Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнюї дитини на період навчання. Позов обґрунтовується тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, починаючи із серпня 2017 року шлюбні відносини вони припинили та вона змушена була пересилитися до своєї матері в село Ситисько. Рішенням Баранівського районного суду шлюб між ними розірвано 28.12.2017 року. Відповідач до повноліття сина сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1 / 4 від заробітку. Із настанням повноліття сина відповідач перестав сплачувати аліменти на дитину не зважаючи на те, що син навчається у Вінницькому національному медичному ініверситеті ім. Пирогова на денній формі навчання за спеціальністю «медицина» за державним замовленням. Син отримує стипендію в розмірі 1000 грн., але він проживає в гуртожитку, за який сплачує позивач 2500 грн. в рік, раз в три тижні він приїздить додому на вихідні. Кожна поїздка обходиться позивачу в 300 грн. Крім того, позивач зазначає, що сину потрібні кошти на їжу, при хворобі на лікування, на одяг тощо. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що позивач є матір'ю, а відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 25.09.2017 року №05/1-826 [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «медицина» та навчається за державним замовленням. Термін навчання становить: з 01.09.2017 року по 01.07.2023 р. (а.с. 4). Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Так, якщо повнолітня дочка чи син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років (в даному випадку до 18 січня 2018 року) за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане положення вбачається у змісті ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до частини 2 статті 199 Сімейного Кодексу України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, що відповідає приписам п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. Таким чином, при вирішенні спору, суд приймає до уваги те, що відповідач перебуває у працездатному віці, не надав жодних доказів для спростування доводів позивача, проти позову не заперечував. Окрім того, суд приймає до уваги те, що [PERSON] перебуває на державній формі навчання, як наслідок за навчання не платить, але працювати та отримувати самостійний дохід він не має змоги, адже навчається на денному відділенні, як наслідок потребує матеріальної допомоги, адже процес навчання вимагає інших додаткових витрат які не повязані лиш із оплатою за навчання. Отже, виходячи із наведеного, зважаючи на те, що позивач наполягала на задоволенні позову, а відповідач проти такого не заперечував, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а тому,

Outcome: approved