Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.07.2005 р. він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2006 р. шлюб між ними було розірвано. З квітня 2007 р. він з відповідачем припинив спільне проживання, син залишився проживати з відповідачем. З 2012 р. у нього з відповідачем почали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні сина [PERSON], спілкування з сином, його відвідувань, створення перешкод у побаченнях з дитиною. Відповідач створює перешкоди йому у спілкуванні з сином, не дозволяє спілкуватися з ним по телефону, бачитися з ним, відвідувати місця відпочинку дітей, забороняє спілкуватися з ним та з його батьками. Він регулярно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], однак позбавлений можливості спілкуватися з дитиною у вільний час, брати участь у його вихованні. Просить суд: визначити спосіб участі його у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], у формі систематичних побачень з дитиною з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають значення, а саме за місцем проживання батька дитини кожної неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері дитини та в літній період на оздоровлення за згодою матері виїзду до місця відпочинку разом з батьком до 14 днів за попередньою домовленістю між батьками. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради у судовому засіданні надав висновок про усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] та встановлення способу участі батька у вихованні дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 3 ст. 4 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 22.07.2005 р. перебували у шлюбі зареєстрованому у відділі РАЦС Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 976. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2006 р. шлюб між сторонами було розірвано; стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти починаючи з 06.09.2006 р., у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Права та обовязки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обовязків не впливає та обставина, що один із батьків або навіть вони обоє проживають окремо від дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Виховання дитини відноситься до найважливіших питань життя сім`ї, тому має вирішуватися матірю та батьком спільно. Це загальне законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обовязків жінки і чоловіка. Правило ч. 2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обовязок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обовязку прямо випливає зі статті 141 СК України. Праву того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обовязок того, з ким проживає дитина, не чинити йому перешкод у здійсненні свого права. З матеріалів справи вбачається, що також підтверджується належними доказами позивач [PERSON] у звязку з створеними з боку відповідача перешкодами у спілкуванні з сином [PERSON], звернувся до Служби у справах дітей Сумської міської ради із заявою про встановлення часу побачень з сином, однак відповідач за викликом до Служби у справах дітей Сумської міської ради не зявилася /а.с.13/. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позов про усунення перешкод це позов негаторний, тобто позов про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Подання позову до суду, не обумовлене необхідністю попереднього звернення за захистом до органу опіки та піклування. Судом достовірно встановлено, що у сторін склалися напружені стосунки, відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, не дозволяє сину бачитися з батьком у її присутності, не дозволяє ходити до батька та спілкуватися з ним, дідусем та бабусею, спілкуватися по телефону. Таким чином, суд, вважає, що позивач [PERSON] вжив усіх необхідних заходів для добровільного урегулювання спору, а тому порушене право позивача підлягає захисту у вибраний ним спосіб. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З Висновку від 05.07.2017 р. № 1119/27.01-21 Служби у справах дітей Сумської міської ради вбачається, що з метою забезпечення права батька на участь у вихованні малолітнього сина, враховуючи вік та інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за можливе визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина, [PERSON], [INFO], у формі систематичних побачень кожної першої та третьої неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за попередньою домовленістю з [PERSON], з урахуванням стану здоровя дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Щодо вимоги позивача про визначення способу участі у вихованні сина [PERSON] в літній період на оздоровлення за згодою відповідача виїзду до місця відпочинку разом з позивачем до 14 днів за попередньою домовленістю між батьками суд зазначає наступне. Суд, не вбачає наявності перешкод зі сторони відповідача у наданні позивачу можливістю відвідувати з сином відпочинок за кордоном, тому позовна в цій частині є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial