Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, зокрема ведення сімейного бюджету, призводили до з'ясування стосунків та сварок. З квітня 2018 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, не спілкуються, шлюб існує формально, тому просив розірвати його. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подала. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, в поданій до суду заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, від позову не відмовився. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2007 року, є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 06 жовтня 2007 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 08 липня 2009 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, стали частими сварки. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З квітня 2018 року сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, не спілкуються, наміру на примирення і збереження сім'ї не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved