Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 40418,95 грн. за кредитним договором №3441464884 від 07.11.2016 року. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3441464884 від 07.11.2016 року. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яку вона добровільно не погашала. 26.06.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3441464884 від 07.11.2016 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача та підтриманням позовних вимог, відсутністю заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилася, позов визнала. Пояснила, що заборгованість за кредитним договором утворилася через складні сімейні обставини, зокрема навчання однієї дитини та наявність захворювання у іншої дитини. Повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором отримувала. Суд, вислухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що 07.11.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в сумі 22304 грн шляхом підписання заяви від 07.11.2016 року про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяви №3441464884\~від 07.11.2016\~року на\~отримання кредиту (а.с. 5-7). У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір. На а.с.10-11 містяться умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». У заяві №3441464884 від 07.11.2016 року на отримання кредиту сторонами погоджено суму кредиту 22304 грн, з яких тіло кредиту становить 16000 грн, решта- страховий платіж, строк на який надається кредит становить 24 місяці, розмір процентів та пені (а.с.6). Зокрема, умовами кредитного договору передбачено, що кредит надано на таких умовах: річна відсоткова ставка за кредитом становить 12% річних; щомісячний розмір процентів становить 2,5%, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань становить 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. Відповідно до графіку платежів погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами (а.с.7). З копії платіжного доручення №197722520 від 07.11.2016 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» перераховано на рахунок [PERSON] кошти в сумі 16000 грн (а.с.8). 26.06.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги №20190626, згідно якого до останніх перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3441464884 від 07.11.2016 року (а.с.17-20). У зв`язку з чим на адресу відповідача направлено повідомлення (а.с.15,16), в судовому засіданні відповідач пояснила, що отримувала вказані вказані повідомлення. Відповідач своєчасно не повертала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст.514 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Підписанням кредитного договору позичальник засвідчила прийняття загальних умов з надання кредитів в якості невід`ємних умов цього договору. Надані суду умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 10-11), не містять підпису позичальника та підтвердження, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними. За таких обставин надані позивачем Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. В порушення умов договору відповідач не здійснювала погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором, відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 40418,95 грн., яка складається з наступного: - 16514,95 грн заборгованість за кредитом; - 1761,60 грн відсотки за користування кредитом; -10990,40 грн щомісячні відсотки (плата за управління кредитом); - 11152 грн пеня. Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги і в межах строку кредитування, додано на а.с.12-14. У заяві позичальника від 07.11.2016 року, підписаній сторонами, погоджено суму кредиту, строк кредитування, розмір річних відсотків, пені. Також погоджено розмір щомісячних відсотків, що є платою за управління кредитом, розмір якої у розрахунку заборгованості становить 10990,40\~грн. Вказана щомісячна плата за управління кредитом міститься й у графіку щомісячних платежів. Проте суд не вбачає підстав для її стягнення незалежно від того, що в заяві позичальника на отримання кредиту не зазначено, про те, що щомісячні проценти є платою за управління кредиту. Тому суд вважає, що щомісячні проценти є завуальованою платою за управління кредиту, оскільки сторонами погоджено розмір річних відсотків. Згідно з Рішенням Конституційного\~Суду України\~від 10\~листопада 2011\~року №\~15-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1,статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Враховуючи наведене,\~оскільки відповідачу\~було встановлено\~щомісячну плату\~за управління\~кредитом,\~яка не\~містить опису\~послуг,\~їхньої вартості\~та за\~законом повинна\~надаватися їй\~безоплатно,\~тому суд\~відмовляє в\~частині вимог\~щодо \~стягнення плати\~за управління\~кредитом в\~сумі 10990,40\~грн. Вище вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у справі № 583/3343/19 від 01.04.2020 року. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконала умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 29428,55 грн, яка складається з 16514,95 грн заборгованість за кредитом; 1761,60 грн відсотки за користування кредитом; 11152 грн пеня. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення плати за управління кредитом в сумі 10990,40 грн суд відмовляє. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, ціна позову становить 40418.95 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 29428,55 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 73% (29428,55 грн*100%/40418.95 грн). Тому суд, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 1534,46 грн (2102 грн*73%/100%).

Outcome: partial