Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором № 7404/1НК від 15 квітня 2014 року укладеним між КС «Добробут» та відповідачем [PERSON] та забезпеченого договором поруки укладеним 15 квітня 2014 року з [PERSON] в сумі 10453 грн. 79 коп., з яких 6000 грн. 00 коп. сума основного боргу, 4453 грн. 79 коп. відсотки за користування кредитом, посилаючись на порушення відповідачами зобовязань за кредитним договором. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати договір поруки № 7404/1НК від 15 квітня 2014 року, укладеним між нею та КС «Добробут» припиненим, посилаючись на те, що на момент предявлення позовної заяви КС «Добробут» строк дії договору поруки скінчився, а тому його слід вважати припиненим. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив його задовольнити, зустрічну позовну заяву не визнав посилаючись на її безпідставність та не обґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, застосувавши строк позовної давності, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не втсановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ Про кредитні спілки кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди. Згідно ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону передбачено право кредитної спілки надавати кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі, а відповідно до частини 2 зазначеної статті спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом Кредитної спілки Добробут. 15 квітня 2014 року між КС «Добробут» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 7404/1НК, відповідно умов до якого кредитна спілка надала відповідачу кредит в розмірі 6000,00 грн. строком на дванадцять місяців, тобто до 15 квітня 2015 року. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 72 % річних. Відповідно до п. 3.3 вказаного договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів згідно графіку платежів, який встановлює періодичність та розміри платежів у позичальника [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте позичальник згідно наданого позивачем розрахунку порушив умови договору, не сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитом в повному обсязі та строки визначенні графіком платежів, так ним проведено тільки один платіж 22 серпня 2014 року в розмірі 600 грн., у звязку з чим станом на 15 квітня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 10453 грн. 79 коп., з яких 6000 грн. 00 коп. сума основного боргу, 4453 грн. 79 коп. відсотки за користування кредитом. Виконання зобовязань за кредитним договором 7404/1НК від 15 квітня 2014 забезпечено договором поруки № 7404/1НК від 15 квітня 2014 року з поручителем [PERSON], відповідно до підпункту 1.1. та 2.1, умов якого поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором (№7404/1НК від 15 квітня 2014 року, що укладений між кредитором та боржником). У разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, виходячи з умов ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором солідарно з боржником, тобто кредитор вправі вимагати виконання зобовязання як від боржника,так і від поручителя. При цьому пунктом 5.1 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 у разі невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором у зазначенні в договорі строки, поручитель зобовязаний не пізніше 15 календарних днів з моменту повідомлення кредитором про не виконання боржником прийнятих на себе зобовязань сплатити кредиторові відповідну грошову суму; п. 3.6 передбачено, що кредитор також вправі звернутись до поручителя з вимогою про виконання зобовязання за боржника наступного дня після відмови боржника належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 3,4. п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких підстав аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що умовами кредитного договору № 7404/1НК від 15 квітня 2014 року визначено періодичні платежі, сплату яких позичальник припинив з 23 серпня 2014 року, тобто позивачу саме з цього часу стало відомо про порушення його прав, проте позивачем не вжито заходів щодо їх відновлення, а саме в супереч вимог договору поруки не повідомлено поручителя про існування заборгованості за основним зобовязанням. Крім того, строк дії основного зобовязання за кредитним договором 7404/1НК від 15 квітня 2014 року закінчився 15 квітня 2015 року (п. 2.1 строк дії кредитним договором 7404/1НК від 15 квітня 2014 року), а тому вимога відповідачки [PERSON], про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, оскільки строк предявлення такої вимоги до поручителя визначається протягом шести місяців з дня порушення позичальником зобовязання щодо сплати періодичних платежів, тобто з 23 серпня 2014 року, в той час як позивач звернувся з такою вимогою до суду лише 26 червня 2015 року, у звязку з чим строк існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя закінчився, а після його закінчення вони припиняються, а тому заборгованість за кредитним договором 7404/1НК від 15 квітня 2014 року підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі тільки з відповідача [PERSON], при цьому заборгованість з відповідачки [PERSON] стягненню не підлягає, у звязку з припиненням дії договору поруки, на підставі викладеного, суд вважає, за доцільне первісний позов задовольнити частково, а зустрічну позовну заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі. При цьому посилання позивача на повідомлення боржника та поручителя про існування такої заборгованості листом від 19 вересня 2014 року суд до уваги не приймає, оскільки факт їх отримання адресатом не підтверджено належними та допустими доказами. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача також судові витрати в сумі 243,60 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial