Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 24.12.2011 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що малолітня дитина проживає разом з відповідачем, спір про місце проживання дочки між ними відсутній. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. У них з відповідачем різні поняття про сімейні цінності, між ними останнім часом постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не і хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього, вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З лютого місяця 2018 року вони проживають окремо, тобто, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Майнового спору між ними не має. Спір про місце проживання дитини також відсутній, дитина буде проживати з відповідачем. Заходи досудового врегулювання спору він не проводив, так як відповідач не проти розірвання шлюбу. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб укладений 24.12.2011 року між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду телефонограмі зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з відповідачем, просить позов задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, просить справу розглянути без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 24 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 237 (а.с. 7, 17). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 08 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). Між сторонами немає взаєморозуміння, поваги, спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують, проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved