Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на настання страхового випадку, який став підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування згідно укладеного договору добровільного страхування від 18.04.2013 року за пошкодження належного йому автомобіля [NUMBER]. В звязку з невірною оцінкою розміру завданого автомобілю матеріального збитку просить стягнути з ПАТ «Скайд» суму недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та пеню за несвоєчасну сплату залишку страхового відшкодування за період з 3.09.2014 року по 17.02.2015 року в загальному розмірі 126\~876, 19\~грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник ПАТ «СК «Скайд» проти позову заперечив, посилаючись на те, що страхова компанія в повному обсязі виплатила суму страхового відшкодування відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1080 від 14 квітня 2014 року. Крім того доводив, що розмір відшкодування повинен бути ще меншим, ніж виплачений страховою компанією й становити лише 101\~224, 15 грн. згідно звіту №\~2061 про визначення вартості матеріального збитку підписаного в 18.05.2015 року та який містить оцінку на день страхового випадку 11.05.2013 року відповідно до п. 14.6 Правил добровільного страхування. Заслухавши сторони, пояснення експертів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником автомобіля [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС585751 від 15.09.2008 року. 11.05.2013 року позивач пошкодив цей автомобіль в ДТП, що сталася з його вини під час зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Вину позивача встановлено вироком Уляновського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2013 року, який 20.03.2014 року набрав законної сили, що вбачається з ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4.09.2014 року. 18.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Скайд» укладено договір №\~475-20 добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля [NUMBER]. Загальна страхова сума по договору становить 430\~000 грн. 14.05.2013 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку, а 8.04.2014 року із заявою про виплату страхового відшкодування на користь СТО ФОП [PERSON] Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №1080 від 14.04.2014 року, замовником якого є ПАТ «СК «Скайд», вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП становить 139\~134, 31 грн. з урахуванням 20\~% ПДВ. Відповідно до страхового акту №90 від 13.08.2014 року, вказана подія визнана страховим випадком й до виплати позивачу страховиком визначено суму страхового відшкодування в розмірі 139\~134, 31 грн., які згідно платіжного доручення №2246 від 3.09.2014 року перераховано на рахунок ФОП [PERSON] для проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача. Разом з тим згідно рахунку-фактури №97 від 15.07.2014 року ФОП [PERSON] та ремонтної калькуляції до нього [PERSON] за відновлюваний ремонт пошкодженого автомобіля фактично повинен сплатити 242\~150, 99 грн. Не погоджуючись зі звітом про визначення вартості матеріального збитку №1080 від 14.04.2014 рокупозивач звернувся до ФОП [PERSON] для проведення незалежної оцінки розміру шкоди, заподіяної його автомобілю. Відповідно до висновку експертного дослідження №738 від 23.06.2014 року розмір матеріального битку завданого автомобілю [NUMBER]складає 217 566 грн. 79 коп. Суд погоджується із згаданим розміром вартості матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], виходячи з наступних обставин. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що у звіті про визначення вартості матеріального збитку №1080 від 14.04.2014 року значно занижено вартість вітрового скла та решітки радіатора. Крім того в переліку деталей, які підлягають заміні відсутні пошкоджені запасні частини: двері передні праві вартістю 13\~000 грн., агрегатна балка передня вартістю 8\~156 грн., поперечний ричаг нижній правий вартістю 2\~775 грн., шість трубок системи АBS вартістю 5\~083 грн., електродвигун вентилятора охолодження вартістю 2\~135 грн., замкова панель, поперечина передня верхня вартістю 4\~085 грн., лівий та правий датчик подушки безпеки вартістю 290 грн., серводвигун фари правий вартістю 2\~450 грн., спойлер капота вартістю 840 грн., повітряна решітка капота вартістю 1355 грн. та повітряний шланг повітрезаборника вартістю 2\~380 грн. Ремонт вказаних деталей не був технічно можливим із збереженням функціональних характеристик згідно вимог заводу виробника, а тому вони підлягали обовязковій заміні. Також експерт зазначив, що представник ТОВ «Скайд» був присутній під час огляду транспортного засобу, щодо складеного переліку пошкоджених деталей не заперечував, однак протокол огляду колісного транспортного засобу №738 від 20.06.2014 року підписувати відмовився. Суд погоджується із вказаним висновком ФОП [PERSON], який є обґрунтованим та вмотивованим. Поданий відповідачем вже під час судового розгляду звіт про визначення вартості матеріального збитку №2061 від 18 травня 2015 року суд до уваги не приймає, оскільки останній підставою для нарахування та виплати страхового відшкодування не став і з виплатою цього відшкодування не пов'язаний. Крім того, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №1080 від 14.04.2014 року замовником якого є ТОВ «Скайд» коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля складає 0,39, а згідно висновку експертного дослідження №738 від 23.06.2014 року ФОП [PERSON] - 0,29. Обґрунтування експерта [PERSON] щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу 0,29 замість 0,39 є аргументованими, підтверджуються матеріалами справи і сумнівів у суду не викликають. Зокрема, експерт зазначив, що такий коефіцієнт фізичного зносу визначено ним на основі обєктивних даних, виявлених під час огляду транспортного засобу й виявлення слідів раніше проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу в кількості не більше двох деталей. За таких обставин, суд відкидає доводи експерта [PERSON] в суді в частині того, що визначений ним коефіцієнт фізичного зносу 0,39 визначено на підставі усних пояснень працівників СТО (з огляду на раніше проведений відновлювальний ремонт більше трьох деталей), оскільки ці дані не є обєктивними і не можуть бути прийняті до уваги. Вказані обставини також підтверджуються протоколом огляду колісного транспортного засобу №738 від 20.06.2014 року та дефектними відомостями від 16 та 30 квітня 2014 року. Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно умов страхування (додаток № 1 до договору №\~475-20 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 18.04.2013 року) п. 7.5 величина зносу, якщо його неврахування не передбачено договором страхування, визначається на підставі нормативних документів з автотоварознавчої оцінки пошкоджених транспортних засобів, чинних на день страхового випадку. п. 7.6 розмір страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб визначається виходячи з розрахункового розміру збитку з урахуванням, серед іншого в тому числі страхової суми і обсягу відповідальності страховика за договором, зносу автотранспортного засобу на день страхового випадку. п. 7.11 виплата страхового відшкодування проводиться після встановленого факту страхового випадку, підтвердження цього факту компетентними органами і визначення розміру збитку, підтвердженого відповідними документами згідно розділу 6 даного договору. п. 7.14 рішення виплата страхового відшкодування здійснюється страхувальнику або особі, яку визначив страхувальник у договорі страхування чи у заяві про виплату протягом 20 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату. п. 8.1 страхувальнику при настанні страхового випадку за рахунок страхового відшкодування в межах страхової суми відшкодовуються: п. 8.1.1 вартість експертної оцінки пошкоджень застрахованого автотранспортного засобу та оформлення відповідної документації. Таким чином сума виплаченого ПАТ «СК «Скайд» страхового відшкодування в розмірі 139\~134, 31 грн. не відповідає дійсному розміру завданої шкоди й сумі страхового відшкодування згідно вимог Розділу 7 Додатку № 1 до договору №\~475-20 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 18.04.2013 року та вимогам ст.ст. 9, 25 Закону України «Про страхування». Отже недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 78\~432, 48 грн. підлягає стягненню з ПАТ «СК «Скайд» відповідно до вказаних вимог Закону. Крім того з відповідача слід стягнути витрати на оплату послуг експерта-оцінювача в розмірі 1\~200 грн., як такі які особа мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) відповідно до вимог ст. 22 ЦК України. Що стосується вимог позову про відшкодування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, то підстав для їх стягнення судом не встановлено. Згідно п. 4.3.7 та п. 4.3.8 умов страховик зобовязаний: -виплатити, при настанні страхового випадку, страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цим договором, протягом двадцяти робочих днів після складання страхового акту та про прийняття рішення про здійснення такої виплати, -сплатити страхувальнику пеню в розмірі 0,01% за кожен день затримки від суми простроченого платежу при порушенні терміну виплати страхового відшкодування. Як встановлено з матеріалів справи, сума страхового відшкодування в розумінні вимог ст.ст. 9 і 25 Закону України «Про страхування» та Умов страхування за несвоєчасну сплату якої на страховика може бути покладений обовязок по сплаті пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних (ст. 625 ЦК України та п. 4.3.8. Умов) відповідачем нарахована та виплачена в строк, передбачений п. 4.3.7. Умов, а тому підстав для покладання на відповідача цивільної відповідальності за не вчинення таких дій суд не вбачає. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. Крім того суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial