Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [PERSON] - його мати. [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка до дня смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.1997 року, виданого Нікопольським ЖЕО. На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядилася, заповітів не склала. Крім нього, спадкоємцем за законом після смерті бабусі є її чоловік та його дідусь - [PERSON] , який спадщину прийняв, як це вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.1997 року, виданого Нікопольським ЖЕО та \~1//2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.1997 року, виданого Нікопольським ЖЕО, яку він прийняв, будучи зареєстрований за однією адресою на момент смерті дружини. Заповіт від імені [PERSON] відсутній. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємців першої черги немає, оскільки його мати померла. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Інщих спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частину спадщини, немає. Відповідно до ст.1266 ЦК України, онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Він зареєстрований в спадковій квартирі з 2003 року, є спадкоємцем за правом представлення. Для отримання свідоцтва про право власності за законом на майно, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру після смерті [PERSON] постановою державного нотаріусу Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою йому було відмовлено, оскільки не надані документи, що засвідчують право власності спадкодавця на майно. Причиною стало те, що його дідусь спадщину прийняв, але спадкових прав за життя не оформив. Враховуючи, що він є єдиним спадкоємцем за правом представлення, проживає та сплачує комунальні послуги за користування спадковою квартирою, право власності спадкодавця ніким не оспорюється та підтверджується довідкою МБТІ, вважає, що до нього перейшло право власності на спадкове майно, а сааме - спадкову квартиру. Через незалежні від нього причини не може посвідчити право власності на спадкове майно через те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право власності на спадщину, вимушений звернутися з цим позовом до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.67), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.38). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мати позивача (а.с.20). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (а.с.22), яка до дня смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.1997 року, виданого Нікопольським ЖЕО (а.с.11). На випадок своєї смерті спадкодавиця [PERSON] спадковим майном не розпорядилася, заповітів не складала. Крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті бабусі є її чоловік та дідусь позивача - [PERSON] (а.с.21), який спадщину прийняв, як це вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). [INFO] [PERSON] помер (а.с.23). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.1997 року, виданого Нікопольським ЖЕО (а.с.11), та \~ 1//2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] і яку [PERSON] прийняв, будучи зареєстрованим за однією адресою зі своєю дружиною на момент її смерті (а.с.18). Заповіт від імені [PERSON] також відсутній. Відповідно до ст.1266 ЦК України, онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач зареєстрований в спадковій квартирі з 13.03.2003 року (а.с.19), є спадкоємцем за правом представлення. Для отримання свідоцтва про право власності за законом на майно, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру після смерті [PERSON] постановою державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М. йому було відмовлено, оскільки не надані документи, що засвідчують право власності спадкодавця на майно (а.с.13). Позивач по справі є спадкоємцем за правом представлення, проживає в спадковій квартирі з дня смерті спадкодавців, сплачує комунальні послуги за користування спадковою квартирою, його право як спадкодавця ніким не оспорюється та підтверджується довідкою МБТІ. Однак, через незалежні від нього причини позивач по справі не може посвідчити право власності на спадкове майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право власності на спадщину. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved