Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 30.09.2003року згідно наказу №64-к-р позивач був прийнятий на роботу до ТОВ « Фірма ЮЛГ»на посаду системного адміністратора. 10.12.2013 року позивача було звільнено з посади системного адміністратора на підставі п.1 ст.36 КзПП України, тобто за згодою сторін. В день звільнення з роботи в порушення ст. 116 КЗпП України відповідач не провів повний розрахунок, трудову книжку оформлено та видано позивачу не було. Після отримання трудової книжки позивач знайшов розбіжності, а саме повторення нумерації та зазначення звільнення за власним бажанням. На підставі вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України,Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року №58, ч.4 ст. 235, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України позивач заявив вимогу про зобов»язання ТОВ « Фірма ЮЛГ» внести виправлення про зміну дати звільнення [PERSON] на фактичну дату виправлення трудової книжки та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21315,00 грн. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, в зв'язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Наказом №64-к-р від 30.09.2013 року [PERSON] прийнятий на посаду системного адміністратора ТОВ « Фірма ЮЛГ» (а.с.15). Наказом №37-к від 16.12.2013 року [PERSON] звільнено з займаної посади за власним бажанням (а.с.15). Наказом №39-к від 16.12.2013 року зазначено, що наказ № 10 недійсний та звільнено [PERSON] на підставі п.1 ст.36 КзПП України за згодою сторін (а.с.13). У відповідності до вимог ч.1,6 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Розбіжності в трудовій книжці позбавили права позивача набути статусу безробітного та знайти нову роботу. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад 5 днів. Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Крім того, згідно позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 16.12.2013 року по 31.05.2015 року у розмірі 21 315,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON], а саме внесення виправлень до запису у трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved