Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з листопада 1997 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.04.2011, яке набуло законної сили 12.04.2011 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.04.2014 р. було затверджено мирову угоду, укладену між ним та відповідачкою у справі за його позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до умов вказаної мирової угоди він (позивач) взяв на себе зобовязання утримувати неповнолітнього сина [PERSON], а відповідачка взяла на себе зобовязання щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Проте, в подальшому відповідачка умови мирової угоди порушила, утриманням та вихованням сина [PERSON] не займалася, у звязку з чим син [PERSON], як і син [PERSON], мешкає з ним і перебуває на його повному утриманні. Йому відомо, що відповідач раніше працювала у ТОВ «Луцьккартон», проте чи працює вона у вказаному товаристві на теперішній час та розмір її доходів йому не відомо. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 року» з 01 січня поточного року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлено в сумі 1286 грн. на місяць. Оскільки батьки, відповідно до ст. 141 СК України, мають рівні права та обовязки щодо дітей, відповідач має нести половину витрат на кожну дитину, тобто по 643 грн. на місяць З вересня 2014 року син [PERSON] є студентом Коледжу технологій, бізнесу та права Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] (денна форма навчання), термін навчання до січня 2018 року включно, а тому відповідач має надавати допомогу на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання у вказаному навчальному закладі. Просить суд щомісячно стягувати з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина Павла?01.01.1999 р.н. у розмірі 643 грн. починаючи з 12.05.2015 року і до січня 2018 року включно (закінчення навчання); стягувати щомісячно з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 643 грн., починаючи з 12.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, надали пояснення по суті аналогічні до викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], її представник позов не визнали. Представник відповідача суду пояснив, що в даному випадку може вестися мова не про повне невиконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 28.04.2015 р., а лише щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON], який з осені 2014 року мешкає з батьком позивачем по справі. Проте, позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження того, що відповідач від виконання своїх обовязків по утриманню сина [PERSON] ухиляється. Крім того, по мірі можливого відповідач надає допомогу і сину [PERSON]. Просять суд у задоволенні позову відмовити за необгрунтованністю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.1997 року до 12.04.2011 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Діти мешкають з батьком позивачем [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітніх дітей, ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2014 р. про затвердження мирової угоди по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів належно не виконується. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка. дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] має постійний дохід працює менеджером зі збуту в ТОВ «Луцьккартон», отримує заробітну плату у розмірі 2060 грн. на місяць (а.с. 36). Відповідач [PERSON] здорова, інших неповнолітніх дітей, утриманців не має. Неповнолітній [PERSON] та [PERSON] здорові, самостійних доходів не мають. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що неповнолітні діти проживають з батьком позивачем [PERSON], мати дітей відповідач [PERSON] працює, отримує регулярний заробіток (доход), суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, її реальну спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, який відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей у віці від 6 до 18 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернуся до суду з даним позовом про стягнення аліментів 13 травня 2015 року. Таким чином аліменти на користь позивача підлягають стягненню починаючи з дня звернення до суду (13.05.2015 року) та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] до січня 2018 року включно, тобто до закінчення ним навчання, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Так, обовязок батьків утримувати дочку, сина, які продовжують навчання врегульований ст. 199 СК України. Зі змісту ст. 199 СК України слідує, що обовязок утримувати дочку, сина, які продовжують навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, батьки мають щодо повнолітніх дітей. [PERSON] на день розгляду даної справи судом є неповнолітнім (01.01.1999 р.н.), а тому питання щодо його утримання врегульоване ст. 180 СК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 179-181, 184 СК України,

Outcome: partial