Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної квартири в [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є її син [PERSON] , донька [PERSON] , а спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Вказані вище спадкоємці пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини. Однак, [PERSON] є таким, що пропустив строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки в той час не перебував на території України і відповідно був позбавлений можливості звернутись із відповідною заявою до нотаріуса. Позивач був в довготривалому рейсі, та з урахуванням займаної посади капітана, навіть не міг скористатися послугами нотаріуса в іншій державі, оскільки внутрішніми правилами капітанові заборонено відлучатися з корабля більше ніж на 3 години. У зв`язку з викладеним, позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю у три місяці, з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №17, зробленого 20.05.1970 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. за реєстровим номером 355, [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира під номером [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 15.02.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6510397 від 15.02.2005 року. Згідно актового запису про смерть №34, зробленого 06.01.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки №1593 від 31.10.2018 року, виданої ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» повідомлено, що [PERSON] працює на судах компанії «Марлоу Навігейшн» (Кіпр). З 05.11.2017 року по 19.07.2018 року [PERSON] знаходився в рейсі на посаді капітана. Згідно листа від 29.12.2018 року №513/01-16 приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. повідомлено, що із даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася. Згідно листа від 21.09.2020 року №1039/01-16 приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В., за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Зазначена обставина підтверджується витягом зі спадкового реєстру №61746920 від 21.09.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкодавцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як видно із наданих приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. документів, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Відповідачі не зверталися із заявою про прийняття спадщини, тому не є спадкоємцями, які прийняли спадщину, внаслідок чого є неналежними відповідачами у даній справі. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач, його представник не заявив. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідачів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів порушення саме відповідачами його невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed