Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій з урахуванням уточнень, поданих ним 28.10.2020 року, просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його двоюрідна сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] . [PERSON] протягом останніх років хворіла, перебувала у себе вдома у вказаній квартирі, але у 2019 році стан її здоров`я погіршився і тому з березня 2019 року до 28 вересня 2019 року вона знаходилася на лікуванні та під наглядом спеціалістів ХОСПІСУ за адресою: [ADDRESS] . В цей час він часто приїздив до неї з м. Запоріжжя та надавав всебічну допомогу. З березня 2019 року він здійснював оплату за перебування [PERSON] в ХОСПІСІ та витрачав власні кошти на її лікування, при цьому постійно знаходитися в м. Харкові він не мав можливості, так як в м. Запоріжжі знаходиться його хвора матір, яка потребує постійної медичної допомоги та постійного нагляду. За життя [PERSON] ніколи не повідомляла про існування заповіту, складеного на його ім`я, а навпаки, казала про заповіт, який склала на свою знайому, яка їй допомагала в той час. Після смерті [PERSON] він приїхав до м. Харкова та організував її поховання, після похорон терміново поїхав до м. Запоріжжя до хворої матері. Планував приїхати до м. Харкова навесні, у встановлений законом строк для прийняття спадщини та передати всі документи спадкоємця за заповітом, оскільки не знав, що він був змінений. 09 червня 2020 року він зміг приїхати до м. Харкова щоб навести у квартирі порядок та винести непотрібні речі. Коли перебирав документи, побачив копію заповіту на своє ім`я, з яким одразу звернувся до нотаріуса. Крім того, додатковою підставою для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини є запровадження КМУ на території України карантину з 12.03.2020 року, що перешкоджало йому приїхати до м. Харкова, знайти заповіт та звернутися до нотаріуса, крім того він досяг 69 віку, що вчиняло додаткові перешкоди у прибутті до м. Харкова з м. Запоріжжя. 09.06.2020 року він звернувся до нотаріуса, який постановою відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Представником відповідача Харківської міської ради було подано відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому зазначив, що матеріали справи не містять відомостей, що позивач скористався наданим йому правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Також позивачем не надано будь-яких письмових доказів, які вказують на поважність причин пропуску строку для подання заяви. Позивач також не скористався можливістю подати до нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку. В подальшому, правом подачі відзиву на уточнену позовну заяву представник Харківської міської ради не скористався. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що дійсно про існування заповіту на своє ім`я він не знав, бо з [PERSON] про це не говорили, а знайшов він заповіт випадково, коли прибирався в квартирі. Раніше він часто приїзжав до [PERSON] в гості, допомагав грошима. Через погіршення стану здоров`я, догляд за нею здійснювали спеціалісти ХОСПІСУ. Він не мав можливості приїздити часто до Харкова, так як в м. Запоріжжі у нього мати 93 роки, за якою потрібен постійний догляд. Похованням [PERSON] займався він, родичів [PERSON] не мала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що причиною пропуску строку подачі заяви на прийняття спадщини є те, що позивач знав лише про існування іншого заповіту, складеного на іншу особу, подругу померлої, який в подальшому був скасований [PERSON] 05.12.2011 року. В свою чергу, лише випадково, позивач знайшов в квартирі заповіт на своє ім`я та одразу звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Суд, дослідивши докази та письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою суду від 26.08.2020 року провадження у справі відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.12.2020 року справа призначена до судового розгляду по суті, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. копію спадкової справи. Ухвалою суду від 06.04.2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Палєвої О.М. копію заповіту [PERSON] , який був складений нею 29.03.2011 року та скасований 05.12.2011 року. Судом встановлено, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 30 вересня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. ( а. с. 16) У зв`язку зі смертю спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] та яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності реєстровий номер П-7-12168. ( а. с. 11-13) 16.08.2012 року [PERSON] на користь [PERSON] склала заповіт на належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , який у зв`язку з хворобою [PERSON] , посвідчено на дому за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кішкіною О.О., зареєстровано в реєстрі за № 810. ( а. с.14) Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, вважаються такими, що спадщину прийняли фактично. Виходячи зі змісту положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який має намір прийняти спадщину та на момент відкриття спадщини не мешкав постійно разом зі спадкодавцем повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Коляди Ю.С. від 09.06.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося, так як [PERSON] не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за вказаною адресою та не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, факт прийняття спадщини не встановлений. ( а. с. 112-113) Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зазначає, що він не проживав з [PERSON] на час відкриття спадщини, не був з нею зареєстрований за однією адресою. Про наявність заповіту на своє ім`я складеного [PERSON] він дізнався випадково, оскільки остання не повідомляла про його існування. А навпаки, йому було відомо, що в 2011 році [PERSON] склала заповіт на свою знайому. Крім того позивач посилається на свій вік 69 років та запровадженням в Україні карантину, що також перешкоджало йому приїхати з м. Запоріжжя, де він зареєстрований та постійно проживає, до міста Харкова та у встановлений законом для прийняття спадщини 6 місячний строк подати відповідну заяву до нотаріуса. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними. (постанова Верховного Суду України від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12). На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Палєвою О.М. було надано копію заповіту [PERSON] , посвідченого 29.03.2011 року за реєстровим № 1004, який був нею скасований заявою від 05.12.2011 року за реєстровим № 5343. ( а. с. 156) Тобто суд приймає до уваги посилання позивача, на те, що він мав реальну можливість бути необізнаним в тому, що на його ім`я було складено заповіт, оскільки [PERSON] ще в 2011 році розпорядилася належною їй квартирою, склавши заповіт на [PERSON] , який через деякий час скасувала. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає. Враховуючи, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 запроваджені протиепідемічні заходи, у зв`язку з чим на період дії карантину заборонялося здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; обмежувався прийом громадян у державних установах тощо, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку позивачем [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач, який досяг 69 річного віку та постійно проживає в м. Запоріжжі ( а. с. 7), не мав можливості приїхати до м. Харкова автобусним або залізничним транспортом та знайти заповіт. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом, суд приходить до висновку, що матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] дійсно не звернувся у встановлений законом строк після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через об`єктивні обставини, це необізнаність про наявність заповіту та неможливість прибути до міста Харкова, в зв`язку із встановленням карантинних обмежень. Суд також враховує незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Суд не приймає до уваги доводи та заперечення представника відповідача щодо відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження вимог позивача, оскільки його позиція базується на формальних запереченнях без надання відповідних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, суд визнає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved