Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, зазначаючи, що 18.03.2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 18\~000,00 доларів США. Сума грошових коштів, взята у позику, була витрачена спільно ним та [PERSON], відповідачем у справі. Між ними була усна домовленість про те, що суму позики вони повертатимуть [PERSON] порівну. Однак, суму боргу повністю було повернуто [PERSON] ним, позивачем. Відповідач повертати борг не стала, після чого він неодноразово звертався до неї з вимогою повернути борг. 08.08.2014 року відповідач надала йому розписку з зобовязанням повернути йому суму боргу у розмірі 9\~000,00 доларів США. Однак, до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернула, від виконання взятих на себе зобовязань ухиляється. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 9\~000,00 доларів США, що еквівалентно 225 000,00 грн. та стягнути з відповідача на відшкодування завданої йому моральної шкоди 10\~000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 27). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з'явилася, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 23, 28). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.03.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 18\~000,00 доларів США. За усною домовленістю між сторонами кожен з них повинен був повернути половину суми боргу. Позивачем було повернуто [PERSON] всю суму боргу у розмірі 18\~000,00 доларів США. Судом встановлено, що 08.08.2014 року відповідачем було взято на себе зобовязання повернути позивачеві половину суми боргу 9\~000,00 доларів США, про що останньою було складено розписку (а.с. 11). На даний час відповідач грошові кошти позивачу не повернула, від виконання взятих на себе зобовязань ухиляється, чим порушила умови Договору. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 9\~000,00 доларів США (що еквівалентно 225 000,00 грн.). Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у даних правовідносинах. Договором між сторонами це питання також не урегульовано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2250,00 грн.

Outcome: partial