Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідачку втратившою право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що він є власником даної квартири згідно з договором купівлі-продажу від 23.06.08 року. Проте, в цій квартирі зареєстрована відповідачка, яка є його сестрою, яка фактично не проживає там з лютого 2013 року. На теперішній час, той факт, що там зареєстрована відповідачка, порушує його право на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном та призводить до зайвих витрат по сплаті комунальних послуг. Посилаючись на ст., ст. 15, 317, 319, 383 та ч.2 ст. 405 ЦК України, з врахуванням того, що відповідачка, будучи членом сім'ї власника житла, не користується спірним житлом понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири, просить визнати її втратившою право користування житловим приміщенням, яке належить йому на праві власності. В судове засідання позивач надав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. Позивач, згідно з договором купівлі-продажу від 23.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2349 та в Олександрійському МБТІ07.07.2008 року, є власником квартири [ADDRESS] (9). Відповідачка зареєстрована у квартирі, яка належить позивачу на праві власності, як член сім'ї позивача, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» (а.с.4). Позивач вимушений сплачувати за неї всі комунальні платежі та нести додаткові витрати по утриманню квартири. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка зареєстрована в квартирі, яка є власністю позивача, ця обставина перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною йому на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що відповідачка з лютого 2013 року не проживає в квартирі [ADDRESS] понад один рік, що підтверджується актом - розпорядженням затвердженим директором КП «Житлогосп» 19.05.2014 року. До суду не надано даних про те, що відповідачка зверталась до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим спірним жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідачки за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачкою, а також приймаючи до уваги заяву, яка надійшла до суду від відповідачки, де вона зазначила, що проти позову не заперечує (а.с.32), суд відповідно до ч.4 ст..174 ЦПК України, вважає, що маються підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідачки в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved