Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 02.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.13108, за яким останньому було надано кредитні кошти в сумі 149 999,90 грн., на строк - 84 місяці. Банк свої зобов'язання виконав. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складає 582 240,92 грн., з яких: основний борг - 105 257,82 грн., прострочений борг - 41 502,80 грн., прострочені проценти - 90 284,71 грн., строкові проценти - 1 738,56 грн., разом по кредиту - 238 783,89 грн., разом пеня - 337 071,23 грн., дебіторська заборгованість - 2 635,80 грн., інші штрафні санкції - 3 750 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві та вимоги, просив їх задовольнити. Надати пояснення з приводу інших штрафних санкцій та дебіторської заборгованості, що вони в себе включають, природу їх виникнення, порядок їх розрахунку, не зміг. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 09.06.2016 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю пошуку представника, який надасть правову допомогу. Однак, дана заява судом не приймається до уваги, оскільки дана справа перебуває в провадженні суду з грудня 2015 року. Неодноразово розгляд справи відкладався у зв'язку з неявками відповідача, та на його прохання. В судовому засіданні 24.03.2016 року відповідач не заперечував щодо отримання кредитних коштів та наявності боргу, та не погоджувався із його розміром. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 02.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.13108, за яким відповідач отримав кредит в сумі 149 999,90 грн. на придбання транспортного засобу, зі сплатою процентів в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 7,6200 % (маржу банку), строком на 84 місяці. Кошти відповідач зобов'язався повертати як передбачено умовами договору. Банк свої зобов'язання виконав. Позичальник взяті на себе зобов'язання порушив, у зв'язку виникла заборгованість. Позивач просить стягнути заборгованість, яка складає 582 240,92 грн., з яких: основний борг - 105 257,82 грн., прострочений борг - 41 502,80 грн., прострочені проценти - 90 284,71 грн., строкові проценти - 1 738,56 грн., разом пеня - 337 071,23 грн., дебіторська заборгованість - 2 635,80 грн., інші штрафні санкції - 3 750 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З графіка щомісячних платежів слідує, що позичальник з 02.03.2012 року по 02.01.2019 року мав сплачувати щомісячно тіло кредиту та відсотки в сумі 3 512,95 грн., 02.02.2019 року сплатити залишок - 3 026,54 грн. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості позичальником з часу отримання кредитних коштів до цього часу здійснено лише чотири платежі по тілу кредиту, та сім платежів по відсоткам, але і ці платежі проводилася періодично. З червня 2013 року кошти відповідачем не вносилися взагалі. Враховуючи, що позичальник порушив взяті на себе зобов'язання, вимога про стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту та відсоткам в сумі 238 783,89 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 337 071,23 грн. Перевіривши розрахунок пені встановлено, що пеня розрахована з урахуванням спеціального строку давності, згідно умов договору - п.п. 2 і 3. Однак, за розрахунком розмір пені становить 215 012,78 грн., і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача. В частині стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2 635,80 грн. та інших штрафних санкцій в сумі 3 750,00 грн. вимоги не підлягають задоволенню, оскільки представник позивача не надав жодних пояснень з приводу їх виникнення та розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 8 733,61 грн. (3 654,00 грн. та 5 079,61 грн.), який і має бути стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial