Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним та за відповідачем як спадкоємцями за законом першої черги право спільної часткової власності по 1/2 на спадкове нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею - 1,0901 га, кадастровий номер 3220683200:07:002:0042, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він та відповідач є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який помер 20 травня 1997 року, та прийняли спадщину після смерті спадкодавця, однак право на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки вони не можуть оформити у нотаріальній конторі тому, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті спадкодавця, коли цивільна правоздатність [PERSON] була припинена внаслідок смерті, і це є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та зазначив, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у відповідності до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 20 травня 1997 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про одруження та копією свідоцтва про смерть спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлого [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи № 217/2002 вбачається, що спадкоємцями за законом першої черги на майно [PERSON], який помер 20 травня 1997 року, являється [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину щодо всього спадкового майна спадкодавця шляхом подання заяв про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріусса від 16.01.2018 року а також матеріалами спадкової справи № 217/2002. Інші спадкоємці, які б мали право на спадкову земельну ділянку, є [PERSON], [INFO], який звернувся до Богуславської районної державної нотаріальної контри Київської області із заявою про відмову від прийняття спадщини від 16.01.2018 року. Із постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 02-31/54 від 16.01.2018 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,0901 га, що розташована на території Медвинської сільської ради, яка належала [PERSON], який помер 20 травня 1997 року, не може бути видане, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 020991, який був виданий Медвинською сільською радою народних депутатів Богуславського району Київської області 27.11.2003 року, тобто вже після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, який посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 020991 виданого на імя [PERSON] вбачається, що державний акт був виготовлений на імя спадкодавця вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3206617652016 від 03.06.2016 року, підтверджується факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 1,0901 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. Оскільки, позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті [PERSON], в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не можуть в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в звязку з тим, що спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючий документ за спадкову земельну ділянку, для захисту прав позивача на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп.. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved