Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.1992 року він зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та дорослу доньку, яка мешкає з ними в одному будинку. Протягом усього подружнього життя вони не спромоглися досягнути у своєму інтимному спілкуванні гармонійності, яку позивач цінує понад усе у стосунках між чоловіком та жінкою. Це відбивалося на всьому - роздратованість була у ставленні один до одного, вони постійно сварилися, а потім подовгу навіть не розмовляли, не помічали один одного. Так тривало роками, поки сторони не стали зовсім сторонніми один одному людьми. У середені грудня 2015 року, позивач залишив родину та перейшов жити до помешкання своєї матері. 10.01.2016 року позивач повернувся у родину, але сторони не стали ближче один одному. Тому 27.01.2016 року він остаточно розлучився з відповідачкою і зараз мешкає за адресою своєї матері. Позивач вважає, що їх сім'я остаточно розпалася, а тому збереження шлюбу суперечить його інтересам. У зв'язку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Судові витрати просив покласти на нього. До початку судового засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище : «[PERSON]». При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітної дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], згідно якого 22.08.1992 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище відповідача після реєстрації шлюбу : «[PERSON]»; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з якого вбачається, що її батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved