Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення витрат, повязаних з навчанням, в обґрунтування якого вказав, що наказом Національного університету внутрішніх справ № 171 о/с від 02 серпня 2004 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів НУВС. 05 вересня 2007 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення ХНУВС згідно з наказом ХНУВС № 328 о/с від 27 червня 2008 року курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Луганській області. Наказом УМВС України в Луганській області № 387 від 21 вересня 2010 року старшого лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобовязувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Сума витрат на утримання відповідача на період навчання складає 16 538,17 грн. У звязку з неможливістю добровільного врегулювання спору, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму витрат у розмірі 16 538,17 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 214,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягав. Відповідач, повідомлений про день та час розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, тобто через оголошення про виклик до суду у пресі, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, місце знаходження (перебування) якого позивачу невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає відповідача таким, що повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з вищенаведеним, суд вважає за можливе справу слухати за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом достовірно встановлено, що наказом № 171 ос від 02 серпня 2004 року (а.с. 44) [PERSON] прийнято на службу в органах внутрішніх справ та зараховано курсантом 1-го курсу Національного університету внутрішніх справ (блок підрозділів дізнання та слідства) за спеціальністю Правознавство з 02 серпня 2004 року. 20 вересня 2004 року між Національним університетом внутрішніх справ з однієї сторони в особі ректора НУВС, генерал-майора міліції [PERSON] з другої сторони, курсант рядовий міліції [PERSON] була укладена угода про підготовку фахівців в Національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування, предметом якої є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання підготовка фахівця за спеціальністю правознавство. (а.с. 43, 43зв.) 05 вересня 2007 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі ректора [PERSON] з одного боку, управління МВС України в Луганській області в особі начальника генерал-майора міліції [PERSON] з другого боку та громадянином України рядовим міліції [PERSON] з третього боку, укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст за напрямом (спеціальністю) правознавство. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобовязувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. (а.с. 40-42) Як вбачається з витягу з наказу № 387 о/с від 21 вересня 2010 року (а.с. 46) старшого лейтенанта міліції [PERSON], слідчого слідчого відділу Сєвєродонецького міського відділу звільнено з органів МВС за п. 64 є (за порушення дисципліни) на підставі наказу УМВСУ від 17 вересня 2010 року № 1275. Витрати, повязані з утриманням рядового міліції [PERSON] у ХНУВС відповідно до постанови КМУ від 01 березня 2007 року № 313 за час навчання за період з 2004 2008 роки складають 16 538,17 грн., що підтверджено розрахунком (а.с. 48), який перевірено в судовому засіданні. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти укладення відповідачем договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 05 вересня 2007 року, угоди про підготовку фахівців в Національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування від 20 вересня 2004 року, що вказує на наявність зобовязання відповідача повернути вказані кошти позивачу, а отже відповідно до вимог ст.ст. 509, 510, 525, 526, 610, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, позовні вимоги є обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України „стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданого суду платіжного доручення № 991 від 23 травня 2012 року (а.с. 4) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 214,60 грн., тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved