Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: 1) зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 26.04.2019 року по справі № 644/3047/19, провадження № 2-н/644/614/19 на користь [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 850,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 03.10.2009 року він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний він, а матір`ю відповідач. На час подання позовної заяви відповідачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. 26.04.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/3047/19 за заявою відповідача [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви тобто з 19.04.2019 року і\~\~до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що під час здійснення розгляду справи у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті, а тому він був позбавлений можливості надати суду свої докази про розмір та порядок стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до\~пункту 4\~частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначає, що він не погоджується із стягненням з нього аліментів у розмірі ј частини заробітку. Зокрема при визначенні розміру аліментів судом не враховувано положення ст. 182 ЦПК України. В обґрунтування своїх вимог про зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що він працює на будівництві та його робота носить сезонний характер, а тому він отримує нерегулярний, мінливий дохід. Також він зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , 1960 року народження, яка є інвалідом 3-ї групи з дитинства, яка перебуває на пенсії та має низку захворювань, в тому числі на бронхіальну астму, що потребує придбання дорогих ліків. Її пенсія становить 1500 грн. на місяць. Крім того, позивач зазначає, що дуже високою є вартість комунальних послуг, особливо в зимові періоди, які необхідно сплачувати щомісячно. Всі вищевказані витрати він несе самостійно, оскільки пенсії матері не вистачає. Позивач просить врахувати його матеріальне становище, зокрема відсутність постійної роботи, наявність сезонної роботи та нерегулярний дохід, наявність в нього на утриманні непрацездатної матері та необхідність сплачувати комунальні послуги. Вказані обставини мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України. Середньомісячна заробітна плата по м. Харкову і Харківській області згідно даних міністерства фінансів України складає 8711,00 грн. Враховуючи те, що він позбавлений можливості надати до державної виконавчої служби довідку про доходи, аліменти в розмірі ј частини доходу будуть відраховуватися від цієї суми, що становитиме 2177,75 грн. Позивач зазначає, що він не має щомісячного доходу в сумі 8711,00 грн., а тому не зможе сплачувати аліменти у визначеному в судовому наказі розмірі, не зможе утримувати свою матір та сплачувати комунальні послуги. Позивач вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи свій матеріальний стан, а також необхідність утримувати свою матір, позивач зазначає, що має реальну можливість сплачувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 850,00 грн. щомісячно, що є не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років, а не в розмірі ј частини від його доходу, що буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач також зазначив, що інших дітей в нього немає та стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. У визначений судом строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому відповідач проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в позові в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю. В обґрунтування своїх заперечень, які зазначені у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували його доходи, погіршення матеріального стану позивача, після винесення судового наказу та реальні витрати на утримання дитини, а також надання матеріальної допомоги на утримання своєї матері. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що з 03.10.2009 року вона з позивачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкові від 22.05.2019 року шлюб між нею та позивачем розірвано. 26.04.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/3047/19 за її заявою видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви тобто з 19.04.2019 року і\~\~до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зазначає, що перелік обставин, зазначений в ст. 192 Сімейного кодексу України, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Разом з цим, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом. Відповідач зазначає, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватись разовим її здійсненням. Відповідач вважає, що позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів, будь-яких доказів щодо зміни його матеріального становища чи сімейного стану, погіршення здоров`я, перебування його в тяжкому матеріальному становищі, суду не надано. Також позивачем не доведено, що він отримує нерегулярний, мінливий дохід. Позивач по справі має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою. Крім того, посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, те що на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом 3-ї групи, на яку він витрачає значні кошти, не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, в квартирі за місцем реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] , також, окрім його матері зареєстровані: сестра позивача [PERSON] , племінниця позивача [PERSON] , також в квартирі без реєстрації проживає батько позивача [PERSON] . Крім позивача, його мати [PERSON] , має ще двох доньок, а тому позивачем не доведено, що його мати перебуває лише на його утриманні. Відповідач також зазначає, що посилання позивача щодо витрат, які він несе за сплату комунальних послуг, не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що такі ж витрати несе і вона за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] 218. Також відповідач посилається на те, що щомісячні витрати на утримання дитини, які покладені на неї, є значно більшими ніж розмір аліментів, який присуджений за рішенням суду. Таким чином, відповідач зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що у позивача значно змінилось матеріальне становище, після винесення судового наказу, та що він за своїм матеріальним станом та станом здоров`я не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі визначеному судом, а тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Також відповідач зазначає, що за приписами ст. 184 СК України, право визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів. У визначений судом строк, позивачем відповідь на відзив не подавався. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позові. В судовому засіданні позивач також пояснив, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Без реєстрації у квартирі також проживає його батько [PERSON] . Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, на підставі Закону України\~ «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідач та представник відповідача адвокат Кашура М.Ю. проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши пояснення сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 03.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1626. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.05.2019 року по справі №644/3046/19 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 03.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1595. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини записана відповідач. Малолітня донька фактично проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. 26.04.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/3047/19 за заявою відповідача [PERSON] \~видано судовий\~наказ про\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви тобто з 19.04.2019 року і\~\~до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України\~передбачені способи виконання батьками такого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вказане вбачається, що для зменшення аліментів необхідні певні умови. За змістом вказаної норми розмір аліментів, у разі пред`явлення позову про їх зменшення, повинен визначатися виходячи з наведених у статті підстав, зокрема, матеріального становища та сімейного стану платника з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, на утримання якої вони стягуються. При цьому, зміни, що відбулися у матеріальному та сімейному стані платника мають бути такими, що ставлять його самого у скрутне становище. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку зазначені вище умови відсутні. Зокрема, змін матеріального становища, сімейного стану позивача як до стягнення аліментів у розмірі ј частини доходу так і після винесення судового наказу про стягнення з позивача аліментів не відбулося. Даних про погіршення свого здоров`я позивач не надав. Крім того, позивачем не додано жодних доказів того, що в нього на утриманні знаходяться неповнолітні діти чи інші утриманці. Стягнення за виконавчими документами з позивача не проводяться. Доказів матеріального стану, що ставлять позивача у скрутне матеріальне становище також не надано. Суд критично відноситься до посилання позивача як на одну з підстав зменшення розміру аліментів, що в нього на утриманні знаходиться його матір - [PERSON] , 1960 року народження, яка є особою пенсійного віку, інвалідом 3-ї групи з дитинства, оскільки позивачем не додано жодних належних та допустимих доказів того, що в його матері відсутні інші особи, які можуть надавати матеріальну допомогу на її утримання. Таким чином, підстави для зменшення розміру аліментів, визначені \~ст. 192 СК України\~відсутні. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (зі змінами внесеними відповідно до Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів. З викладеної вище норми СК України вбачається, що платних аліментів позбавлений права подавати заяву про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, які визначені рішенням суду у частині від доходу. Позивачем не надано доказів наявності змін, які відбулися після винесення судового наказу 26.04.2019 року його матеріального чи сімейного стану чи інших змін, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи те, що позивач є чоловіком працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання стабільного доходу, має задовільний стан здоров`я, не являється інвалідом, суд, приходить до висновку, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в раніше визначеному розмірі. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (ст. ст. 182, 192 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Саме до\~такого висновку\~прийшов Верховний\~Суд України\~в Постанові\~Пленуму від\~15.05.2006\~року №\~ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності\~до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» -\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~достатній для\~її фізичного,\~морального,\~культурного,\~духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років складає 1626,00 грн. на місяць, станом на 01.01.2019 року. З 01.07.2019 року прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років складає 1699,00 грн. на місяць. З 01.12.2019 року прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років складатиме 1779,00 грн. на місяць. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, однак зі змісту позовних вимог випливає, що він просить змінити спосіб стягнення аліментів визначених у частині від доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що не відповідає положенням ч. 3 ст. 181 (зі змінами внесеними відповідно до Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017), ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача (платника аліментів) про зменшення розміру аліментів, які визначені рішенням суду в частині від його доходу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed