Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що Службі у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації стало відомо про сім'ю [PERSON], яка є матір'ю-одиначкою та проживає в [ADDRESS] разом із малолітніми дітьми - інвалідами, які приймають життєво необхідні препарати - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За заявою [PERSON] її малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] 06.08.2014 року були влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації (м. Київ, вул. Полярна, 7-А), де вони перебувають на даний час. Відповідно до висновку психолога Центру соціально-психологічної реабілітації про проведену роботу із сім'єю [PERSON] було визначено особливості відносин матері із власними дітьми, які складаються з недостатньо відповідальних зі сторони матері проявів до власних дітей та схильності нею влаштувати виключно своє власне життя. [PERSON] не проявляє бажання щодо виховання та утримання своїх дітей, висловлює тільки обіцянки стосовно наміру виховувати та утримувати дітей, однак обіцянки не призводять до належного результату. Відповідно до повідомлення Центру № 125 від 20.10.2014 року [PERSON] з моменту влаштування до зазначеного закладу своїх дітей відвідала всього один раз. Вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні не приймає, матеріально їх не утримує, не піклується про їх здоров'я, не готує до самостійного життя та праці. В Службі у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік як дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Враховуючи викладене, та те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню, з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей та визначення їх правового статусу звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зауважила, що відповідач лише обіцяє піклуватися про дітей, та обіцянки не виконує. Діти складні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Пояснила, що буває у дітей раз - два на тиждень, по мірі можливості привозить печиво, фрукти. В середньому вона отримує 1200-1300 грн., соціальну допомогу не отримує. У неї брат психічно хворий, їх батьки п'ють, живуть разом. В судове засідання представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не з'явився, надав лист про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, рішення просив прийняти виходячи з інтересів дітей. В судовому засіданні представник Прокурату Дніпровського району м. Києва вважав позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в повному обсязі і підлягають задоволенню. В суді встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO], батьками записано - [PERSON] та [PERSON]; малолітній [PERSON] народився [INFO], батьками записано - [PERSON] та [PERSON]. Батьки малолітніх дітей записано зі слів матері згідно частини 1 статті 135 СК України. Малолітні [PERSON] та [PERSON] є інвалідами з дитинства, перебувають під соціальним супроводом КУ Київського Лівобережного центру для ВІЛ-інфікованих дітей та молоді. При здійсненні державними установами перевірок цільового використання коштів різних видів державних допомог, було встановлено, що [PERSON] кошти, які отримує від держави на утримання дітей, використовує для задоволення власних потреб і потреб осіб з якими вона товаришує; періодично залишає дітей на догляд своєї матері, яка залежить від алкоголю, та на брата, який психічно хворий; вона поводиться аморально та веде безпорядне статеве життя. Крім того, [PERSON] просила свою мати оформити дітей до притулку. Відповідно до наказу № 6 від 02.04.2014 року Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації малолітніх [PERSON] та [PERSON] постановлено на профілактичний облік, як дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах. З 05.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За час перебування дітей в цьому закладі їх часто навідувала бабуся, тоді як мати це робила рідко. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вказаний позивачем відповідачем розмір аліментів - 1/4 частина доходів відповідача, з урахуванням того, що вона відвідує дітей та приносить продукти, на думку суду, - є відповідним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved