Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,45 га, який укладений між [PERSON] та ним дійсним; визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,45 га. Судові витрати бере на себе. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте в позовній заяві зазначив, що слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте його представник надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив, що житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області та розташований на земельні ділянці загальною площею 0.45 га належав на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, який посвідчений 18.05.2001 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1574 та на підставі якого 29.05.2001 року КП КОР Білоцерківське МБТІ зареєструвало право власності за відповідачем. В жовтні 2012 року відповідач, будучи власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області на земельній ділянці загальною площею 0.45 га запропонував купити його позивачеві - [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а тому в даних правовідносинах слід керуватися положеннями ст.657 ЦК України, якою визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. 30 жовтня 2012 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області на земельній ділянці загальною площею 0.45 га щодо ціни будинку, умов передачі і відбулося повне його виконання: позивач зі своєї сторони передав відповідачеві кошти за купівлю житлового будинку, оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та отримав ключі від житлового будинку, а відповідач у свою чергу отримав дані кошти, що підтвердив письмовою розпискою щодо отриманих ним коштів в сумі 400 доларів США за проданий будинок, передав ключі від будинку, забрав свої речі та разом із родиною покинув даний житловий будинок. В звязку з тим, що відповідач відповідно до законодавства нотаріально не посвідчив договір купівлі-продажу житлового будинку у 2012 році і на даний час знаходиться за межами України, телефонний зв'язок з ним відсутній, позивач позбавлений можливості нотаріально посвідчити укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Частиною другою ст. 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідач зі своєю сімєю після продажу будинку, забравши свої речі, виїхав для постійного місця проживання в Російську Федерацію, тому він уповноважив [PERSON], генеральною довіреністю оформити договір купівлі-продажу. В 2015 році позивач, закінчивши ремонт придбаного у відповідача житлового будинку, звернувся до нотаріуса для переоформлення даного будинку на себе. Проте, при отриманні з Великоберезянської сільської ради Таращанського району довідки про осіб, які зареєстровані у будинку, зясувалося що в купленому позивачем будинку крім відповідача були зареєстрованими його дружина, діти та онуки, а також громадянка [PERSON]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20.08.2015 року по справі № 379/1212/15-ц визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], До Тхі Ча Мі такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням за адресою: Київська область, Таращанський район, село Велика Березянка, вул. 3арічна, будинок № 56 та зняти їх з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], вул. 3арічна, будинок № 56. Проте у виконанні даного рішення позивачу ДМС усно було відмовлено та рекомендовано звернутися до Служби у справах дітей та сімї Таращанської РДА з приводу прийняття відповідного рішення щодо здійснення дій, повязаних із зняттям з реєстрації малолітніх дітей. Листом № 01-14/635 від 16.11.2015 року позивачу з приводу прийняття відповідного рішення щодо здійснення дій, повязаних із зняттям з реєстрації малолітніх дітей з купленого будинку було відмовлено в звязку з тим, що у довіреності від 05.12.2012 року, якою відповідач уповноважив від свого імені переоформити житловий будинок, відсутній пункт, щодо надання права здійснення дій, повязаних із зняттям з реєстрації малолітніх дітей. Оскільки відповідач залишив межі України та виїхав проживати на постійне місце до Російської Федерації, в даному будинку залишаються зареєстрованими інші особи в тому числі малолітні діти, позивач не може нотаріально укласти договір купівлі-продажу. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Велика Березянка, вул. Зарічна, 56 Таращанського району Київської області на земельній ділянці загальною площею 0.45 га укладений 30 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за позивачем право власності на нього. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених у судовому засіданні. Судові витрати позивач бере на себе.

Outcome: approved