Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа Регіональний Сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про визнання правочину недійсним, визнання права власності та стягнення моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що 13 січня 2015 року [PERSON] надав у тимчасове платне користування [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 21099, у кузові седан, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску на незначний час, однак до теперішнього часу автомобіль позивачу не повернуто. 05 лютого 2015 року позивач звернувся до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про притягнення до відповідальності [PERSON], на підставі якої 05 лютого 2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015040750000375, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. 07 лютого 2015 року позивач дізнався, що належний йому автомобіль марки ВА3 21099, реєстраційний номер [NUMBER], знаходиться на авторинку «Винакура» у м.Дніпропетровську. Після чого працівниками міліції було вжито заходів щодо вилучення автомобіля та транспортування його до автомайданчика Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для подальшого проведення розслідування по справі, де на сьогоднішній день і знаходиться. На той момент автомобіль був вже перереєстрований на [PERSON]. 22.04.2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу виніс ухвалу по справі №214/2709/15-к (1-кс/214/424/15) про тимчасовий доступ до документів, що знаходяться у володінні фізичної особи-підприємця [PERSON], яка здійснює свою підприємницьку діяльність у приміщенні адміністративної будівлі Центру надання послуг, пов'язаних із використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ, Дніпропетровського району, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області. На підставі довідки-рахунку №905156 від 30.01.2015 р., виданої [PERSON], було знято і поставлено на облік автомобіль ВАЗ 210994, типу Седан, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У ході тимчасового доступу до речей і документів слідчим було виявлено копію паспорту та ідентифікаційного коду на ім'я позивача [PERSON], які йому не належать та містять невідповідність фотокартки; органу, який видав паспорт і код; дати видачі паспорта та ідентифікаційного коду; в яких неправильно написане прізвище позивача на підставі яких і було укладено договір про надання послуг з виписки довідки-рахунку та видано довідку-рахунок. У виявленому договорі про надання послуг із виписки довідки-рахунку від 30.01.2015 року невірно зазначено прізвище та міститься підпис позивача. Копія підробленої довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та копія підробленого паспорту була завірена [PERSON]. Таким чином, [PERSON] взяла на себе відповідальність за достовірність копій документів і відповідність їх оригіналам. На підставі даного договору було виписано довідку-рахунок, згідно з якою належний позивачу на праві власності автомобіль було продано відповідачу [PERSON]. Позивач зазначає, що довідка-рахунок також є недійсною у зв'язку із тим, що позивач не брав участі в оформленні даного договору, не надавав жодних документів, договір не підписував, копії документів, які були надані, йому не належать. Таким чином автомобіль було знято з реєстрації та перереєстровано на [PERSON] незаконно. На підставі зазначеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд визнати недійсним договір про надання послуг від 30.01.2015 року щодо видачі довідки-рахунку, укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, що укладений між [PERSON] та [PERSON] у формі довідки-рахунку від 30.01.2015 року; визнати недійсним тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, виданий 30.01.2015 року Дніпропетровським ВРЕР; скасувати реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, типу седан, номер кузова, [NUMBER], сірого кольору, на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, типу седан, номер кузова, [NUMBER], сірого кольору; стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрат по сплаті судового збору та у відшкодування завданої моральної шкоди стягнути 10 000,00 грн.. Позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, у судовому засідання надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], проти позову заперечував у повному обсязі, та просив суд відмовити у його задоволенні, підтримавши надані суду заперечення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, причин не явки суд не повідомила. Представник третьої особи - Регіональний Сервісний центр МВС в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2015 року [PERSON] надав у тимчасове платне користування [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 21099, у кузові седан, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, який до теперішнього часу він не повернув. 05 лютого 2015 року позивач звернувся до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про притягнення до відповідальності [PERSON], на підставі якої 05 лютого 2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015040750000375, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення ст.356 Кримінального Кодексу України. 22.04.2015 Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу виніс ухвалу по справі №214/2709/15-к 1-кс/214/424/15 про тимчасовий доступ до документів, що знаходяться у володінні фізичної особи-підприємця [PERSON], яка здійснює свою підприємницьку діяльність у приміщенні адміністративної будівлі Центру надання послуг, пов'язаних із використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського району, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області. На підставі довідки-рахунку №905156 від 30.01.2015, виданої [PERSON], було знято і поставлено на облік автомобіль ВАЗ 210994, типу седан, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі даного договору було виписано довідку-рахунок, на підставі якої належний позивачу на праві власності автомобіль було продано відповідачу [PERSON] Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що у договорі від 30.01.2015 року про надання послуг щодо виписки довідки-рахунку, а саме в графі - підпис «ЗАКАЗЧИК-1» від імені [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою, що підтверджується Висновком експерта від 01.03.2017 за № 30/1.1.-497. Виходячи з встановленого, враховуючи результати експертизи від 01.03.2017 за №30/1.1.-497, суд вважає визнати недійсним договір про надання послуг від 30.01.2015 року щодо видачі довідки-рахунку, укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, що укладений між [PERSON] та [PERSON] у формі довідки-рахунку від 30.01.2015 року; визнати недійсним тимчасовий реєстраційний талон серії [NUMBER] на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, виданий 30.01.2015 року Дніпропетровським ВРЕР; скасувати реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, типу седан, номер кузова, [NUMBER], сірого кольору, на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 210994, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, типу седан, номер кузова, [NUMBER], сірого кольору. Що стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суду не надано доказів, які саме дії відповідачів призвели до моральних страждань, яка шкода завдана здоров'ю позивача і чим це підтверджується та з чого позивач виходить оцінюючи заподіяну моральну шкоду в розмірі саме 10 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, про що позивачу було роз'яснено в судовому засіданні. Таким чином, на підставі викладеного, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є недоведеними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таким чином, суд вважає скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 10 лютого 2016 року, та зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 210994, номер кузова, [NUMBER], 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER]. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1336 гривень 25 копійок та з [PERSON] на користь [PERSON] 1336 гривень 25 копійок витрат по сплаті.

Outcome: partial