Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, посилаючись на те, що відповідач 15 травня 2014 року близько 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Пежо 307» д.н.з. [NUMBER], та рухаючись на 63 км + 660 м автомобільної дороги сполученням «Канів-Черкаси-Кременчук» зі сторони м. Канів в бік м. Черкаси, не справився з керування, виїхав на праве узбіччя, переїхавши його з'їхав у кювет, де автомобіль перекинувся. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Пежо 307» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON], відповідно висновку судово-медичної експертизи № 390 від 16.05.2014 року, отримала сполучену травму голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилось розвитком шоку, які підносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від чого загинула на місці пригоди. Порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] знаходяться в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті [PERSON] Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру. Загибла [PERSON] була його рідною донькою. Відповідачем завдано йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Заподіяна йому моральна шкода виражається в тому, що такі дії відповідача призвели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. З'явилися негативні психоемоційні почуття, зниження самоцінності, порушення душевної рівноваги, незручності та обмеження в можливостях з необхідністю пристосування до умов життєдіяльності. Ця ситуація стала для психотравмуючою, сприяла погіршенню психоемоційного та психосоціального рівнів існування, перешкоджає здійсненню життєдіяльності, тобто завдає моральних страждань. З'явилась підвищена дратливість, чутливість, нервозність, знижений та нестійкий фон настрою, що відбилося на родинних стосунках. Він втратив рідну дочку, і як один з наслідків втратив допомогу, яку надавала дочка, як інший наслідок втратив надію на хоча б не жебрацьке існування до смерті, так як втратив годувальника та доглядача. Також просив врахувати його похилий вік та те, що дочка [PERSON] мала медичну освіту, він втратив можливість отримувати вчасну та кваліфіковану медичну допомогу, з елементарними питаннями змушений звертатися до лікувальних закладів, хоча до загибелі дочки медичну допомогу надавала вона, щоденний догляд здійснювала також вона, так як проживала разом з ними в одній квартирі. Моральну шкоду оцінює в 500 000 грн. Оскільки вирішити спір у добровільному порядку не можливо вирішити, звернувся до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на корить позивача 500 000 грн. моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 284 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Судом встановлено, відповідач [PERSON] 15 травня 2014 року близько 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Пежо 307» д.н.з. [NUMBER], та рухаючись на 63 км + 660 м автомобільної дороги сполученням «Канів-Черкаси-Кременчук» зі сторони м. Канів в бік м. Черкаси, порушив вимоги п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України - не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну та порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку - не дотримався безпечної швидкості руху, на заокругленій ділянці дороги не справився з керування, виїхав на праве узбіччя, переїхавши його з'їхав у кювет, де автомобіль перекинувся. У результаті ДТП пасажир автомобіля «Пежо 307» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON], відповідно висновку судово-медичної експертизи № 390 від 16.05.2014 року, отримала сполучену травму голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилось розвитком шоку, які підносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від чого загинула на місці пригоди. Порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] знаходяться в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті [PERSON] Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру. Позивач є батьком загиблої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] виданим 29.10.1974 року Соснівським районним відділом ЗАГС. У відповідності з п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні і ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дії чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питаннях чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правовою підставою відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди є положення ст. 23 ЦК України, в якій, зокрема, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Окрім того, ст. 15 ЦК України зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Внаслідок втрати рідної дочки відповідачем, позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої він реально оцінює в 500 000 грн. Позивач зазначив, що моральна шкода виражається в тому, що такі дії відповідача призвели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. З'явилися негативні психоемоційні почуття, зниження самоцінності, порушення душевної рівноваги, незручності та обмеження в можливостях з необхідністю пристосування до умов життєдіяльності. Ця ситуація стала для нього психотравмуючою, сприяла погіршенню психоемоційного та психосоціального рівнів існування, перешкоджає здійсненню життєдіяльності, тобто завдає моральних страждань. З'явилась підвищена дратливість, чутливість, нервозність, знижений та нестійкий фон настрою, що відбилося на родинних стосунках. Він втратив рідну дочку, і як один з наслідків втратив допомогу, яку надавала дочка, як інший наслідок втратив надію на хоча б не жебрацьке існування до смерті, так як втратив годувальника та доглядача. Більше того, позивач просив врахувати його похилий вік та те, що дочка [PERSON] мала медичну освіту, втратив можливість отримувати вчасну та кваліфіковану медичну допомогу, з елементарними питаннями змушений звертатися до лікувальних закладів, хоча до загибелі дочки медичну допомогу надавала вона, щоденний догляд здійснювала також вона, так як проживала разом з позивачем та його дружиною в одній квартирі. Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 411 від 18.08.2014 року [PERSON] виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноідної форми, з епізодичним перебігом, ефектно-маячними приступами дефекту в емоційно-вольовій і когнітивно-смислових сферах, яке на час скоєння інкримінованого йому правопорушення співпало з психотичним епізодом, з вираженим афективно-маячними розладами - у зв'язку з чим він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В зв'язку з цим необхідно зазначити, що згідно з ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Проте з урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. В судовому засіданні представник позивача просив суд врахувати ту обставину, що позивач і його дружина є пенсіонерами за віком, отримують невелику пенсію, іншого доходу не мають взагалі, позивач є інвалідом II групи, потребує стороннього догляду, оперативного втручання та щоденного прийому медикаментів. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 15 000 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved