Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.12.2007 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 955, укладений з відповідачкою. За змістом позову: Від шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2015 року. Сторони не ведуть спільне господарство з зазначеного часу, мешкають окремо. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачкою неможливе через відсутність почуття любові та взаємопорозуміння. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених обставинах. Відповідачка, згідно письмової заяви, позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд вважає за можливе розглядати справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 047355, 21.12.2007 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 955. Від даного шлюбу у подружжя народився син: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 097767 від 14.08.2008 року), який проживає з відповідачкою. Подружні стосунки та спільне господарство між сторонами припинені з липня 2015 року, сторони мешкають окремо. Майновий спір на час розірвання шлюбу відсутній. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини. Збереження сімї при існуючих обставинах є недоцільним, адже суперечить інтересам та порушує права кожного з подружжя. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити відповідачці після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Бут». Згідно ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст.. 142 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачкою подано письмову заяву про визнання позову, позивачу [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 384,20 грн. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved