Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на підставі технічного паспорту належить автомобіль [NUMBER], 2004 р.в. В зв»язку з несправностями у автомобілі він змушений був звернутись на СТО на початку листопада 2014 р. Полагодити автомобіль не вдалось, замість того, взагалі втратив належний йому автомобіль, оскільки майстер, що лагодив його автомобіль, зник. Зникнення автомобілю змусило його звернутись до правоохоронних органів з заявою про викрадення автомобілю. Було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, його було визнано потерпілим. 04.03.2015 р. інспекторами ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ Київської області було затримано вищевказаний автомобіль під керуванням [PERSON], який в свою чергу пред»явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім»я. Вважає, що оскільки автомобіль вибув з його володіння незаконно, на підставі підроблених документів було зареєстровано право власності відповідача на транспортний засіб, його права, як власника автомобілю, порушено, він має право витребувати у [PERSON] автомобіль [NUMBER], 2004 р.в. на свою користь шляхом відновлення державної реєстрації права власності на нього. Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив справу розглядати за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті «Час Київщини» за № 28 від 31.07.2015 р., про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. За наявності таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявним матеріалам. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалює заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 25 серпня 2015 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд лише сприяє всебічному та повному з»ясуванню обставин справи ( ч.4 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль [NUMBER], 2004 р.в. відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого на підставі довідки -рахунку від 26.12.2013 р. ( а.с.8,9). Відповідно до копії картки ТЗ ( а.с. 10-12) вбачається,що транспортний засіб знімався з обліку, на підставі нової довідки-рахунку відбувалась перереєстрація транспортного засобу на [PERSON] та остаточно реєстрація вищевказаного транспортного засобу була здійснена на ім»я [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 10.02.2015 р. ( а.с.14). Також в матеріалах справи містяться копії заяви [PERSON] та акту прийому-передачі транспортного засобу від 29.01.2015 р. про передачу спірного транспортного засобу ТОВ «Автобіржа «Старт», що були складені в зв»язку з укладенням Договору комісії за № 010562 від 29.01.2015 р. між [PERSON] та ТОВ «Автобіржа «Старт» ( а.с.16,17). З наданих [PERSON] доказів, вбачається, що на підставі його заяви було порушено кримінальне провадження за № 12015100040002774 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України., дані внесені до ЄРДР 25.02.2015 р. Однак, особа, що заволоділа його транспортним засобом, не встановлена. ( а.с.15). Під час проведення досудового розслідування відповідно до постанови від 08.04.2015 р. СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про призначення судової криміналістичної експертизи ( з дослідження почерку та підпису) у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР 25.02.2015 р. за № 12015100040002774 було проведено судову криміналістичну експертизу відповідно до висновку якої за № 620 від 18.04.2015 р. було встановлено, що заява від імені [PERSON] з підписом в ній, акті прийому-передачі транспортного засобу з підписом [PERSON], з іншої сторони на вказаному аркуші знаходиться договір комісії з підписом [PERSON], датовані 29.01.2015 р., виконані не [PERSON], а іншою особою. ( а.с.18-24). Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст.388 ЦК України визначено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, тобто право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Тож згідно зі ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не скористався своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27, 60 ЦПК України, щодо надання доказів, доведення своїх посилань щодо правомірності придбання та володіння транспортним засобом тощо. Ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним: ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, а ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Суд вважає,що у позивача виникло право, передбачене ч.1 ст. 388 ЦК України. У відповідності до ч.ч.1, 3 ст. 212 ЦПК України суд, оцінив належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що вимоги позивача є частково обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим позов підлягає частковому задоволенню лише в частині витребування майна. Оскільки вимога щодо відновлення державної реєстрації права власності на транспортний засіб передбачає скасування її попередньої реєстрації, таких вимог позивачем заявлено не було, суд в свою чергу не може вийти за межі заявлених вимог, крім того, вимоги щодо скасування державної реєстрації повинні пред»являтись до Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області,що є суб»єктом владних повноважень, тому вони взагалі не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне витребувати у [PERSON] автомобіль [NUMBER], 2004 р.в., білого кольору, номер кузова [NUMBER] на користь [PERSON], в задоволені іншої частини позовних вимог [PERSON] - відмовити. На підставі ст. ст.15,388,317,321,328 ЦК України,

Outcome: partial