Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 січня 2010 року померла [PERSON], якій за життя відповідно до рішення Виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 117 від 04 вересня 2007 року та рішення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 87 від 02 квітня 1994 року належали будинок за адресою: вул. Набережна, 184, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельна ділянка, загальною площею 0,50 га, з якої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,25 га. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала усе належне їй майно позивачу, [PERSON]. Після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак 01 червня 2017 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку. З урахуванням відмови нотаріуса, вважаючи, що іншим шляхом визнати право власності не можливо і він має всі документи, які підтверджують виникнення та перехід права власності позивач звернувся з позовом до суду. Позивач до суду не зявився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, треті особи у судове засідання не з'явилися. Від представників відповідача та третьої особи-1 судом отримано заяви про розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб про розгляд справи у відсутність сторін та про відсутність заперечень позову. Представник третьої особи-2 просила розглянути справу у відсутність сторін та послалася на положення ст.125, 126 ЗК України, відсутність виданого державного акту на імя спадкодавця, Судом в судовому засіданні 04 вересня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від нотаріуса спадкову справу після смерті [PERSON], отриману судом 02 жовтня 2017 року. Також, 04 вересня 2017 року витребувано від КП «Новомосковське МБТІ» ДОР відомості про власника майна. 14 листопада 2017 року судом отримано відповідь від КП «Новомосковське МБТІ» ДОР про відсутність у підприємства доказів. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до п.161 Рішення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 87 від 02 квітня 1994 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель та споруд та земельні ділянки для ведення особистих господарств жителям сіл Знаменівської сільської ради, зокрема - передано у власність та постійне користування [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,50 га., з якої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,25 га. /а.с.9/. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 117 від 04 вересня 2007 року вирішено оформити права власності на житловий будинок за № 184 в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області за [PERSON] /а.с.10/. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.4/. 10 січня 2010 року [PERSON] померла /а.с.8/. На момент смерті разом з [PERSON] проживали онук [PERSON], невістка [PERSON], правнук [PERSON] З отриманої копії спадкової справи вбачається, що 01 червня 2017 року [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій повідомлено про прийняття спадщини в порядку ст.1268 ЦК України. Постановою нотаріуса від 01 червня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що [PERSON] не надані документи, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Набережна, 184. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст..1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем за життя спірного житлового будинку, прийняття органом місцевого самоврядування на підставі рішення про оформлення права власності на житловий будинок, органом місцевого самоврядування рішення про надання у власність померлій земельної ділянки для будівництва будинку та ведення господарства враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів та реєстрації права власності, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved