Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Слобожанська, 12, с. Осинове, Новопсковський район, Луганська область. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Слобожанська, 12, с. Осинове, Новопсковський район, Луганська область. В належному йому будинку зареєстрований відповідач, який з жовтня 2008 року не проживає за місцем реєстрації. Звернутися до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації він не має можливості, оскільки не має жодної інформації про його теперішнє місце проживання та засоби звязку. У звязку зі змінами в законодавстві України в сфері управління житлово-комунальним господарством та змінами в процедурі нарахування та отримання державних субсидій на оплату комунальних послуг, він фактично позбавлений можливості отримати державну субсидію, адже дохід сімї буде нараховуватися на всіх зареєстрованих в будинку осіб, навіть якщо вони там не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначає, що порушуються його права як власника будинку, у звязку з чим він змушений звернутися до суду. Зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., ухвалою від 22.10.2018 цивільну справу прийнято до провадження судді Новопсковського районного суду Луганської області Проньки В.В. та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить винести на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКК №603298, виданим 19.05.2008 державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1354 (а.с. 10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21966115 від 24.02.2009 (а.с. 10 на звороті), технічним паспортом на вказаний житловий будинок (а.с. 11). Таким чином, позивач є власником житлового будинку № 12, розташованого по вул. Слобожанська в с. Осинове Новопсковського району Луганської області. З довідки, виданої 26.07.2018 виконавчим комітетом Новопсковської сільської ради Новопсковського району Луганської області за вих. №1201, вбачається, що позивач проживає за адресою: [INFO]. Разом із ним за вказаною адресою зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно акту, складеного депутатом Новопсковської селищної ради [PERSON], [PERSON], [INFO], фактично за вищевказаною адресою не проживає з жовтня 2008 року, про що також засвідчили сусіди [PERSON] та [PERSON] Вказаний акт зареєстрований у Новопсковській селищній раді Новопсковського району Луганської області. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім'ї позивача, втім не проживає з жовтня 2008 року, тобто понад один рік без поважних причин в житловому будинку, що належить на праві власності позивачу, договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо винаймання спірного житла відсутні, а подальша реєстрація [PERSON] в належному позивачу будинку створює перешкоди у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном як власником, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: вул. Слобожанська, 12, с. Осинове Новопсковського району Луганської області. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, який просив позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Слобожанська, 12, с. Осинове Новопсковського району Луганської області, враховуючи визнання відповідачем позову, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений ним при зверненні до суду, у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved