Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. В даному будинку 29 квітня 2010 року був зареєстрований родич позивача - [PERSON], але він жодного дня не проживав за місцем реєстрації. Позивачу відомо, що [PERSON] фактично проживає в м. Київ, але точної адреси його місця проживання він не знає. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку в належному позивачу будинку. Наявність реєстрації відповідача у будинку належному позивачу позбавляє його можливості вільно розпоряджатися своїм майном та отримувати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не надійшло повідомлення про причину неявки. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, але надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, проти позову [PERSON], не заперечує. Зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності по наявних в справі доказах з постановленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні та житлові правовідносини, які регулюються ст.. 319, 321 ЦК України та ст. 64, 71, 72 ЖК України. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу належить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок та технічним паспортом на житлове приміщення (а.с. 12-16). З будинкової книги для прописки громадян, що проживають [ADDRESS], вбачається, що в даному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] [INFO] з 29 квітня 2010 року (а.с. 7-10). З довідки Лебединської міської ради Сумської області від 9 квітня 2015 року № 241, вбачається, що [PERSON] не проживає з 2011 року в будинку який розташований в [ADDRESS] (а.с. 11). Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], кожен окремо пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем. [PERSON] вони ніколи не бачили в будинку позивача. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved