Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в літку 2012 року він познайомився з відповідачем, з якою у нього склалися близькі стосунки. Вони разом мешкали, намагалися створити сім`ю. на початку лютого 2013 року відповідач повідомила йому про вагітність та [INFO] народила дочку [PERSON] за їх спільною заявою, поданої до органу реєстрації актів цивільного стану у відповідності до ст. 126 СК України його було зазначено батьком дитини та видане свідоцтво про народження дівчинки. Однак їх стосунки не склалися, спільне життя виявилося невдалим, у зв`язку з різними поглядами на життя та способу виховання дитини. У лютому 2020 року відповідач повідомила йому, що він не є рідним батьком дитини - [PERSON] , оскільки вона мала, крім нього, стосунки з іншим чоловіком та вона запропонувала йому подати позовну заяву до суду про виключення його з актового запису про народження дитини як батька, оскільки вона не отримує від нього аліментів на утримання дитини, а подавати позов про їх стягнення вона не бажає, оскільки чітко знає, що він не є батьком дитини. На момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком, а тому заперечує своє біологічне батьківство відносно [PERSON] та стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною. У зв`язку із чим просить суд: виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 231 від 10 жовтня 2013 року про народження [PERSON] , [INFO] ; понесений ним судовий збір залишити за ним. У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити, оскільки підтверджує той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком її дитини [PERSON] . Також, просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника, рішення суду просила прийняти на розсуд суду. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області 07 грудня 2018 року, актовий запис № 231 (а.с. 10). Позивач вказує, що не є батьком [PERSON] , [INFO] , та відповідачем було підтверджено те, що позивач не є батьком даної дитини, а тому сумнів позивача щодо його батьківства відносно дитини знайшов своє підтвердження. Слід зазначити, що підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є:, зокрема рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 126 СК України, записаний батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , однак у позові вказує, що він не є батьком вказаної дитини, що дає право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Відповідач підтвердила факт того, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , про що свідчить її письмова заява про визнання позовних вимог позивача з проханням їх задовольнити. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, згідно з ч. 4. ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечать закону та не порушує права, свободи чи інтересів дитини [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін, який відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно-правових відносин. Понесені судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved