Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14.10.2010 року, близько 17.00 годині в с. Гоголів на автодорозі Київ-Суми, [PERSON] керуючи автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER], виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись на другорядній дорозі, не пропустив автомобіль «Хюндай», державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Хюндай», державний номер [NUMBER], належить йому (позивачу) на праві власності. Згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2010 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до Договору № 202Щ2-10/088 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 12.04.2010 року його (позивача) автомобіль застраховано в ПАТ «СК «Енергополіс». Ним, у відповідності до умов договору добровільного страхування, було виконано всі дії для оформлення страхового акту та отримання страхового відшкодування. Для визначення розміру збитків, завданих його автомобілю, 21.10.2010 року страховиком було замовлено огляд автомобіля для складання звіту у ФОП [PERSON] На неодноразові його (позивача) звернення надати можливість ознайомитися з даним звітом та іншими матеріалами страхової справи № 117 від 15.10.2010 року страхова компанія категорично відмовляла. 22.11.2010 року ним було надано останній документ, який передбачений договором страхування. Проте, страхове відшкодування так виплачено і не було. Переконавшись в бездіяльності страхової компанії він звернувся до Київського НДІ судових експертиз МЮ України для визначення матеріального збитку, заподіяного його автомобілю в результаті ДТП. Згідно висновку № 10992/10-18 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 16.12.2010 року, матеріальний збиток становить 127 860,43 грн.; дійсна ринкова вартість автомобіля складає 21 147,95 грн., ціна аналогічного середньостатистичного уживаного неушкодженого автомобіля «Хюндай», 2008 року випуску складає 128 151,60 грн. Враховуючи умови договору (п. 10, 11.4.3.2) сума страхового відшкодування має бути 106 712,48 грн. Крім матеріальної шкоди, в результаті ДТП йому було завдано і моральної шкоди, яка пов'язана із сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням через пошкодження автомобіля, неможливістю ним користуватися для сімейних потреб, маючи на утриманні малолітню дитину, яка проживає в м. Гоголів, та навчається в ЗОШ № 258 в м. Києві. Довелося витрачати свій час для вирішення питань з проведення неодноразової експертизи, отримання постанови суду по адміністративній справі, відповідач, не зважаючи на визнання свої вини та на підтвердження його вини у вчиненні ДТП судом, не зважаючи на зобов'язання відшкодувати йому матеріальні збитки, визначені звітом спеціаліста, відмовився в добровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну шкоду, та зважаючи на те, що жоден з відповідачів не виконав свої зобов'язання протягом тривалого часу, а він змушений був відновити пошкоджений автомобіль за кошти, які позичав у третіх осіб. Так, моральну шкоду, яка підлягає стягненню зі страхової компанії оцінив в 5 000,00 грн., а з [PERSON] в 2 000,00 грн. Крім того, ним було сплачено вартість проведення дослідження, що підтверджується квитанцією № 2727.103.1 від 17.12.2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини, які викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач свої зобов'язання по договору страхування виконав, внески сплачував. На момент ДТП договір був діючим. Про ДТП страхову компанію було повідомлено, усі документи були надані. Після надання останнього необхідного документу страхова компанія мала десять днів для виплати страхового відшкодування, проте цього не зробила. Страхова компанія не надала жодного документу, як і не надала матеріали страхової справи. Моральна шкода, яку він просить стягнути зі страхової компанії полягає у її бездіяльності, яка тривала майже три роки. А моральна шкода, яку просить стягнути з [PERSON] полягає у вчиненні ним ДТП, що призвело пошкодження автомобіля позивача, звернень до страхової компанії, суду задля отримання страхового відшкодування. Зауважив, що рішення Броварського суду скасовано не по суті, а процесуально. Крім того, даний позов не є аналогічним, який подавався до Броварського суду. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що з позивачем був дійсно укладений договір добровільного страхування. Позивач повідомив про ДТП, та надав усі необхідні документи, проте, заява про виплату страхового відшкодування була подана лише 06.04.2011 року, і через п'ять днів позивач зробив ремонт свого автомобіля, що є неприпустимим, оскільки у страхової компанії є десять днів, і в цей час робити ремонт заборонено, що передбачено умовами договору. Вважає, що позовні вимоги, які пред'явлені до страхової компанії є необґрунтованими. Просив врахувати письмові заперечення, які приєднано до матеріалів справи. В судове засідання співвідповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 12.04.2010 року між [PERSON] та АСК «Енергополіс» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 202Щ2-10/088. Предметом страхування є автомобіль «Hyndai Tucson», державний номер [NUMBER], одним із страхових випадків є пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок ДТП, при якому франшиза становить 0 %, страхова сума - 160 000,00 грн. Строк дії договору з 23.04.2010 року до 22.04.2011 року. 14.10.2010 року, близько 17.00 годині в с. Гоголів на автодорозі Київ-Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Хюндай», державний номер [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобілі отримала механічні пошкодження. 10.11.2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області винесено постанову, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.12.2010 року матеріальний збиток, завданий позивачу, внаслідок пошкодження його автомобіля, становить 127 860,43 грн. На виконання умов договору добровільного страхування позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, та надав усі необхідні документи. Проте, страхове відшкодування не виплачено до цього часу. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страховикові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страховиком, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Порядок виплати страхового відшкодування страхувальнику визначено у розділах 13-14 Договору страхування. Як було встановлено в суді, та не заперечувалося представником страхової компанії позивач виконав умови договору, повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, надав усі необхідні документи. У зв'язку з чим вимоги щодо стягнення зі страхової компанії суми страхового відшкодування в сумі 106 712,48 грн. (розмір вказано з урахуванням розміру вартості пошкодженого автомобіля відповідно до п.п. 10, 11.4.3.2 договору страхування). Заперечення представника страхової компанії судом не приймаються до уваги, оскільки вони є безпідставними, необґрунтованими, та не відповідають вимогам законодавства. Посилання представника на те, що судом вже приймалося рішення по аналогічному позову, і апеляційна інстанція скасувала рішення суду першої інстанції, а касаційна інстанція залишила рішення апеляції в силі, не приймається до уваги, оскільки, рішення суду першої інстанції було скасовано з тих підстав, що на момент звернення позивача до суду щодо стягнення страхового відшкодування, позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, не отримав відмову у його виплаті, а тому звернення до суду із позовом є передчасним. Як було встановлено в суді позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування 22.11.2011 року, проте, страхове відшкодування не виплачено і до цього часу. Не приймається до уваги і те, що після подачі позивачем заяви про виплату страхового відшкодування його автомобіль було відремонтовано, оскільки п. 12.1.7 договору страхування передбачено, що розпочинати ремонтно-відновлювальні роботи заборонено до проведення огляду транспортного засобу призначеним страховиком оцінювачем та визначення і узгодження вартості таких робіт та суми збитку. В суді було встановлено, що страховиком огляд автомобіля позивача проводився ще 21.10.2010 року, звіт про оцінку складено 12.11.2010 року, тоді як ремонт здійснено в квітні 2011 року (майже через шість місяців після ДТП). Що стосується стягнення зі страхової компанії моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині вимог, оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В даному випадку встановлено, що позивач зазнав моральної шкоди, яка полягала в тому, що з вини водія [PERSON] позивач був позбавлений можливості користуватися своєю власністю - автомобілем; вимушений втрачати багато часу для вирішення проблеми, для захисту своїх прав. На думку суду розмір моральної шкоди має становити 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 1 143,00 грн. Відповідно до принципу пропорційності щодо задоволених вимог, та враховуючи, що законодавством передбачено те, що судовий збір стягується від загальної ціни позову у разі пред'явлення позову одним позивачем до кількох відповідачів, з відповідача ПАТ «СК «Енергополіс» має бути стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 1 072,82 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 20,00 грн. Оскільки, позивачем було сплачено 579,96 грн. за проведення експертного дослідження, дана сума підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial