Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури, посилаючись на те, що 01 липня 2013 року старший слідчий Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області майор міліції [PERSON] у кримінальному проваджені № 12013250020000418, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України предявив йому підозру датовану 26 червня 2013 року у вчиненні даного кримінального правопорушення. З 01 липня 2013 року він перебував під слідством. Йому було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання. Кримінальне провадження відносно нього тривалий час перебувало на розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси. Прокурор, який приймав участь в даному кримінальному проваджені змінив обвинувачення з ч. 3 ст. 358 КК України на ч. І ст. 358 КК України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року він визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.358 КК України за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. Він виправданий по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року апеляція прокурора задоволена. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року скасований і призначений новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року він знову визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. Він виправданий по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 20 17 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року залишений в силі - без змін. Таким чином його незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності і 49 місяців та 16 днів він перебував під слідством та судом, тобто з 01 липня 2013 року по 17 серпня 2017 року - день набрання виправдувальним вироком законної сили. Діями працівники органів дізнання, досудового слідства, прокуратури йому завдано моральну шкоду. Внаслідок таких дій в його житті настали істотні вимушені зміни. Більше чотирьох років він був обмежений в своїх правах. Йому була обрана міра запобіжного заходу. Він змушений був виправдовуватись перед близькими і знайомими, що ніяких злочинів не вчиняв. Більше тридцяти разів ходив в судові засідання. Він витрачав свій вільний час та кошти, так як змушений був користуватись правовою допомогою. Змушений був постійно відволікатись від роботи. Через притягнення до кримінальної відповідальності його змусили написати заяву про звільнення за власним бажанням з організації де працював на момент предявлення підозри. Тому він має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 184288,5 грн., які необхідно стягнути з Державної казначейської служби за рахунок коштів державного бюджету. Вважає, що саме такий розмір морального відшкодування є розумним і справедливим. Такий розмір відповідає ступеню тих негативних змін які відбувались з ним на протязі більш ніж чотирьох років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з Державної казначейської служби України в рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], моральну шкоду в розмірі 184\~288,50 грн. Представник відповідача ГУ Національної поліції в Черкаській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала відзив на позов в якому вказувала, що позивачем не надано розрахунку суми моральної шкоди, не вказано з яких саме міркувань він виходив визначаючи розмір завданої шкоди та якими доказами це підтверджується. Також позивачем не надано доказів якими саме діями чи бездіяльністю ГУНП в Черкаській області спричинено йому моральну шкоду та не надано жодного доказу на підтвердження розміру моральної шкоди. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник прокуратури [PERSON] позовні вимоги визнала частково, вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, але у меншому розмірі, зокрема в розмірі 87\~277,73 грн. При визначенні моральної шкоди вона просила керуватися ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, та застосувати при обчисленні моральної шкоди розмір прожиткового мінімуму, встановлений на час розрахунку відповідно до\~Закону №1774- VIII від 06.12.2016. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Судом встановлено, 01 липня 2013 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст.\~358 КК України. З 01 липня 2013 року позивач перебував під слідством. Йому було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання. Кримінальне провадження відносно [PERSON] тривалий час перебувало на розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси. В подальшому прокурором було змінено обвинувачення з ч. 3 ст. 358 КК України на ч. І ст. 358 КК України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року [PERSON] визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України за недоведеністю, в його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року апеляція прокурора задоволена. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року скасований і призначений новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі. 20.03.2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси [PERSON] визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України за недоведеністю. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 20 17 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року без змін. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду. Пунктом 1 ст. 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку. Відповідно до п. 5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема, моральна шкода. За час незаконного перебування під слідством та судом, [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу. Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3723 грн. Таким чином, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 184 288 грн. (49,5 місяців х 3723 грн.), оскільки час незаконного перебування під слідством [PERSON] складав 49 місяців 16 днів. Суд зазначає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров'я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо. Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало йому фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Постанова Пленуму Верховного Суду України у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст. 56 Конституції України\~судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України. Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відповідно до п.9\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. На підставі ст.ст.81,82 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи що за кожен місяць перебування під слідством чи судом для вирахування суми моральної шкоди необхідно виходити з розміру не менше одного мінімального розміру з заробітної плати за кожен місяць такого перебування (ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду») встановлено лише мінімальний розмір відшкодування такої шкоди. Максимальний розмір відшкодування указаної шкоди законом не встановлений, однак повинен визначатися компетентним органом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань з урахуванням при цьому вимог розумності та справедливості. З урахування обсягу заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок незаконного перебування протягом тривалого часу під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 184\~288,50 грн., який є співмірним із мінімальним розміром заробітної плати, встановленим на момент відшкодування (3723 грн.). Суд вважає безпідставними заперечення представника Головного Управління Національної поліції в Черкаській області про те, що позивач не надав доказів заподіяння моральної шкоди, оскільки такий факт повністю підтверджується матеріалами справи. Крім того, факт заподіяння моральної шкоди позивачу визнаний і прокурором.

Outcome: approved