Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 23.12.2015 року між ним, ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір № тп2877а5к3 добровільного страхування належного йому (позивачу) наземного транспортного засобу, згідно якого був застрахований автомобіль «Toyota Highlander», 2014 року випуску, державний номер [NUMBER]. Згідно п.п. 8, 9 договору, страхова сума становить 720 000,00 грн., страховий платіж - 33 624,00 грн. 24.05.2016 року він виявив зникнення автомобіля на вулиці Тичини, 1-в в м. Києві, і того ж дня подав заяву до правоохоронних органів з приводу викрадення автомобіля. За даним фактом 25.05.2016 року відкрите кримінальне провадження № 12016100040007271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Пунктом 20.1 договору визначено, що страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в п. 20.2 цього договору і носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 29.9 та п. 29.10 договору в результаті настання страхового випадку. Відповідно до п. 20.2 договору страхування, до страхових ризиків відноситься викрадення транспортного засобу під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, в тому числі і шляхом крадіжки (таємного викрадення ТЗ). В той же день, 24.05.2016 року він (позивач) повідомив страховика через контакт-центр про настання страхового випадку та шляхом надання письмового повідомлення про подію, що носить ознаки страхового випадку за формою встановленою страховиком (відповідно до п.п. 23.1.3, 24.1.1.5 договору страхування). 13.06.2016 року страховику було надано додаткові пояснення щодо обставин викрадення його автомобіля. У зв'язку з відсутністю жодних дій відповідача, ним (позивачем) 07.07.2016 року було направлено скаргу про порушення умов договору щодо складання страхового акту. У відповідь страховик надіслав електронного листа, яким підтвердив, що страховий акт не складено, та відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Лист з відмовою отримав 08.07.2016 року. Відмовою слугувало те, що ним (позивачем) не було забезпечено передачу страховику свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що передбачено п. 23.1.11 договору страхування. Вважає дії відповідача такими, що не відповідають Закону України «Про страхування» та Цивільному кодексу України. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 689 819,18 грн., пеню в розмірі 47 597,58 грн., відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 1 871,02 грн., та судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). В процесі розгляду справи зменшив позовні вимоги у зв'язку з виплатою страхового відшкодування 22.12.2016 року, та просив стягнути з відповідача 7 184,26 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання (3 % річних) на 130 днів, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини викладені в позовній заяві та зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що ненадання технічного паспорту на автомобіль не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Як і відсутня заборона зберігати документи на транспортний засіб в автомобіля. Крім того, технічний паспорт був викрадений разом з автомобілем, який позивач залишив лише на десять хвилин. Відповідачем подія була визнана страховим випадком, та виплачено страхове відшкодування. В судовому засіданні представник відповідача зі зменшеними позовними вимогами не погодився, просив відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених в запереченнях. Додатково зазначив, що після того, як документи на автомобілі знайшли, страхова компанія переглянула рішення та виплатила страхове відшкодування. Не згоден він і з терміном прострочення виконання зобов'язання, так як позивачем не всі документи були надані. Вважав позивача неналежним, оскільки за умовами договору вигодонабувачем є банк. В судове засідання представник співвідповідача не з'явився, в матеріалах справи містяться його письмові заперечення. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно вимог процесуального законодавства. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 23.12.2015 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № тп2877а5к3. Предметом договору є страхування транспортного засобу - автомобіля «Toyota Highlander», 2014 року випуску, державний номер [NUMBER]. Строк дії договору з 25.12.2015 року до 24.12.2016 року. Страхова сума становить 720 000,00 грн., страховий платіж - 33 624,00 грн. Франшиза - 0,00 грн. в разі викрадення та в разі ДТП. Пунктом 20.1 договору страхування страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 20.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язався компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 29.9 та п. 29.10 договору в результаті настання страхового випадку. До страхових ризиків згідно п. 20.2 відносяться: викрадення (незаконного заволодіння ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час шляхом грабежу, крадіжки, розбою); збитки внаслідок ДТП; збитки внаслідок інших подій. Розділом 23 договору передбачено, що в разі настання передбаченої у п. 20.2 договору події, страхувальник зобов'язаний негайно повідомити про настання події, протягом трьох робочих днів з моменту настання події сповістити про це страховика шляхом надання повідомлення про настання події. У випадку викрадення ТЗ в день подання письмового повідомлення передати комплекти ключів та документи, які надають право на управління ТЗ. Пунктами 25.3 та 25.4 передбачено, що страховик повинен скласти страховий акт протягом семи робочих днів, починаючи з моменту отримання повідомлення про подію, письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 24 договору. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п. 25.13 договору. Виплати здійснюється лише за умови початку кримінального провадження згідно з чинним законодавством та внесенням відомостей до ЄРДР, але не раніше ніж через два місяці після отримання повного пакету необхідних документів та/або інформації згідно розділу 24 договору. У разі настання страхової події за ризиком «викрадення» страхове відшкодування виплачується в розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 11 та п. 29.12) та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи - пункт 25.5 договору. Встановлено, що 24.05.2016 року в період часу з 17.00 години до 17.30 години по проспекту Тичини, 1-В в м. Києві, було викрадено автомобіль «Toyota Highlander», державний номер [NUMBER], який належить позивачу. По факту викрадення автомобіля відкрито кримінальне провадження, відомості до ЄРДР внесено 25.05.2016 року за № 12016100040007271. В ході огляду місця події 24.05.2016 року було вилучено працівниками правоохоронних органів два комплекти ключів від запалювання автомобіля, які визнано речовими доказами та зберігаються при матеріалах провадження. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилося в автомобілі на момент його незаконного заводіння. 24.05.2016 року о 17.48 годині [PERSON] повідомив відповідача про викрадення застрахованого автомобіля. В цей же день подана заява встановленого зразка. У зв'язку з відсутність жодних повідомлень (страхового акту, листа про причини затримки складання страхового акту, інших письмових повідомлень щодо рішення по страховому випадку) від відповідача, позивач 07.07.2016 року звернувся до страхової компанії зі скаргою, та отримав лист від 08.08.2016 року з копією відповіді від 22.06.2016 року, де йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з ненаданням основного та/або додаткового комплекту ключів до замку запалювання ТЗ, ключі пристрою для запобігання викладення та/або документи, що надають право на управління ТЗ. З матеріалів справи встановлено, що 11.10.2016 року [PERSON] передав слідчому Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], що знаходилося в папці чорного кольору з іншими документами, яку передав йому 11.10.2016 року [PERSON]. Як повідомив [PERSON] дана папка знаходилася в салоні автомобіля на момент його викрадення. Листом № 12608/2964БТ від 30.11.2016 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» просив страхову компанію перерахувати суму страхового відшкодування [PERSON] 13.12.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» підписано договір про передачу прав власності (АБАНДОН), згідно якого страхувальник відмовся від своїх прав на транспортний засіб «Toyota Highlander», державний номер [NUMBER]. Сума страхового відшкодування склала 672 376,44 грн. Згідно платіжного доручення № 292691 від 22.12.2016 року ПАТ «СК «АХА Страхування» перерахувало страхове відшкодування згідно акту № АХА2182543 в сумі 672 376,44 грн. Відповідно до ст.ст. 1, 2, 5 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини; Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтями 1, 6 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою собою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. В процесі розгляду справи було встановлено, що позивачем були вчинені дії, які відповідають вимогам законодавства України. Тоді як, страхова компанія неправомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування. Однак, в подальшому, відповідач визнав випадок страховим та сплатив страхове відшкодування. Виплата відбулася 22.12.2016 року. Прострочення виконання зобов'язання становить 130 днів. Посилання сторони відповідача на те, що їх відмова у виплаті страхування відшкодування була законною, так як позивач не надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - суд не може прийняти як належну підставу, оскільки позивач не міг надати вказаний документ у зв'язку з його викраденням разом з автомобілем (у зв'язку із вчиненням злочину). Безпідставним є і посилання на те, що позивач є неналежний так як є вигодонабувач, оскільки згідно наданих до справи документів, в період знаходження справи в суді, в грудні 2016 року між сторонами, в тому числі вигодонабувачем, було укладено відповідний договір щодо автомобіля позивача та страхової виплати, а до цього часу позивач мав виконувати умови договору з банком при тому, що автомобіль був викрадений, а страхова компанія не виконувала у визначені строки свої зобов'язання. Відповідно до 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, страхове відшкодування, враховуючи вимоги законодавства, мало бути виплачене не пізніше 14.08.2016 року, а було виплачено лише 22.12.2016 року (130 днів), 3 % річних від суми страхового відшкодування - 672 373,44 грн., становить 7 184,26 грн. Враховуючи вимоги законодавства України та докази надані сторонами по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. По даній справі сторона відповідача не надала доказів на підтвердження своїх заперечень. На думку суду, заперечення представника страхової компанії є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах законодавства України. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено судовий збір в сумі 6 890,00 грн. (максимальний розмір на момент подачі позову). В процесі розгляду справи, позивачем були зменшені позовні вимоги до 7 184,26 грн., за розгляд яких мінімальний судовий збір складає на час постановлення рішення - 640,00 грн. Саме дана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Крім судового збору, позивач просив стягнути на його користь і витрати на надання правової допомоги. Враховуючи документи, надані до справи, суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки представник позивача не надав доказів, що він є фахівцем в галузі права та має право за законом надавати правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial