Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.06.2015 р. в м.Біла Церква Київської області. До спадкового майна входить земельна\~ ділянка, площею\~ 3,39 га, яка розташована на території Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.\~ Посилаючись на те, що вона в силу ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно не може в звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку. Позивач в письмовій заяві позов підтримала повністю, справу просила розглянути за її відсутності, судові витрати покласти на неї (а.с.45). Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову,\~ просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.36, 41). Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] 16.06.2015 р. в м.Біла Церква Київської області, після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.4-7,9). Спадкове майно складається з земельної ділянки розміром 3,39 га, розташованої на території Гільцівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка набута [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №28, бланк ВВВ №049215 (а.с.8). В силу ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в [ADDRESS], однак позбавлена можливості оформити права на спадкове майно (а.с.10). Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як вбачається з матеріалів справи, право власності померлої [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №137474, виданого 05 травня 2005 року Чорнухинською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №28, бланк ВВВ №049215, який належним чином зареєстрований у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №010554500022, кадастровий номер земельної ділянки 5325181300:00:026:0005 (а.с.55). У звязку з цим відповідно до ст.392 ЦК України право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивачем при подачі позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 1051 грн. 20 коп.. Згідно з ст.80 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягало сплаті 1024 грн. 72 коп., тому необхідно розяснити позивачу, що сума судового збору, сплачена за подання позовної заяви у більшому розмірі, на 26,48 грн., ніж встановлено законом, підлягає поверненню за ухвалою суду на підставі заяви позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved