overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів в обґрунтування якої зазначає, що в 1983 році його матір отримала однокімнатну квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживали матір, він та його сестра, яка одружившись залишила житло. Пізніше мати вийшла заміж за [PERSON] та у них народилося двоє дітей - відповідачі по справі. В 2007 році матір позивача померла, а у 2011 році помер і його вітчим. Відповідачі на час смерті матері в квартирі вже не проживали, не проживають і на даний час, однак знятись з реєстрації у спірному приміщенні добровільно не бажають. Фактично у квартирі він проживає сам та самостійно несе витрати по її утриманню. Просить суд [PERSON] та [PERSON] визнати таким, що втратили право на користування жилим приміщенням [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, в поданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоч про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не надали. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], матері позивача 09.08.1983 року видано ордер №8710 на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно вказаного ордеру склад сім'ї [PERSON] - дочка [PERSON] та син [PERSON] Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] - [INFO]. Відповідачі зареєстровані у [ADDRESS], що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками. Спірне житлове приміщення не приватизоване. Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується актами про непроживання від 10.02.2014 року, 12.03.2014 року, 14.04.2014 року, 14.05.2014 року, 16.06.2014 року, 16.07.2014 року, складеними комісійно депутатом Обухівської міської ради в присутності сусідів та квартиронаймача. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт непроживання відповідачів у спірному житловому приміщенні без поважних причин, самовільне його залишення ним і втрату до нього відношення, як до свого житла доведеним належними і допустимими доказами, а тому [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідачки, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , в якому крім нього зареєстрована [PERSON] , яка з 2010 року не проживає у вказаному будинку. Позивач вимушений сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування вищевказаним будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі, тане заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 34). Відповідачка повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2018 року (а.с. 9-10). Той факт, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за вказаною адресою, з 2010 року не проживає в будинку, підтверджується Актом обстеження домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 7). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачки в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що він являється власником будинку №98 по вул..Шкільна в с.Малокаховка Каховського району Херсонської області. В даному будинку також зареєстровані його донька з дітьми та колишній зять - [PERSON], який в будинку не проживає з 2013 року. Добровільно з реєстраційного обліку знятись не може, оскільки місце його перебування не відомо, зв»язку не підтримують. Реєстрація відповідача у вказаному будинку змушує позивача оплачувати комунальні послуги нараховані з розрахунку проживання у квартирі відповідача. Тому позивач подав до суду дану позовну заяву, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом за адресою:Херсонська область, Каховський район, с.Малокаховка, вул..Шкільна 98. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений в порядку ст. ст.\~74,\~76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази \~в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником будинку №98 по вул..Шкільна в с.Малокаховка Каховського району Херсонської області. (а.с.3-5) Згідно довідки Малокаховської сільської ради від 03.06.2015 в будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6). З акту обстеження місця проживання від 19.08.2015 вбачається, що [PERSON] в будинку №98 по вул..Шкільна в с.Малокаховка Херсонської області не проживає. Як передбачено ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] доводиться позивачу колишнім зятем, в підтвердженні чого надано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.05.2013 про розірвання шлюбу, в 2013 року останній добровільно змінив місце проживання, з того часу в будинку більше не з»являвся. Дані обставники в судовому засідання підтвердила свідок [PERSON] За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що він являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрований попередній власник [PERSON], який в квартирі не проживає з 2013 року. Добровільно з реєстраційного обліку знятись не може, оскільки місце його перебування невідомо, засобів зв»язку не мають. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі змушує позивача оплачувати комунальні послуги нараховані з розрахунку проживання у квартирі відповідача. Тому позивач подав до суду дану позовну заяву, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом за вищевказаною адресою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені в порядку ст. ст.\~74,\~76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази \~в їх сукупності, судом встановлено. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]Г являється власником квартири [ADDRESS]. (а.с.14-15) Право власності на зазначену квартиру також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2014. Згідно довідки КП «ККК» від 28.08.2015 в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]та [PERSON] (а.с.9) Актом КП «Каховська керуюча компанія» від 31.08.2015 за №01-02/1439 вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] являється попереднім власником житла, що підтверджується домовою книгою, в 2013 році добровільно виїхав з квартири та продав її. Дані обставини в судовому засідання також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, відповідно до вимог ст.. 405 ЦК України, позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з розбіжностями поглядів на життя та неузгодженістю характерів для сумісного проживання, шлюбні відносини між ними припинені, від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу без його участі. (а.с. 27) Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне «Ухналь». (а.с. 20) Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій з позовними вимогами погодилась, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище позивачу на дошлюбне «Ухналь». (а.с. 22) \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 011334, 16 вересня 2006 року Власівською селищною радою міста Світловодська Кіровоградської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на Сягайло. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 7, 8) Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України на результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про його задоволення. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2018 року, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу без його участі. (а.с. 34) Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне «Безклинська». (а.с. 35) \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 105063, 17 червня 2017 року Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на Лантух. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 7) Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про його задоволення. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення суду від 17.09.2012 року він сплачує на користь відповідача аліменти на її утримання, у зв'язку з навчання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.06.2012 року та до закінчення навчання, тобто до 30.08.2016 року. Відповідно до витягу з наказу від 29.01.2014 року №8/1с виданого Одеським державним Екологічним університетом, [PERSON] відраховано з університету за власним бажанням. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що дійсно за власним бажанням відрахувалась з університету, так як бажає працювати та самостійно себе утримувати. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.09.2012 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON], аліменти на її утримання, у зв'язку з навчання у розмірі ? частини з усіх видів його доход, щомісячно, починаючи з 25.06.2012 року та до закінчення навчання, тобто до 30.08.2016 року (а.с. 8-9). Згідно витягу із наказу Одеського державного екологічного університету №8/1с від 29.01.2014 року, [PERSON] відраховано з університету з 03.02.2014 року за власним бажанням (а.с. 4-6), що також підтверджується довідкою від 24.06.2014 року за №17-105 (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки, повнолітня донька позивача, на утримання якої сплачувалися аліменти у зв'язку з навчання, припинила навчання, позивач має бути звільнений від сплати аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 року, від спільного проживання вони мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди, різні вподобання, все це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства в липні 2016 року, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим та просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в заяві вказано на те, що він позов підтримує. Відповідач також надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі та про визнання позову. Згідно з п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 02.03.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами по справі відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати шлюб вони не мають. Судом також враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не вбачають можливості поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved