Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на ту обставину, що з 2014 року працював на ТОВ «Ресурсермплекс» на посаді охоронця. 27.04.2015 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, але відповідач не здійснив розрахунок з ним. Заборгованість по заробітній платі становить 3451,82 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 3451,82 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву, в якій уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3451,82 грн., а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди просив залишити бер розгляду, справу просив розглянути у його відсутність, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 28. 09.2015 позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди у сумі 2000 грн. залишені без розгляду за заявою позивача. Представник відповідача ТОВ «Ресурскомплекс» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з листопада 2014 року працював на ТОВ «Ресурскомплекс» на посаді охоронця. Згідно до наказу № 15 від 27.04.2015 року він звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача. Згідно розрахункового листа за квітень 2015 року ТОВ «Ресурсеомплекс» заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на\~\~квітень 2015 року складає 3451,82 грн. При звільнені позивача відповідачем не здійснено виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно положень ч.4\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до положень ст.ст.\~2\~ч.1,\~94\~ч.1,\~115 КЗпП України\~та ст.ст.\~1\~ч.1,\~24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР\~(надалі за текстом - Закон) передбачено право працівників на одержання роботи з оплатою праці, а саме одержання винагороди за виконану ними роботу - заробітної плати, у встановлені строки. В свою чергу відповідно до ч.1 ст. 21 Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючі вище викладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з заробітної плати в сумі 3451,82 грн. є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовизбір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved