Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності йому та третій особі по справі - [PERSON] в рівних частках. На даний час в квартирі зареєстровані він, його дружина - [PERSON] , третя особа - [PERSON] , відповідач [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Проте відповідач у даній квартирі не проживає з 2009 року. У червні 2009 році відповідач зареєстрував шлюб та став проживати разом із дружиною у її батьків за адресою: [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу він добровільно забрав свої особисті речі та став постійно мешкати за зазначеною адресою. Ніяких речей відповідача в квартирі немає, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив ключі від квартири у нього залишилися. Відповідач добровільно без поважних причин не проживає в місці своєї реєстрації та постійного проживання більше одного року, а саме: більше 10 років. За цей час він не навідувався до квартири, комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача та його неповнолітніх дітей у квартирі створює перешкоди на вільне користування та розпорядження належним позивачу житлом, а саме: не має можливості оформити субсидію по комунальним витратам, один сплачує комунальні послуги за трьох осіб, які в квартирі не проживають. Позивач є інвалідом, його донька- третя особа по справі [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, тому матеріальний стан сім`ї тяжкий. Крім того, не може вирішити питання про відчуження належної йому частки квартири, що також порушує права власника, надані йому законом. Тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів і просить визнати відповідача та його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.03.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги також підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради Антипенко Б.В. при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та третій особі по справі - [PERSON] на праві власності в рівних частках належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 14.06.2010 року, копією договору дарування частки квартири від 18.10.2010 року та копіями витягів з Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Квартира 3-кімнатна, житловою площею 37,2 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту квартири. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - його дітьми, тобто онуками позивача. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» №14.03-08/57508 від 16.03.2020 року за вказаною адресою зареєстрований позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , донька [PERSON] - третя особа по справі, син [PERSON] - відповідач по справі, онуки - [PERSON] та [PERSON] . Згідно Акту голови правління ОСББ «Іллінська 52/2» [PERSON]. про не проживання особи за місцем реєстрації від 13.03.2020 року, [PERSON] , починаючи з 2009 року фактично не проживає за місцес своєї реєстрації, за адресою: [ADDRESS] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо підтвердили факт не проживання [PERSON] протягом тривалого часу, а саме більше 10 років без поважних причин за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS] . Так, Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2 ,4, 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування нею. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved