Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 09 жовтня 2004 року перебував у шлюбі з відповідачем. 27 травня 2005 року у них народився син [PERSON]. У актовому запису про народження дитини він зазначений батьком. Шлюбні відносини не склались. 17 липня 2006 року шлюб з відповідачем було розірвано. В день розірвання шлюбу відповідач повідомила, що він не є батьком її дитини. З огляду на отриману інформацію, просив прийняти рішення про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі зібраних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявилася, в поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що оспорювання батьківства можливе після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 249536, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. 27 травня 2005 року народився [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва 02 січня 2006 року в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 153 та видано свідоцтво про народження серії 1-БК № 038848. У актовому запису про народження та свідоцтві про народження дитини батьками записані сторони. Копія свідоцтва про народження додана до матеріалів справи. Вказані письмові докази вказують на те, що дитина зачата до реєстрації шлюбу та народжена у шлюбі, запис про народження вчинено на підставі статті 122 СК України. 17 липня 2006 року прийнято судове рішення про розірвання шлюбу сторін, 20 грудня 2006 року вони отримали свідоцтво про розірвання шлюбу. Дані обставини підтверджені Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2006 року, яке набрало чинності 28 липня 2006 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 021140, виданим 20 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами наявний спір щодо батьківства позивача відносно народженого у шлюбі сина [PERSON], який є спором, що виник з сімейних правовідносин. 17 липня 2006 року відповідач написала заяву, за змістом якої причиною розірвання шлюбу став той факт, що позивач не являється батьком її сина [PERSON]. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі була призначена судово-медична генетична ідентифікаційна експертиза для вирішення питання чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком [PERSON], який народився 27 травня 2005 року у [PERSON]. За висновком Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 46 від 14 квітня 2016 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. Згідно положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказів, що спростовують висновки експертизи, судом не встановлено. Згідно положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Позивачем доведено факт відсутності кровного споріднення між ним, як особою, записаною батьком [PERSON], і вказаною дитиною, які є предметом доказування у справі, що є підставою для постановлення рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. На підставі викладеного, ст. 136 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved