Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, компенсацію за не відбуту відпустку на загальну суму 31374 грн. 76коп. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що з 26.01.2009 року він працював у відповідача та обіймав посаду токаря-розточника. 08.02.2017р. був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. При звільнені з ним не був проведений повний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі, також не виплачена вихідна допомога у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення в яких позовні вимоги визнав частково у межах суми зазначеної у довідці про заборгованість виданою відповідачем та просив розглядати справу без представника відповідача. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 08.02.2017 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. ( а. с.4-5) Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушенняст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі , з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/608 від 06.06.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» заборгованість по заробітній платі позивачу складає 20151 грн. 00 коп. в тому числі вихідна допомога передбачена ч.3 ст.38 КЗпПУ- 13301 грн.18 коп., без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, середньоденна заробітна плата складає 211 грн. 76 коп., середньомісячна заробітна плата складає 4433грн. 73коп. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №16-07/608 від 06 червня 2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку за період з 08.02.2017 року по 19.06.2017 року - 49 днів за встановленим 3-денним робочим тижнем роботи підприємства становить 10376грн. 24коп. (211,76*49 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 20151грн. в тому числі вихідну допомогу відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України в сумі 13301 грн.18 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 10376грн. 24коп. без урахування податків, які підлягають стягненню в обов'язковому порядку. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial