Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 324/о від 14.12.2020 року Державного авіаційного підприємства «Україна» про звільнення; поновити його на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» з 14.12.2020 року; стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на його користь судові витрати. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року позов задоволено, а саме: визнано незаконним та скасовано наказ Державного авіаційного підприємства «Україна» від 14.12.2020 року № 324/о; поновлено [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» з 14.12.2020 року; стягнуто з Державного авіаційного підприємства «Україна» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 374561,35 грн. (триста сімдесят чотири тисячі п`ятьсот шістдесят одна) грн 35 коп.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» та стягнення з Державного авіаційного підприємства «Україна» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати з відрахуванням всіх податків і зборів згідно діючого законодавства; стягнуто з Державного авіаційного підприємства «Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 3745, 61 грн. До завершення дебатів через канцелярію суду було подано заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК, згідно якої позивач повідомила, що протягом 5-ти днів будуть подані докази на підтвердження понесених судових витрат. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, орієнтовний розмір яких був визначений у 40 тис. грн., які складають витрати на професійну правничу допомогу (п. 5 прохальної частини позову). 09 листопада 2021 року позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просив долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, які становлять витрати на правову/правничу допомогу в розмірі 40000 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що такі витрати були фактичними, неминучими та обґрунтованими, а також пропорційними, співмірними та такими, що враховують значення справи для позивача та майновий стан відповідача. Відповідач у відзиві на позовну заяву від 08.04.2021 жодних заперечень щодо заявленого орієнтовного розміру судових витрат в розмірі 40000 грн не зазначав, з клопотаннями про зменшення їх розміру до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року позов [PERSON] до Державного авіаційного підприємства «Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. З позову вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в справі в розмірі 40000 гривень. Встановлено, що у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішено. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги № 5 від 22 грудня 2020 року, ордер на надання правової допомоги на адв. Чучковську А.В. , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адв. Чучковської А.В., акт прийому-передачі до договору надання правничої допомоги від 09 листопада 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, оригінали квитанції від 09.11.2021 року, 09.02.2021 року, 11.01.2021 року, 24.12.2020 року на суму 40000 гривень (призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору № 5 від 22.12.2020 року у справі № 760/1310/21). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд приймає до уваги: розгляд справи у хоча і спрощеному, але позовному провадженні з викликом сторін, час та обсяг робіт, виконаних адвокатом в межах даної справи, обсяг задоволених позовних вимог, важливість значення даної справи для позивача з огляду на те, що вирішувалося питання про поновлення позивача на роботі та набуття ним можливості продовжувати свою трудову діяльність за фахом та здобувати засоби до існування, а також враховуючи принцип пропорційності до розміру задоволених позовних вимог, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 40000 (сорока тисяч) гривень. З огляду на наведене, в справі підлягає ухваленню додаткове рішення.

Outcome: approved