Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який підтримав в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто оплату за надання послуг в сумі 12500 грн., неустойку в розмірі договірної суми 5000 грн. та моральну шкоду в розмірі договірної суми 3000 грн., а всього 20500 грн. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.11.2016 року вказане рішення місцевого суду в частині стягнення моральної шкоди було скасовано, а в іншій частині залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Апеляційного суду Сумської області від 10.11.2016 року залишено без змін. 24.11.2016 року [PERSON] подав до Ковпаківського ВДВС м. Суми виконавчий лист від 27.09.2016 року, однак станом на 13.08.2018 року рішення суду залишається невиконаним, а заборгованість не погашена. Тому, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від суми заборгованості. Ухвалою суду від 12.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, заслухавши думку позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто оплату за надання послуг в сумі 12500 грн., неустойку в розмірі договірної суми 5000 грн. та моральну шкоду в розмірі договірної суми 3000 грн., а всього 20500 грн. (а.с.4-5). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.11.2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 3000 грн. було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення по відмову в задоволенні цих позовних вимог; в іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін (а.с.6-8). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.10.2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2016 року в нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 10.11.2016 року залишено без змін (а.с.9-11). 22.11.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми було видано виконавчий лист по справі №592/3690/16-ц про стягнення з [PERSON] на Користь [PERSON] оплати за надання послуг в сумі 12500 грн. та неустойки в розмірі договірної суми 5000 грн. (а.с.12). 25.11.2016 року постановою старшого державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області [PERSON] відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №592/3690/16-ц, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 22.11.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 17500 грн. 00 коп. (а.с.13). Згідно листа Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 13.08.2018 року, наданого у відповідь на заяву [PERSON] від 06.08.2018 року, станом на 13.08.2018 року рішення суду не виконане; борг у розмірі 17500 грн. не погашений (а.с.14). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини зобовязального права, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно положень ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 610 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові по справі №6-2168цс15 від 30.03.2016 року, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки грошове зобовязання за рішенням суду від 27.09.2016 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 17500 грн., станом на день звернення до суду (06.09.2018 року), залишається невиконаним, що порушує майнові права позивача як кредитора, тому з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню інфляційні втрати на суму заборгованості (17500 грн.), виходячи з показників індексу інфляції, згідно даних газети «Урядовий курєр», за період прострочення з 27.09.2016 року по 06.09.2018 року, що становить 710 днів, в розмірі 4378 грн. 50 коп. (з розрахунку: 17500 грн. х 125,02 інд.інфл. / 100% - 17500 грн. = 4378,50 грн.), та 3 відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1021 грн. 23 коп. (з розрахунку: 17500 грн. х 3% х 710 дн.прострочення : 365 = 1021,23 грн.). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., скільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved