Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та його дружиною втрачено відчуття любові і взаєморозуміння через сварки на побутовому грунті, відповідачка не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, погано до нього ставилася, з липня 2013 року сімейних стосунків не підтримують, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив також, дитину залишити на вихованні та утриманні дружини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірвання шлюбу, оскільки він зловживає спиртними напоями у зв.язку з чим дома постійно виникають сварки і скандали. Вони хоч і проживають в одній квартирі, але це вимушено, оскільки відповідач не бажає виїзжати з його квартири. Сімейних стосунків вони не підтримують. Відповідач в судове засіданні не з,вилася про день слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується даними розписки в матеріалах справи. В попередніх судових засіданнях проти розірвання шлюбу заперечувала, просила надати строк на примирення, оскільки збереження шлюбу можливо, вони проживають в одній квартирі і підтримують сімейні стосунки. Судом встановлено, що сторони 07 грудня 2002 року зареєстрували шлюб, про що відділом РАЦС Феодосійського МУЮ зроблено відповідний актовий запис № 532 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір,ю. В липні 2013 року сторони припинили сімейні стосунки, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, між сторонами у справі виникали сварки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Застосований судом строк на примирення позитивного результату не дав, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини сторін регулюються статтями 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, шлюб - це сімейний союз і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають останнього наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Що ж до позовних вимог про залишення дитини [PERSON] на утриманні та вихованні у матері, суд виходить з рівності прав та обов'язків матері й батька відносно дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. Однак суду не надано доказів, що між сторонами у справі існує спір з приводу місця проживання дитини і права позивача в цій частині порушені. Що ж до утримання та вихованні дитини, позивач у справі є батьком дитини, а тому зобов,язаний утримувати свою дитину до повноліття і піклуватися про її виховання. Місце проживання дитини визначається лише у разі виникнення спору з цього приводу. На підставі ст. ст. 110,112,160,162,180 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed