Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 22.09.2014 року з вини відповідача [PERSON] , який керував забезпеченим, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів від 30.08.2014 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК»), автомобілем «КІА» сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Ford», під керуванням [PERSON] .. Страхова компанія власника пошкодженого транспортного засобу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулася до страховика - ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено в сумі 7127,67 грн. 28.10.2015 року. На підставі договору від 01.10.2018 року ПрАТ «УПСК» відступило право вимоги відшкодування у порядку регресу позивачу, який просив стягнути з відповідача у порядку регресу завдані збитки в сумі 7127,67 грн.. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] \~позов не\~визнав,\~вважав,\~що він\~не повинен\~відповідати у\~порядку регресу,\~оскільки він\~керував транспортним\~засобом,\~який був\~забезпечений ПрАТ\~«УПСК». Перевіривши доводи позивача, вислухавши заперечення відповідача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.08.2014 року [PERSON] (страхувальник) уклала з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договір серії №АІ/1270098 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким останнє взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «КІА Sportage», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с.12). 30.09.2014 року, близько 8-ї години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА Sportage», номерний знак [NUMBER] по вул. Дзержинського в м. Суми, виїжджаючи на головну дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fokus», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.2 ПДР України. Вказаними діями [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу, що вбачається з постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2014 року, довідки про ДТП, страхового акту, звіту про результати огляду місця ДТП, акту огляду транспортного засобу (а.с.18,20-22). На підставі договору №АІ/1270098 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила страховій компанії, власника пошкодженого з вини [PERSON] транспортного засобу «Ford Fokus», ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»7127,67 грн. страхового відшкодування за фактично заподіяну шкоду (а.с.13,14,15,19,20,32,33). За договором відступлення права вимоги від 01.10.2018 року ПрАТ «УПСК» передало (відступило), а ФОП [PERSON] прийняв право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальником страховій компанії ПрАТ «УПСК», у тому числі по договору страхування №АІ/1270098 від 30.08.2014 року (а. с.5-11). Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.\~1187, ч. 1 ст.\~1188 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 6 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Статтею 999 ЦК України\~унормовано, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~обов`язкове. Частиною 1\~ст. 1191 ЦК України\~передбачено, що, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом\~ст.22\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 38.1.1.«ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В той же час, у\~ст. 979 ЦК України\~та\~ст. 16 Закону України «Про страхування»\~роз`яснено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed