Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідач, з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» та підписав заяву б/н від 26.09.2011 р.. 14.06.2018 р. відбулась державна перереєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві та був повністю проінформований про умови кредитування, які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком, на підставі договору про надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому збільшився до 7000,00 грн.. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач вказує, що власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2020 р. має заборгованість 17340,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13988,35 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13988,35 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 3351,86 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн.. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.09.2011 р. станом на 30.11.2020 р. в розмірі 17340,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13988,35 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13988,35 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 3351,86 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн., та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. судовий збір, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банка відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а.с. 64). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 87-89, 96-98), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав, у зв`язку з чим, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 26.09.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с. 16), відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому неодноразово було збільшено до 7000 грн., а згодом зменшено до 0,00 грн., про що також свідчить виписка банку (а.с. 51-61) та довідка про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 14). Згідно з Статутом АТ КБ «Приватбанк», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 р. № 594, АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 49-50). З анкети-заяви позичальника видно, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді (а.с. 16). Також, позивачем до анкети-заяви позичальника додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 17-42). Окрім цього, з позовної заяви видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, з таким твердженням позивача суд не погоджується, з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 638, 634, 1054 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Між тим, Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року. З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст.ст. 8, 42 Конституції України, cт. 3 ЦК України, приймаючи до уваги принцип справедливості, добросовісності та розумності, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунків заборгованості за договором № б/н від 26.09.2011 р., укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем та виписки банку видно, що відповідач користувався кредитними коштами та станом на 30.11.2020 р. має заборгованість в розмірі 17340,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13988,35 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13988,35 грн.; заборгованість за\~нарахованими відсотками\~ 0,00\~грн.;\~заборгованість за\~простроченими відсотками\~-\~3351,86\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.\~625\~-\~0,00\~грн.;\~нарахована пеня\~-\~0,00\~грн.;\~нарахована комісія\~-\~0,00\~грн. (а.с. 4-13). Крім того, з довідок АТ КБ «Приватбанк» про кредитний ліміт [PERSON] та кредитні картки видно, що відповідачу було встановлено кредитні ліміти, які було збільшено, а згодом зменшено до 0,00 грн. та надані відповідні кредитні картки, термін дії останньої 12/21 (а.с. 14-15). За змістом ст.ст. 1048, 1049, 1056-1 ЦК України визначено розмір процентів, порядок їх сплати за кредитним договором, а також обов`язок повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи встановлено, що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині складової повної вартості кредиту, у т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, в т.ч. прострочених відсотків за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того,\~роздруківка із\~сайту позивача\~не може\~виступати належним\~доказом,\~оскільки цей\~доказ повністю\~залежить від\~волевиявлення і\~дій однієї\~сторони,\~яка може\~вносити відповідні\~зміни в\~умови та\~правила споживчого\~кредитування,\~аналогічна правова\~позиція викладена\~у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) могли неодноразово змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 р.. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків на прострочений кредит, в т.ч. прострочених відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Положеннями ст.ст. 12. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за прострочений кредит, в т.ч. за простроченими відсотками. Однак, з огляду на викладене, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав та позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 26.09.2011 р., а саме: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 13988,35 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. В порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1831,21 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial