Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що 18.07.2006 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що за час спільного проживання у шлюбі стали виникати непорозуміння через зловживання відповідачем алкогольними напоями, нехтуванням доглядом за дітьми та помешканням. Дружина ніде не працювала, знаходилася з дітьми, але коли позивач повертався додому, вона постійно була в стані алкогольного сп'яніння, діти не нагодовані, в квартирі безлад. Лікування від алкогольної залежності не допомогло, відповідач жодних висновків для себе не зробила та продовжувала пиячити, крім того, раніше хворіла на туберкульоз, у зв'язку з чим є ризик зараження дітей. Син не доглянутий як належить, не добирає вагу, відповідач не відвідує у належному режимі дитячу поліклініку і не виконує приписи та рекомендації педіатра, дочка доглядає сама себе. На даний час діти проживають з батьком, відповідач жодного разу не відвідувала їх. Позивач переконаний, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати, дітей залишити на подальше проживання з ним. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, мотивуючи це тим, що матеріальне становище у позивача краще. До декретної відпустки вона працювала. Майже кожен четвер до червня 2013 року відвідувала із дитиною поліклініку, однак про діагноз сина не знала, бо ніхто нічого не повідомляв. Можливості лягти з дитиною в лікарню на обстеження не було через відсутність фінансів. На засідання служби у справах дітей не з'являлася та визнала, що працівниками міліції складалися відносно неї протоколи про адміністративні правопорушення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей м.Житомира в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечив проти залишення дітей на подальше проживання з позивачем. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Андрушівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просять врахувати висновок про можливість проживання малолітніх дітей з батьком. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Як вбачається із копій свідоцтв про народження [INFO] народилася [PERSON], [INFO] - [PERSON], батьками яких є сторони по справі. Згідно копії довідки №1564 від 05.12.2013 року, виданої КП «ВЖРЕП №8» Житомирської міської ради, діти зареєстровані з матір'ю за адресою: [ADDRESS], однак постійно проживають з батьком за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки Старокотельнянської сільської ради №649 від 11.07.2014 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] санітарний стан зразковий, стан будинку задовільний. Згідно характеристик позивач за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони як люблячий батько, працелюбний, тактовний, врівноважений, шкідливих звичок немає. Як вбачається з сигнального повідомлення КУ «Центральна дитяча міська лікарня» №942 від 20.06.2014 року [PERSON], якому 7 місяців, погано набирає у вазі, відстає у фізичному та нервово-психічному розвитку, догляд матері за дитиною поганий, від стаціонарного лікування та обстеження мама неодноразово відмовляється, матеріально-побутові умови вкрай незадовільні, мати веде асоціальний спосіб життя. 02.10.2014 року Служба у справах дітей Андрушівської районної державної адміністрації надала висновок №593 про можливість проживання малолітніх дітей з батьком. Орган опіки та піклування Житомирської міської ради також вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком та вказаний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №453 від 15.10.2014 року. Внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом, що передбачено ст.161 СК України. При вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ч.1 ст.161 СК України. Згідно ч.2 ст.161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. За наведених підстав, враховуючи, що позивач виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, позитивно характеризується, має постійну роботу та стабільний заробіток, створив належні умови для виховання дітей, натомість мати не піклується про дітей, їх вихованням не займається, не може забезпечити дітям нормальних умов життя, тому суд з метою недопущення позбавлення дітей належного батьківського піклування, духовного та фізичного розвитку приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його в повному обсязі.

Outcome: approved