overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2006 року, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 461. Вказав, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя з відповідачем не склалося, через те, що між ними виникли суттєві непорозуміння, вони мають різні погляди на життя, зникли любов, щирість, повага і підтримка у відношеннях. Фактичні шлюбні відносини припинені з осені 2017 року, на теперішній час проживають окремо, не цікавляться особистим життям одне одного, тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 травня 2006 року, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 461. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з осені 2017 року, на теперішній час проживають окремо, не цікавляться особистим життям одне одного, тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив усунути перешкоди у користуванні квартирою та зняти відповідача з реєстрації, оскільки не проживає в спірній квартирі більше року. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач до суду не з'явилась. Представник третьої особи до суду не з'явився. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів справи. Зі згоди сторін по справі, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Квартира за адресою: [ADDRESS], перебуває у власності позивача (а.с.8-9,10). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вказаною адресою зареєстрована відповідач по справі (а.с.11). Відповідно до Акту від 22.03.2016 р. відповідач не проживає за адресою [ADDRESS], з 2013 року (а.с.13). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки право відповідача як попереднього власника на користування житлом припинилося, то суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив усунути перешкоди у користуванні квартирою та зняти відповідача з реєстрації, оскільки не проживає в спірній квартирі більше року. Позивач та представник позивача надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду. Відповідач до суду не з,явився. Представник третьої особи до суду не з,явився. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів справи. Зі згоди сторін по справі, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул Кармелюка, 16/30, перебуває у власності позивача (а.с.6-7). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання\~\~для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~\~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений\~\~у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав\~\~усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду\~\~з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~\~ Відповідно до\~\~ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вказаною адресою зареєстровані сторони по справі (а.с.1). Відповідно до Акту від 07.09.2015р. відповідач не проживає за адресою [INFO], з грудня 2014р. (а.с.10). Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою понад один рік. Зважаючи на викладені обставини, \~суд вважає за необхідне задовольнити позов. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив усунути перешкоди у користуванні квартирою та зняти відповідача з реєстрації, оскільки не проживає в спірній квартирі більше року. Позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач підтвердила, що більше року не проживає у спірній квартирі, добровільно звідти виїхала, на даний час має іншу сім,ю. Пояснила, що позов не визнає, оскільки не має іншої реєстрації, та боїться, що їх з позивачем спільну дитину позбавлять житла. Також вказала, що на праві власності має інше житло, оскільки брала участь в приватизації з батьками. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул Мануільського, 30/15, на підставі свідоцтва про право власності від 25.07.2007р. належить [PERSON] ? частина, та ? частина [PERSON] (а.с.12). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання\~\~для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~\~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений\~\~у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав\~\~усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду\~\~з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~\~ Відповідно до\~\~ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вказаною адресою зареєстровані сторони по справі та [PERSON] (а.с.37). Відповідно до Акту від 07.12.2015р. відповідач не проживає за адресою [INFO], з 14.06.2012р. (а.с.16). Відповідач визнала, що не проживає за вказаною адресою, та не сплачує комунальні платежі. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою понад один рік. Суд критично відноситься до твердження відповідача, що в разі зняття її з реєстрації будуть порушені майнові права дитини. Суд зазначає, що дитина сторін є власником ? частини квартири, та реєстрація відповідача на її права не впливає. Зважаючи на викладені обставини, \~суд вважає за необхідне задовольнити позов. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати [PERSON] втратившою право користування житлом: будинком [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовував тим, що він є власником будинку [ADDRESS], згідно договору дарування житлового будинку від 10.11.1993р. В належному йому будинку за його згодою була зареєстрована його невістка [PERSON]. Однак з листопада 2013 р. відповідачка в будинку не проживає, так як припинила сімейно-шлюбні стосунки з його сином та забравши всі свої речі пішла проживати до своїх батьків в село Острійки, Білоцерківського району. В квітні 2014 року шлюб між його сином та відповідачкою був розірваний,остання проживає окремо, але виписатися з будинку не бажає. З того часу за вказаною адресою не з'являлися, що підтверджується довідкою сільської Ради та показами свідків. Всі обов'язки по утриманню житла виконує позивач. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позовну заяву до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши доводи позивача, пояснення свдків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], згідно договору дарування житлового будинку від 10.11.1993р. В належному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO] За даною адресою зареєстровані, а не проживають: [PERSON], [INFO], та неповнолітня [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка Піщанської сільської ради від 10.03.2015 р. №265. В квітні 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Свідки [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що відповідачка більше року у будинку не проживає, переїхала проживати до батьків. Відповідно до ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житлі понад 1 рік, добровільно залишили його, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, що є власником житла, про усунення перешкод користування ним шляхом визнання особи втратившою право користування спірним житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача [PERSON] втратившою право користування житловим будинком № 14 по вул.Надрічній у с.Пилипча Білоцерківського району Київської області. Вимоги обґрунтував тим, що що він є власником будинку № 14 по вул.Надрічній у с.Пилипча Білоцерківського району Київської області. В 2001 році в належному йому на праві власності будинку за його згодою була зареєстрована його онука, відповідач [PERSON]. Проте з лютого 2004 року відповідачка не проживає в належному йому будинку, так як на даний час проживає в [PERSON] в Чукотському АО та являється громадянкою [PERSON]. Враховуючи, що у спірному житлі відповідачка не зявляється та не проживає понад 1 рік без поважних на те причин, обовязки по утриманню житла не виконує, вона має бути визнана втратившою право на це житло. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Третя особа по справі на стороні позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача, третя особа не заперечують проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. Заслухавши доводи представника позивача, думку третьої осіби, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку № 14 по вул.Надрічній у с.Пилипча Білоцерківського району Київської області, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно з довідкою Пилипчанської сільської ради №57 від 10.02.2015 у будинку зареєстровані повнолітні особи: [PERSON],[INFO],[PERSON],[INFO], [PERSON], 19.02.1983р.н.,[PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] Згідно з довідкою Пилипчанської сільської ради №868 від 08.12.2015р. [PERSON],[INFO], дійсно зареєстрована в [INFO], але за вищевказаною адресою фактично не проживає з 2004 року і по даний час, зазначений факт підтвердив свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї (бувший член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному житлі без поважних на те причин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати відповідачів втратившими право користування житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача втратившим право користуванням квартирою [ADDRESS], як особу, яка понад 6 місяців без поважних на те причин не проживає у спірному житлі. Вимоги обгрунтував тим, що у зазначеній квартирі зареєстровані позивач та його рідні брати: [PERSON] та [PERSON], проте понад 13 років відповідач не проживає у квартирі, витрат по утриманню житла не несе, місце перебування його невідоме. Забравши свої речі відповідач виїхав до Росії на роботу, зв'язок з ним відсутній, житлом не цікавиться. Позивач змушений нести додаткові витрати в зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі, не має можливості розпорядитися житлом на свій розсуд за відсутності та згоди відповідача. Останній житлом не цікавиться, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилося. Викладені ним факти підтверджуються наданими документами та показами свідків. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, через оголошення в пресу. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка знаходиться на балансі К ПБМР ЖЕК № 1, неприватизованій, зареєстровані [PERSON] з 1984р., [PERSON] з 1988р., [PERSON] з з 1984р., про що свідчить довідка ЖЕК № 1 від 11.06.2013р.. Згідно акту від 27.05.2013р. обстеження квартири [ADDRESS], складеного в присутності майстра ЖЕК № 1, позивача, сусідів, в даному приміщенні [PERSON] не проживає з липня 2000р.. Даний факт підтверджується письмовими заявами сусідів [PERSON], [PERSON] та показами свідка [PERSON] у судовому засіданні, який підтвердив, що відповідач виїхав до Росії більше 10 років тому, після чого не з'являвся і ніякого зв'язку з братами не підтримував. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України: «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.» Відповідно до ст.72 ЖК України: «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.» Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач близько 13 років не проживає у спірному житлі, залишив квартиру добровільно, перешкод у користуванні йому не чинилося, витрат на утримання житла не несе, суд вважає за можливе визнати його втративши право користування житлом, як особу, яка понад 6 місяців без поважних на те причин відсутня у вказаному житлі. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 64, 71, 72, 78 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідачів втратившими право користування житлом: будинком [ADDRESS]. Вимоги обґрунтував тим, що він є власником будинку, згідно з договором дарування від 2.12.2014. Відповідачі з 2003 року зареєстровані у вказаному будинку, але не проживають у ньому. Враховуючи, що у спірному житлі вони не з'являються та не проживають понад 1 рік без поважних на те причин, вони мають бути визнані втративши ми право на це житло. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Додатково пояснила, що відповідачі є родичами позивачу, отримали дозвіл на реєстрацію у вказаному будинку, проте ніколи в ньому не проживали, комунальних послуг та витрат на утримання житла не сплачували, з 2009 року з ними взагалі зник зв'язок, де вони перебувають невідомо. Треті особи по справі на стороні позивача - [PERSON], [PERSON] - вважають, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі в будинок не з'являються, ніколи в ньому не проживали, місце перебування їх невідоме. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, Позивач, треті особи не заперечують проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. Заслухавши доводи представника позивача, думку третіх осіб, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], згідно з договором дарування від 2.12.2014. Згідно з довідкою К ПБМР ЖЕК № 7 від 10.02.2015 у будинку зареєстровані повнолітні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі зареєстровані з 2003 року, проте у спірному житлі не проживали, як стверджують позивач, треті особи та підтвердила свідок [PERSON]. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї (бувший член сім'ї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідачі понад 1 рік не проживають у спірному житлі без поважних на те причин, ніколи не проживали у ньому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати відповідачів втратившими право користування житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved