний): протягом першого місяця після набрання рішенням суду законної чинності спілкування між сином, [PERSON], та батьком, [PERSON], відбувається щонеділі тривалістю 1 година в присутності [PERSON], яка зобов'язана заздалегідь повідомити [PERSON] про час та місце зустрічі; протягом другого місяця після набрання рішенням суду законної чинності спілкування між сином [PERSON] та батьком [PERSON], відбувається щосуботи тривалістю 1 година та щонеділі тривалістю 2 години в присутносг [PERSON], яка зобов'язана заздалегідь повідомити [PERSON] про час та місце зустрічі; протягом третього місяця після набрання рішенням суду законної чинності спілкуванню між сином [PERSON] та батьком [PERSON] відбувається щосуботи тривалістю до трьох годин та щонеділі тривалістю до трьох годин в присутності [PERSON], яка зобов'язана заздалегідь повідомити [PERSON] про час та місце зустрічі, а також щоденно з понеділка по п'ятницю тривалістю до двох годин під час відвідування [PERSON] дитячого садку в присутності вихователя. II етап (настає по завершенню адаптаційного):спілкування між сином [PERSON] та батьком [PERSON] з відвідуванням дитиною місця проживання батька за адресою: [ADDRESS] без присутності матері кожного місяця щотижня з 19:00 год. середи до 19:00 год. суботи, спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком, у тому числі за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], із можливістю відвідування закладів дитячого оздоровлення, необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином в день побачення батька з сином, з правом батька забирати його з дому/ дитячого садку/ школи/ тренувального гуртка та інш. особисто та повертати за місцем проживання [PERSON]. Відповідачка та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що відповідач не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Позивач з часу припинення шлюбних відносин не надає матеріальної допомоги на утримання сина, з липня 2012р. з сином не спілкується без поважних причин, оскільки наполягає тільки на запропонованому ним способі участі у вихованні дитини, а саме: тиждень через тиждень проживання дитини у батьків. Вважали, що визначений [PERSON] спосіб виховання (тиждень через тиждень проживання дитини у батьків) у період з листопада 2011 року по липень 2012 року негативно впливав на фізичний та психічний стан здоров'я дитини, відповідач вимушена була погодитися з ним, оскільки позивач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, та вона вимушена була заробляти кошти для свого утримання та утримання сина. Запропонований позивачем в позовній заяві спосіб є ще більш непридатним та шкідливим для здоров'я дитини. Вважали, що з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей та рис характеру [PERSON] не здатний здійснювати самостійне виховання дитини. На час розгляду справи існує тривала перерва у спілкуванні батька [PERSON] з дитиною. Останній раз спілкування мало місце 20.07.2012 року, коли дитині було 1 рік 7 місяців, на цей час дитині більше 4 років. Крім того, з 2013 року відповідачка має іншу сім'ю, її чоловік [PERSON] взяв на себе обов'язок по вихованню та утриманню [PERSON], який вважає його своїм батьком. В сім'ї народжена друга дитина, між братами [PERSON] та [PERSON] існує тісний зв'язок, старший брат піклується про молодшого, тому окреме проживання дітей негативно вплине на їх стан здоров'я, адже буде порушене почуття єдиної сім'ї. Сама по собі зміна місця проживання [PERSON], його оточення призведе до негативного впливу на психіку дитини. Щоб цього не сталося, вважали, що потрібний час, за який дитина стане дорослішою і зможе правильно зрозуміти наявність батька [PERSON] Також зазначили, що зустріч батька з сином на дитячому майданчику в кафе «Літо», яка відбулась 11.03.2014 року, виявила, що дитина не пам'ятає [PERSON], не сприймає його як батька, а застосування [PERSON] нагадування дитині свого статусу призвели до нервового зриву, погіршення стану здоров'я (підвищену тривожність, страхи, неспокійний сон, жахливі сни) та до звернення до лікаря невролога. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради, неодноразово уточнювали свою позицію, остаточно вважали, що оскільки хлопчик проживає з матір'ю, батько останній раз спілкувався з сином у 2012 році, хлопчик батька на даний час не памятає, згідно висновку судово-психологічної експертизи необхідно поетапно включати батька в процес виховання сина. Експертом намічені основні етапи вказаного процесу.Під час розгляду судової справи, з батьками дитини працював психолог, який прийшов до висновку щодо необхідності спілкування хлопчика з батьком, але після проходження відповідного підготовчого етапу. В інтересах дитини, враховуючи думку експерта, психолога та

Outcome: partial