Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 03 травня 2017 року по 31 липня 2017 року він працював у ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Укрнафтохіммонтаж» на посаді виконроба. Наказом від 31 липня 2017 року №139-к його звільнено за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України з 31 липня 2017 року. За період його роботи у відповідача мається заборгованість по виплаті йому заробітної плати, на дату звільнення вона становить 2656 грн. 50 коп. Станом на час подання позову ця заборгованість відповідачем не виплачена. Окрім цього, відповідачем не виплачена компенсація за невикористану основну щорічну відпустку в сумі 549 грн. 59 коп. Зазначає, що відповідачем при звільненні були порушені строки розрахунку, та не видано довідку про суми належні йому при звільненні, хоча він неодноразово звертався до відповідача в усному порядку з вимогою про її надання. Згідно довідки від 23 листопада 2017 року №113/11/17, наданої відповідачем його середній заробіток складає 160 грн. 98 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на дату подання позовної заяви до суду становить 17063 грн.88 коп. Крім того, відповідно до довідки про доходи від 23 листопада 2017 року №113/11/17, наданої відповідачем з його заробітної плати відраховано ПДФО 18%, який відповідно до довідки Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області не перераховано до фонду за весь період його роботи. Таким чином відповідачем такі внески не сплачено, хоча відраховано з його заробітної плати. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Укрнафтохіммонтаж» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2656 грн. 50 коп., кошти за невикористану відпустку в розмірі 549 грн. 59 коп., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, починаючи з 31 липня 2017 року по день фактичного розрахунку. Також просить зобовязати відповідача перерахувати до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області відрахований з його заробітної плати ПДФО 18% за весь час його роботи у відповідача з 03 травня 2017 року по 31 липня 2017 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області в судовому засіданні при вирішенні даного позову покладався на розсуд суду. Підтримав письмові пояснення, згідно яких позивач ставить питання про зобовязання відповідача перерахувати до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області відрахований з його заробітної плати ПДФО 18%. Однак, ПДФО розшифровується як податок на доходи фізичної особи. Відповідно до положень Податкового кодексу України акумулюванням податків займається державна фіскальна служба, а не органи Пенсійного фонду. Крім того, управління зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року № 406-VII внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідно до яких повноваження щодо збору та акумуляції коштів зі сплати єдиного соціального внеску покладено на органи державної фіскальної служби. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши думку учасників справи, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~ Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Укрнафтохіммонтаж» з 03 травня 2017 року, займаючи посаду виконроба, та 31 липня 2017 року такі були припинені за згодою сторін (а.с. 18-19). Відповідно до довідки про доходи [PERSON]І,№ 113/11/17 від 23 листопада 2017 року, яка видана ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство «Укрнафтохіммонтаж» вбачається, що сума невиплаченої позивачу заробітної плати складає 3206,09 грн.; середньоденна заробітна плата складає 160, 98 грн. Заробітна плата за липень 2017 року не виплачена, та складає 2656, 50 грн., компенсація за невикористану відпустку складає 549, 59 грн. (а.с. 20). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Оскільки відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання всіх сум, що належать йому при звільненні, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. З довідки від 23 листопада 2017 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 160 грн. 98 коп. Період, за який необхідно стягнути середній заробіток з 31 липня 2017 року по 27 березня 2018 року (дата постановлення судом рішення), складає 167 робочих дні, тому розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 26 883 грн. 66 коп. (167 дні х 160,98 грн.). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 2656 грн. 50 коп., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 549 грн. 59 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 26883 грн. 66 коп. Що стосується заявлених позивачем вимог щодо зобовязання відповідача перерахувати до Сумського обєднаного Пенсійного фонду України Сумської області ПДФО у розмірі 18% за час його роботи у відповідача, суд виходить з наступного. Розділом IV Податкового кодексу України (далі ПК України) врегульовано питання щодо обчислення та перерахунку податку на доходи фізичних осіб. Згідно ст. 167.1. ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. За п. 168.1.1 ст. 168.1 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу, та згідно п. 168.4.1. ст. 168.4. цього кодексу податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на зазначені вимоги законодавства, відсутні правові підстави для зобовязання ТОВ «Укрнафтохіммонтаж» перерахувати саме до Сумського обєднаного Пенсійного фонду України Сумської області ПДФО у розмірі 18% за час роботи позивача, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial