Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31.01.2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.04.2013 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Під час розгляду справи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним судом судовий витрат в порядку ст. 88 ЦПК України не вирішено. Просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції в розмірі 3700 грн., а також судові витрати по цій справі. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Пояснив, що позивач з поважних причин не був присутнім в судовому засіданні 31.01.2013 року коли було винесено рішення судом першої інстанції тому не зміг надати суду документи на підтвердження розміру понесених ним судовий витрат і судом це питання вирішено не було. В подальшому поніс витрати під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 3700 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Посилався на те, що представником позивача не надано суду первинних бухгалтерських документів які підтверджують фактичне понесення позивачем вказаних судових витрат. Зазначив, що позивач не скористався своїм правом ставити питання про розподіл судових витрат під час розгляду справи за його позовом до позивача про захист честі та гідності, хоча жодних перешкод у цьому не було. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31.01.2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.04.2013 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Під час розгляду вказаної справи докази понесення [PERSON] судових витрат суду не подавалися, не досліджувалися і питання про стягнення вказаних витрат судами першої та апеляційної інстанції вирішено не було. Під час розгляду вищевказаної справи між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правових послуг від 18.09.2012 року. За умовами договору (п. 3) оплата за надані послуги проводиться у відповідності до додатку №1 до договору. Відповідно до додатку №1 до договору (п. 3-4) на виконання умов договору [PERSON] був зобов'язаний внести аванс в розмірі 3000 грн. та оплатити участь адвоката в суді апеляційної інстанції на суму 700 грн. З квитанції до прибуткового касового ордера №47 від 05.11.2012 року вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 3000 грн. за представництво його інтересів під час розгляду справи за позовом [PERSON] З квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 18.04.2013 року вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] ще 700 грн. за представництво його інтересів під час розгляду справи в апеляційному суді Херсонської області за позовом [PERSON] Як на правову підставу позову представник позивача посилався на ст. 88 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Положеннями ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як стягнення судових витрат, вони не є збитками чи шкодою, оскільки виникли в зв'язку з розглядом цивільної справи в суді. Тому суд виходить з того, що компенсація вказаних витрат має відбуватися виключно на підставах та в порядку передбаченому процесуальним законом, тобто нормами ст. 88 ЦПК України. Разом з тим, судом встановлено, що питання про розподіл судових витрат не було вирішено судами під час розгляду справи оскільки [PERSON] не були подані суду першої та апеляційної інстанції документи, що підтверджують понесення судових витрат та їх розмір. Суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що останній з поважних причин не подав суду відповідні документи, оскільки він брав участь у судовому засіданні особисто вже після сплати витрат на суму 3000 грн. за квитанцією від 05.11.2012 року, не був позбавлений подати відповідні документи через свого представника. Таким чином суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законом, зокрема, ст. 88 ЦПК України порядок стягнення з відповідача судових витрат. При цьому суд враховує роз'яснення викладені у абз. 6 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно яких у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Також суд враховує, що представником позивача не надані первинні документи, що підтверджують фактичне понесення витрат які просить стягнути позивач, зокрема, Книга обліку доходів та витрат, ведення якої передбачено Наказом Державної податкової адміністрації України №1025 від 24.12.2010 року «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed