Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] належить на праві приватної власності трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1994 року згідно приватизації і свідоцтва про право на спадщину від 9.10.1998 року. Як зазначив в своєму позові позивач, в липні 2000 року до неї звернувся приятель сім`ї позивача з проханням дозволити йому пожити деякий час в квартирі,що належить [PERSON] , так як у нього життєві складності. Так як [PERSON] на той час проживала одна в трьох кімнатній квартирі і одна кімната була вільна, тому дала свою згоду на це і домовилася з відповідачем, що він буде оплачувати разом із позивачем комунальні та інші платежі по користуванню квартирою. В підтвердження домовленості [PERSON] та [PERSON] звернулися в ЖЄУ і до паспортистів з заявою прописати (зареєструвати) відповідача тимчасово, строком на п`ять років по договору найма, що і було оформлено згідно діючих правил проживання наймача квартири. По договору найму відповідач мав проживати і бути зареєстрованим в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до 28.07.2005 року. Відповідач поселився в одну із кімнат, завіз в квартиру своє майно. В перші роки проживання відповідач вів нормальний спосіб життя, регулярно сплачував свою долю комунальних послуг і підтримував належний догляд по експлуатації квартири. Під кінець закінчення договору відповідач почав порушувати договір, не сплачував комунальні платежі, порушував умови проживання, вів себе некоректно. В зв`язку з цим після закінчення договору про його тимчасове проживання, тобто після 28.07.2005 року [PERSON] неодноразово ставила питання перед відповідачем, про те, щоб він виселився із належної їй квартири, і знявся з реєстраційного обліку. В даний час, як зазначила позивач, у неї виникли важкі життєві проблеми, їй необхідно вирішити питання по подальшому користуванню квартирою, упорядкувати документи по оплаті комунальних послуг і вирішувати інші питання як власника квартири, однак цього зробити вона не може, так як відповідач зареєстрований в належній їй квартирі і в квартирі знаходиться його майно. Крім цього в зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі [PERSON] несе значні додаткові витрати по оплаті різних платежів по користуванню квартирою. [PERSON] вважає, що порушені її права власника квартири, котрою вона по вині відповідача не може володіти і розпоряджатися в повній мірі. Виходячи із того, що договір найму жилого приміщення в належній позивачці квартирі з відповідачем закінчився 28.07.2005 року і вона не бажає його продовжувати, то [PERSON] вважає, що відповідач не має права користуватися її помешканням. Враховуючи зазначене, позивачка просила суд ухвалити рішення, котрим усунути їй перешкоди у користуванні належній їй квартирі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим помешканням у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з виселенням [PERSON] із даної квартири. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20 березня 2019 року, було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 14,15). Позивачка в судове засідання не прибула та надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову. (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та відзив на позов чи будь-яких інших клопотань чи заяв не надав. (а.с. 19-24). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1994 року згідно приватизації і свідоцтва про право на спадщину від 9.10.1998 року. (а.с. 4-6). [PERSON] та [PERSON] звернулися в ЖЄУ і до паспортистів з заявою прописати (зареєструвати) відповідача тимчасово, строком на п`ять років по договору найма, що і було оформлено згідно діючих правил проживання наймача квартири. (а.с. 10). По договору найму відповідач мав проживати і бути зареєстрованим в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до 28.07.2005 року. В зв`язку з цим після закінчення договору про його тимчасове проживання, тобто після 28.07.2005 року [PERSON] неодноразово ставила питання перед відповідачем, про те, щоб він виселився із належної їй квартири, і знявся з реєстраційного обліку. В даний час, як зазначила позивач, у неї виникли важкі життєві проблеми, їй необхідно вирішити питання по подальшому користуванню квартирою, упорядкувати документи по оплаті комунальних послуг і вирішувати інші питання як власника квартири, однак цього зробити вона не може, так як відповідач зареєстрований в належній їй квартирі і в квартирі знаходиться його майно. Крім цього в зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі [PERSON] несе значні додаткові витрати по оплаті різних платежів по користуванню квартирою. [PERSON] вважає, що порушені її права власника квартири, котрою вона по вині відповідача не може володіти і розпоряджатися в повній мірі. Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 168 ЖК України, Укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до ст. 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі вищезазначеного, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved