Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він 09.07.2019 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу спільних малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб з відповідачем через ограни реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки відповідач не бажає з`являтися у відділ державної реєстрації актів цивільного стану для фактичного оформлення документів на розірвання шлюбу. Позивач вказує, що подружні відносини між ними припинені з січня 2020 р., спільного господарства не ведуть, мешкають за різними адресами. Основна причина розпаду сім`ї - це постійні суперечки. Внаслідок цього між ними відсутнє взаєморозуміння і довір`я, подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Крім того, позивач зазначає, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові і поваги, взаємодопомоги та підтримки, на тому, що є моральною основою шлюбу, а він та його дружина не мають наміру зберегти шлюб та подальше їх спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, збереження шлюбу є неможливим. Строк на примирення не надавати. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 09.07.2019 р. між ним та відповідачем, понесений ним судовий збір за подання позовної заяви залишити за ним, справу розглядати без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення, строк на примирення не надавати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив строк на примирення не надавати, справу розглядати без його участі, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 2-3). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак раніше засобами поштового зв`язку подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнаю повністю, на розірвання шлюбу в судовому порядку згодна, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 липня 2019 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 54 (а.с. 6, 7). Від шлюбу сторони спільних малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Оскільки відповідач не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище - [PERSON] . Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved