Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 23000,00 Доларів США згідно боргової розписки. Свої вимоги мотивує тим, що його син [PERSON] 20.02.2018 року надав відповідачу в борг 23000,00 Доларів США строком на три місяці , що підтверджується розпискою, однак відповідач борг не повернув, тому він підлягає стягненню в судовому порядку на його користь, оскільки він набув право вимоги за договором про відступлення права вимоги від 20.03.2019 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволені позову посилаючись на обставини викладені у відзиві. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступного. 20.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав 23000,00 Доларів США на строк три місяці, які зобов`язувався повернути в повному обсязі, що підтверджується розпискою. За ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 20.03.2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] передав позивачу належне йому право вимоги на підставі боргової розписки, виданої [PERSON] 20.02.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст.514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Зважаючи на те, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, врахувавши той факт, що відповідачем не надано доказів про виконання своїх зобов`язань за договором позики від 20.02.2018 року перед первісним кредитором [PERSON] , тому посилання відповідача на те, що [PERSON] є неналежним позивачем та договір про відступлення права вимоги від 20.02.20219 року не відповідає приписам чинного законодавства є безпідставними. Наведене дає підстави вважати вимоги позивача правомірними, а відповідача таким, що повинен відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь позивача заявлену суму боргу. На підставі викладеного,

Outcome: approved