Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 грудня 1990 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який вже повнолітній. Відповідач сплачував їй аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивач зазначає, що відповідач протягом останніх десяти років періодично порушував подружню вірність, принижував її, ображав як її так і сина, а звідси постійні сварки в сім'ї, його не цікавлять інтереси сина, його навчання, його життя взагалі. Вона все йому вибачала, вірила його обіцянкам змінити свою поведінку, свій спосіб життя та відношення до сім'ї, вона намагалася всіляко зберегти сім'ю - та даремно. Зараз вони живуть як сторонні між собою люди, вона з сином - одна сім'я, а він живе своїм життям. Вважає, що при таких обставинах подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх сина. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Майно, яке є об'єктом їх спільної сумісної власності, вважає, що поділять добровільно. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею витрат на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. та оплату правової допомоги в розмірі 500 грн., а саме стягнути на її користь 525,60 грн.. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що уточнює позовні вимоги в частині стягнення судових витрат з відповідача і просить виключити з резолютивної частини позову пункт 3 відносно понесених витрат, розглянути справу без її присутності, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає, що сім'ю можливо зберегти, просив справу розглянути без його присутності (а.с. 20). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 21 грудня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 29 квітня 2016 року відділом ДРАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 633 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який вже повнолітній. Відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, шлюбні відносини припинилися між ними, хоча проживають разом, надати строк на примирення не просили, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved