Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 315986,80 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 53710,00 грн., сума пені за прострочення повернення позики у розмірі 262276,80 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 19.10.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким відповідачу було надано позику у розмірі 53710,00 грн. Відповідно до п.1.1 договору, позикодавець надав у користування позичальнику на визначений строк грошові кошти, а позичальник в свою чергу зобовязався повернути грошові кошти. Відповідно до п.3.2 договору, позика має бути повернута поетапно згідно із встановленим графіком, кінцевий строк повернення не пізніше 25 квітня 2015 року. Відповідно до 4.1 договору позики встановлено, що за порушення строків сплати грошових коштів, вказаних в п.3.2 договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 1% від суми боргу(неповернення грошових коштів, строк сплати яких настав), за кожен день прострочення. Станом на травень 2015 року відповідач позику не повернув в повному обсязі, тому позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2012 року [PERSON] зайняв [PERSON] грошові кошти у сумі 53710 грн., які він зобовязався повернути поетапно в строк до 25.04.2015 року, що підтверджується договором позики грошових коштів від 19.10.2012р. укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21.04.2015р. позивачем була направлена відповідачу [PERSON] лист вимога щодо сплати грошових коштів за договором позики від 19.10.2012 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до 4.1 договору позики від 19.10.2012р. встановлено, що за порушення строків сплати грошових коштів, вказаних в п.3.2 договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 1% від суми боргу(неповернення грошових коштів, строк сплати яких настав), за кожен день прострочення. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Слід стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти за договором позики від 19.10.2012р. у розмірі 315986,80 грн.: з яких сума основного боргу у розмірі 53710,00 грн., сума пені за прострочення повернення позики у розмірі 262276,80 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved