Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.2008 року є власником житлового будинку №10, розташованого за адресою: с.Сиваківці, вул. 60-річчя Жовтня, Липовецького району Вінницької області. Відповідачка рідна дочка продавця будинку, - була зареєстрована в ньому, але на момент купівлі позивачем будинку вже не проживала, з реєстраційного обліку не знялась, що порушує права позивача, як власника будинку. В зв'язку з цим він просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування його житловим будинком. В судове засідання позивач та його представник не зявились. Надали суду заяву, в якій позов підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Не заперечують проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання позивача та його представника про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була сповіщена в установленому законом порядку за зареєстрованою адресою місця проживання, що надана за відомостями адресно\~довідкового\~підрозділу, а тому в силу положень визначених ч.5\~ст.74 ЦПК України, вважається такою, що повідомлена належним чином. Клопотання про поважність причин неявки в судове засідання чи розгляд справи за її відсутності -\~суду не надала. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані суду докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.2008 року (а.с.7), власником житлового будинку з господарськими будівлями № 10, розташованого в с. Сиваківці, Липовецького району Вінницької області, на вулиці 60-річчя Жовтня - є позивач [PERSON]. Відповідачка рідна дочка продавця будинку, який знаходиться за вищезазначеною адресою була зареєстрована в ньому з 24.01.1998 року. З довідки № 132 від 19.02.2016 року, виданої виконкомом Сиваковецької сільської ради Липовецького району слідує, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] по вул. 60-річчя Жовтня, 10, Липовецького району Вінницької області, але з 2007 року - не проживає (а.с. 5). У відповідності до п.3 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. \~ Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» статтею 7 визначено, що питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Тобто, Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання. Положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Приймаючи до уваги, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.2008 року ( а.с.7), власником житлового будинку з господарськими будівлями № 10, розташованого в с. Сиваківці, Липовецького району Вінницької області, на вулиці 60-річчя Жовтня - є позивач [PERSON], крім того, відповідачка за вищевказаною адресою з 2007 року - не проживає, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку №10, розташованому за адресою: с. Сиваківці, Липовецького району Вінницької області, вулиця 60-річчя Жовтня, який належить [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які він поніс, тобто 551.20 грн. - сплачений судовий збір та 350 грн. - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, загальна сума судових витрат становить 901.20 грн. На підставі ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved