Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом, власником якого є [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, його автомобілю завдано шкоди, а тому, на її відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з [PERSON], на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 52 287 грн. 03 коп., та судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник позивача в суді пояснив, що після настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та подав всі необхідні документи. Однак страхового відшкодування не отримав. Враховуючи те, що [PERSON] є винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з нього на користь позивача завдану шкоду. \~ \~ \~ \~Відповідач в суді свою зазначив, що страхове відшкодування має сплачувати ПрАТ «СК «Іллічівське». \~ \~ \~ \~Представник ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 01 грудня 2016 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача «Мерседес Спрінтер» д.н.з. [NUMBER]. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Згідно полісу № АЕ 7943755, обовязкова цивільно-правова відповідальність власників автомобіля застрахована «ВАЗ» 21011, д.н.з. [NUMBER] в ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське». Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №249-16 від 11 січня 2017 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику вказаного автомобіля з урахуванням зносу, становить 52 287 грн. 03 коп. Так, 02 грудня 2016 року з метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та у відповідності до положень ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. У звязку з затягуванням із виплатою страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «Страхове\~товариство «Іллічівське»з вимогою, в якій просив вжити заходи щодо його страхового відшкодування. Разом з тим, суму страхового відшкодування позивачу страховиком так і не виплачено, що змусило його звернутися до суду з позовом до відповідача, як до винної особи, що заподіяла шкоду джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно розяснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно правового висновку викладеного в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа,\~яка завдала\~шкоди, застрахувала\~свою цивільну\~відповідальність,\~із вимогою\~про виплату\~страхового відшкодування,\~або шляхом\~звернення до\~страховика та\~в подальшому\~доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. У справі позивач звернувся до страховика і вимагав виплати страхового відшкодування. Проте його так і не отримав. Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобовязанню й відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу, згідно викладених вище вимог Закону. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Такою особою в цій заяві є відповідач [PERSON], як володілець джерела підвищеної небезпеки згідно ст. 1187 ЦК України, з вини якого завдано шкоду майну позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 52\~287 грн. 03 коп. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved