Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитних договорів недійсними/нікчемними та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що із листів ТОВ «Компанія з управління активами «ПРІМОКОЛЕКТ» у травні-червні 2018 року, стало відомо про те, що 01 листопада 2007 року та 12 травня 2005 року, він нібито з відповідачем ПАТ «Універсал Банк» уклав договір № 06/101252-к від 01.11.2007 року та договір № 06/101252к від 12 травня 2008 року , відповідно до якого йому за першим кредитним договором був наданий кредит в межах 20 000 грн. строком до 30 жовтня 2009 року зі сплатою 0,001 % річних за користування кредитом, а за другим кредитним договором до 26 червня 2018 року необхідно сплатити борг в розмірі 231 986,98 грн. Зазначає, що ніякі кредити у вказаному банку ніколи і ні при яких обставинах не отримував у вигляді грошових коштів у тому числі за першим кредитним договором у розмірі 20 000 грн., а по другому навіть не відома сума кредиту , проте зазначають про борг 231986 грн. 98 коп., ТОВ Компанія з управління активами «ПРІМОКОЛЕКТ - КАПІТАЛ» листами повідомило, що являється боржником ПАТ «Універсал Банк», станом на 26.06.2018 року борг становить 231986,98 грн. Також зазначає, що враховуючи те, що не отримував кредит у ПАТ «Універсал Банк» в розмірі 20 000 грн., то на підставі заяви про кримінальне правопорушення Оболонським УП ГУ НП у м.Києві, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12017100050004298 від 05.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. В рамках кримінального провадження була призначена почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта № 8-4\\1756 від 29.10.2018 року, яка проведена головним судовим експертом відділу технічних досліджень документів та почерку лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Мендриній С.В. в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12017100050004298 від 05.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України зазначено, що « рукописний підпис на звороті в нижній правій частині договору про кредитування на умовах надання забезпечення № 06/101252-К від 01.11.2007 року в графі «Позичальник», виконано не [PERSON] , а іншою особою. Окрім того, рукописні записи, що починаються на першій сторінці договору про кредитування на умовах надання забезпечення № 06/101252 - К від 01.11.2007 словами « [PERSON] …» та закінчуються «..[PERSON]» на звороті в нижній правій частині вказаного договору, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Стосовно моральної шкоди зазначає, що враховуючи те, що кредит не отримував, а посилання відповідачів на наявність боргів призвело до страждань, що викликали певні зміни в житті, а саме погіршилися стосунки в сім`ї, втратив довіру в сім`ї, що в свою чергу призвело до зменшення та знищення певних особистих немайнових благ. На час настання цих подій, проходив військову службу в підрозділі «А» Центрального апарату СБУ, де на той час отримував належне грошове забезпечення, а тому не було потреби в отриманні кредитів, оскільки був належно забезпечений грошовими коштами, внаслідок отримання належного грошового забезпечення. Після звільнення в запас із підрозділу «А» Центрального апарату СБУ, являється ветераном військової служби, а саме СБУ. Зазначає, що через протиправну поведінку співробітників ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «ПРІМОКОЛЕКТ-КАПІТАЛ» щодо нього та членів сім`ї зазнав моральних страждань. Вказує, що колекторською компанією здійснювалися дзвінки з вимогою погасити борг або передати їм право власності на квартиру. Після відмови від їх прохань, колектори почали погрожувати та звинувачувати у тому, що заволодів грошовими коштами шляхом обману. Посилається на те, що кредитний договір не підписував і кошти не отримував, в зв`язку з чим відповідно до ст.202, 203, 207, 208, 215, 216 ЦК України просить суд визнати кредитні договори № 06/101252-К від 01.11.2007 року, а також № 06/101252К від 12.05.2008 року - недійсними/нікчемними та стягнути моральну шкоду в сумі 2000 000 грн., судовий збір 9605 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 10 500 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 11.03.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 02.05.2019 року залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал». За клопотанням позивача 17.10.2019 року проведено заміну відповідача ПАТ «УніверсалБанк» на АТ «Таксомбанк». В подальшому за клопотанням позивача проведено заміну відповідача АТ «Таскомбанк» на АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Прімоколект -Капітал», та посилаючись на те, що спірні договори не підписував просив суд визнати їх неукладеними та стягнути моральну шкоду 2000 000 грн. Ухвалою від 06.10.2020 року витребувано у ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Прімоколект -Капітал» оригінал кредитного договору № 06/101252-К від 12.05.2008 року, однак ухвала суду не виконана. В судове засідання 04.11.2021 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від позивача міститься заява у справі про розгляд справи без його участі. Представник позивача також подала заяву в якій позов підтримує та просить провести розгляд справи без її участі. Відповідачі 04.11.2021 року в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином , суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як убачається з матеріалів справи предметом спору є кредитні договори № 06/101252-К від 01.07.2007 року, № 06/101252-К від 12.05.2008 року. За положенням частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Звертаючись до суду з позовом позивачем надано суду копію договору № 06/101252-К від 01 листопада 2007 року укладений між ВАТ «Банк Універсальний», який змінив назву на АТ «ПриватБанк» та [PERSON] відповідно до якого сума позики 20 000 грн. На спростування укладення договору позивач надає висновок експерта № 8-4\\1756 від 29.10.2018 року, яка проведена головним судовим експертом відділу технічних досліджень документів та почерку лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Мендриній С.В. в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12017100050004298 від 05.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України зазначено, що «рукописний підпис на звороті в нижній правій частині договору про кредитування на умовах надання забезпечення №06/101252-К від 01.11.2007 року в графі «Позичальник», виконано не [PERSON] , а іншою особою. Окрім того, рукописні записи, що починаються на першій сторінці договору про кредитування на умовах надання забезпечення № 06/101252 - К від 01.11.2007 словами « [PERSON] …» та закінчуються «..[PERSON]» на звороті в нижній правій частині вказаного договору, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до письмових пояснень від 27.10.2019 року наданих суду ТОВ «ПРІМОКОЛЕКТ -КАПІТАЛ», убачається, що 14.11.2016 року ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-капітал», уклали Договір відступлення права вимоги № UВ-ОР/16-132. Згідно умов Договору відступлення права вимоги, відповідач Банк передав на їх користь за плату, належні відповідачу права грошової вимоги до боржників, за кредитним договором, укладеними між відповідачем та боржниками. Вказує, що ним належить в повному обсязі, право вимоги по відношенню до конкретних боржників, по позивачу за кредитним договором № 06/101252К від 12.05.2008 року. Разом з тим копію вказаного кредитного договору суду не надано, що ставить під сумнів його укладення у вказану дату взагалі. Суд вважає, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами укладення з позивачем кредитних договорів №06/101252-К від 01.11.2007 року, №06/101252-К від 12.05.2008 року, як і не надано доказів видачі позивачу кредитних коштів. Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.ст.213-215 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч.2 ст.215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позиції юридичної техніки така вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Встановлення факту непідписання договору (підроблення підпису в договорі) на думку суду є підставою для визнання такого договору неукладеним. З огляду на це, суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності та запобігання порушення майнових прав позивача належить визнати неукладеним договір № 06/101252-К від 01.11.2007 року, а договір № 06/101252-К від 12.05.2008 року слід визнати нікчемним. Відшкодування моральної шкоди гарантується ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до прецедентної практики (наприклад, рішення від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України») Європейським судом з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина, повинна відчути страждання (моральну шкоду) і сам лише факт правопорушення має своїм наслідком спричинення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди та визначення розміру відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, суд також враховує роз`яснення, наведені в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральна шкода, заподіяна позивачу, виразилися у негативних емоціях та переживаннях з приводу направлення на адресу [PERSON] повідомлення ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» про вчинення позивачем злочину за ч.1 ст.190 КК України, про підозру в шахрайстві, про опис майна внаслідок чого, порушено звичний спосіб життя та стосунків з оточуючими людьми у [PERSON] . Тобто в судовому засіданні достовірно встановлено, що в результаті протиправних винних дій відповідача ТОВ «КУА «Прімоколект -Капітал» по стягненню заборгованості в розмірі 231500,25 грн. по кредитному договору № 06/101252-К від 12.05.2008 року, оформленому з ПАТ «Універсал Банк», який суду не було надано, що ставить під сумнів його наявність та судом визнано нікчемним, позивачу завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Так, суд враховує тривалість та глибину душевних страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, значний час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відсутність з боку відповідача жодних дій щодо добровільного поновлення порушених законних інтересів позивача. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненими відповідачем протиправними діями позивачу завдано моральної шкоди. Водночас моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевних страждань. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. В даному випадку суд вважає розумним, виваженим та справедливим визначити розмір одноразового відшкодування позивачу моральної шкоди у 50 000 гривень, враховуючи обставини спричинення моральної шкоди, ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних, психічних страждань позивача. Дана сума, на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку позивач отримав внаслідок дій відповідача ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал». З огляду на викладене суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача судових витрат, які останній поніс у зв`язку з розглядом справи, суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Задовольняючи частково позов, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на користь позивача судовий збір в сумі 980 грн. 12 коп. та враховуючи часткове задоволення позову 5000 грн. витрат понесених на правничу допомогу. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial