Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що 06 червня 1998 року вона уклала шлюб з боржником [PERSON] Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 06.04.2018 року на підставі рішення Дніпровського районного \~ \~ \~ \~суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.03.2018 року. Син проживає з нею. Судовим наказом Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.12.2017 року з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день вона дізналася, що відповідач з 19.04.2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець відповідно до чинного законодавства України, отримує високий дохід (з його слів) та має стабільне матеріальне становище. Вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25 % усіх його доходів та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. 03 вересня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Сторони у підготовче та судове засідання не зявилися, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року по 06.04.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськавід 06.03.2018 року у справі № 209/3109/17 про розірвання шлюбу (а.с. 7, 8-9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON],\~[INFO],\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження (а.с. 10). За Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.12.2017 року по справі № 209/3108/17 (а.с. 5, 6) з [PERSON] на користь [PERSON], стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~ 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 15.11.2017 року до досягнення дитиною віку повноліття. Як зазначено позивачем у позові, на теперішній час визначена судом сума аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є недостатньою з урахуванням доходів відповідача, з цих підстав вона просить змінити розмір аліментів\~шляхом зміни\~способу їх\~стягнення,\~стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки як вбачається з позовних вимог, які не заперечувались відповідачем, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у відповідача змінився матеріальний стан та він не заперечує проти стягнення аліментів у частці від заробітку. Отже, заявлені позовні вимоги позивача, суд вважає обґрунтованими та доцільними. При цьому, у новому розмірі, аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням суду законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved