Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору б/н від 03.04.2008 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31.08.2015 виникла заборгованість загальною сумою 34 740,01 грн., яка складається з наступного: 7 985,08 грн. заборгованість за кредитом; 22 970,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 783,95 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 622,50 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 34 740,01 грн. та судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. В подальшому надав уточнену позовну заяву, просив стягнути з [PERSON] заборгованість по відсоткам за період з 02.12.2012 по 02.12.2015 у розмірі 7 266,41 грн., про що надав також уточнений розрахунок. Крім того, надав письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, надав заяву про застосування строку позовної давності та відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку із спливом строку позовної давності; також надав письмові заперечення на позов. У подальшому, після отримання уточненого позову, надав письмові пояснення, в яких вказав на незаконність та необґрунтованість вимог позивача. В подальшому в судові засідання не зявлявся. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст.526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку (а.с.6-17). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим 16.03.2012 Скадовським районним судом Херсонської області з нього стягнуто заборгованість станом на 30.09.2011 у сумі 22289,94 грн. Неналежне виконання відповідачем зобовязань у подальшому, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитом за період з 02.10.2012 по 02.10.2015 у сумі 7 266,41 грн., підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ч.1 ст.598, ч.1 ст.599 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 2 ст.1054 параграфу 2 глави71 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як зазначено в ч.1 ст.1048 параграфу 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Верховний Суд України в постанові №6-249цс15 від 02.12.2015 висловив позицію, що у разі, якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, в тому числі у разі пропуску Банком строку звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав за кредитним договором. Оскільки відповідач зобовязання з погашення кредиту не виконав, продовжує користуватися запозиченими коштами, проценти за користування якими щомісячно не сплачує, при цьому в уточненій позовній заяві (а.с. 60-62) банк просив стягнути проценти за користування відповідачем грошовими коштами за період з 02.12.2012 по 02.12.2015, тобто в межах строку позовної давності, встановленого згідно ч.1 ст.257 ЦК України, згідно розрахунку (а.с. 63-64), не спростованого відповідачем, розмір процентів за користування [PERSON] коштами банку складає 7 266,41 грн., то позовні вимоги за уточненою позовною заявою підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved