Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив визнати недійсним договір оренди землі б/н від 20.06.2014 року, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,6410 га, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» та стягнути з останнього на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. та витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що позивач підписував оспорюваний договір оренди земельної ділянки, проте восени 2014 року захворів, переніс інсульт, тому не можна брати до уваги висновки судової почеркознавчої експертизи від 23.11.2017, де зазначено, що підпис в договорі оренди від 20.06.2014 виконаний не [PERSON] Крім того, даний висновок є неналежним доказом по справі, оскільки експертиза призначалася не тим складом суду. Щодо не вручення одного екземпляру договору позивачеві, то слід зазначити, що в 2014 році в ТОВ «Ківшовата Агро» працював молодий та недосвідчений юрист, який не знав порядку укладення договорів оренди земельних ділянок. Крім того, основною причиною розірвання договору оренди земельної ділянки є меркантильні міркування позивача, так як іншим підприємством йому запропоновано більший розмір виплати орендної плати за користування його земельною ділянкою. Договірні зобов'язання між позивачем та відповідачем тривають з 2000 року, що свідчить про налагоджену і взаємовигідну співпрацю сторін, позивач протягом всих років отримував в належному розмірі орендну плату та жодного разу не звертався до підприємства з питанням неналежного розміру орендної плати або з приводу отримання неякісної продукції. Формальні порушення, що мають характер технічних, ніяким чином не впливають на права позивача. ТОВ «Ківшовата Агро» належним чином виконує свої зобов'язання відповідно до умов договору. Свідок [PERSON] суду показала, що працює бухгалтером по паях в ТОВ «Ківшовата Агро». З 2000 року і по даний час ТОВ «Ківшовата Агро» перебувають в договірних відносинах з позивачем з приводу оренди його земельної ділянки. У 2014 році позивач особисто підписував оскаржуваний договір оренди земельної ділянки та всі ці роки отримував орендну плату. У 2014 по жовтень 2015 на підприємстві працював молодий юрист [PERSON]., який займався підписанням та укладенням договорів оренди земельних ділянок. Договори укладалися в трьох екземплярах та особисто підписувалися сторонами. Один із примірників залишався в орендодавця. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,6410 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 09.11.2004 року. Восени 2012 року він уклав договір оренди земельної ділянки на 5 років з ТОВ «Ківшовата Агро». Після звернення до останнього з метою повернення своєї земельної ділянки у власне користування після збору урожаю 2017 року, йому було усно повідомлено, що ним укладено та особисто підписано у 2014 році договір оренди земельної ділянки на 5 років, який належним чином зареєстрований. Для з'ясування строку закінчення дії договору із ТОВ «Ківшовата Агро» позивач, на запит свого представника, отримав інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №91790559 від 12.07.2017. Згідно неї договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] укладений 20.06.2014 року та зареєстрований 21.07.2014 року за індексовим номером 14569219. Позивач категорично наполягає на тому, що не підписував договір оренди № б/н від 20.06.2014 року та не може допустити, щоб таким чином порушувались його законні права як землевласника, тому вимушений звернутись до суду з метою захисту свого права на вільне розпорядження належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою. Згідно висновку експертів Науково-дослідного експертного криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи за №19/8-4/397-СЕ/17 від 23.11.2017 року підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 20.06.2014 року укладеному між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро» - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Вказані обставини встановлені з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ч.2 ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Своє волевиявлення на укладення договору учасник угоди виявляє в момент досягнення згоди з усих істотних умов, складання і скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються права і обов'язки сторін. Отже, відсутність вільного волевиявлення позивача при укладенні договору оренди є підставою для визнання договору оренди недійсним. Дане зазначено і в постанові ВСУ від 22.04.2015 в справі №6-48цс15 та викладено в правовій позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.04.2013 справа №6-4908св13. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи за №19/8-4/397-СЕ/17 від 23.11.2017 року є неналежним доказом у справі, оскільки експертиза проведена не в тому складі суду, виходячи з наступного. Суд зазначає, що Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2017 року дану справу передано до розгляду судді [PERSON] Ухвалою судді [PERSON] від 17.07.2017 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06.10.2018 у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження в справі. У зв'язку з задоволенням заяви про відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2017 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Таращанського районного суду Київської області», судді [PERSON] припинено повноваження. Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, та ст. 119 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням керівника апарату суду Самченко О.В. за № 154 від 26.12.2017 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи. 26.12.2017 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана цивільна справа передана на розгляд судді [PERSON] Ухвалою судді [PERSON] від 26.12.2017 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Рішенням ( заочним) Таращанського районного суду від 08.05.2018 у даній цивільній справі позов задоволено. Ухвалою суду від 15.08.2018 задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду. Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 08.05.2018 скасовано та справу призначено до судового розгляду. У зв'язку з задоволенням заяви про відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 18.09.2018 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Таращанського районного суду Київської області», судді [PERSON] припинено повноваження. Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, та ст. 119 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням керівника апарату суду Самченко О.В. за № 231 від 04.10.2018 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи. 04.10.2018 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана цивільна справа передана на розгляд судді Потеряйко С.А. Відповідно до ч.2 ст.213 ЦПК України у разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved