Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2000 року по 30.08.2013 року. 19 грудня 2001 року сторони за спільні кошти сім'ї придбали 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] яку зареєстрували на ім'я відповідачки [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідачка не визнає права спільної власності на квартиру і чинить позивачу перешкоди щодо користування нерухомістю, тому він вимушений тимчасово проживати у батьків і звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач просить суд поділити між [PERSON] та ним майно, що є предметом спільної сумісної власності подружжя, виділивши йому та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] До початку розгляду справи по суті відповідач та її представник звернулись до суду із зустрічним позовом про визнання права на частку майна у спільній сумісній власності подружжя та провести розподіл зазначеної квартири з врахуванням їхньої дитини і відступити від рівності часток, виділивши позивачу 1/2 частину квартири. Ухвалою суду від 23.10.2014 року зустрічний позов прийнятий до провадження і об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Сторони просили суд відкласти розгляд справи для вирішення цивільного спору шляхом укладення мирової угоди, але в подальшому [PERSON] та її представник звернулись до суду з заявами про залишення зустрічного позову без розгляду, визнання позовних вимог [PERSON] і розгляд справи без їхньої участі. Ухвалою суду від 22.12.2014 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права на частку майна спільної сумісної власності подружжя залишено без розгляду до початку розгляду справи по суті. Позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача та його представника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2000 року по 30 серпня 2013 року, який було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Під час перебування в шлюбі 19 грудня 2001 року сторони за спільні кошти сім'ї придбали 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] Даний факт підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири зареєстрованим в реєстрі за № 6-4393 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Зазначені обставини повністю підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Відповідно до ст.60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності до ст. 68 ч.1 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Враховуючи, що спірна квартира являється спільною власністю сторін, позовні вимоги слід задовольнити. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. При вирішені питання про судові витрати суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідач при подачі зустрічного позову сплатила судовий збір, який зарахований на користь держави, а позов за заявою залишений без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved