Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 49108401, винесену державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області Кабаченко Ю.Ю., зняти арешт та заборону відчуження на належний позивачу автомобіль марки ВАЗ-2109, 1994 року випуску, держномер АР 6121 СЕ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за виконавчим листом № 2/311/907/2015 виданим 22 жовтня 2010 року Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з позивача на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], він сплачує аліменти. Вказаною постановою державного виконавця було накладено арешт на все належне позивачу майно та заборонено здійснювати його відчуження. Для сплати аліментів на користь відповідачки на утримання доньки позивач вирішив продати вказаний автомобіль, знайшов покупця та отримав дозвіл у відповідачки на зняття арешту з вказаного автомобіля. Станом на 01 квітня 2016 року позивач сплатив всю заборгованість по аліментам. На підтвердження наміру продажу автомобіля третій особі у справі [PERSON] він оформив довіреність на право користування та розпорядження автомобілем. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просить задовольнити з підстав, вказаних у позові. Окрім того, суду пояснив, що фактично він продав [PERSON] автомобіль, отримав гроші та передав на погашення заборгованості по аліментам [PERSON] На теперішній час з метою оформлення купівлі-продажу автомобіля з нього необхідно зняти арешт та заборону відчуження. Звернення його та відповідачки з цього приводу до ВДВС Василівського РУЮ виявилися безрезультатними. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що вона не заперечує проти вимог позивача, він дійсно сплатив заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2016 року, їй відомо, що позивач фактично автомобіль продав, виручені від продажу автомобіля кошти вона отримала в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів від позивача та від [PERSON], яка фактично купила автомобіль. Станом на 01 квітня 2016 року заборгованість по аліментам позивачем була погашена повністю. Про сплату заборгованості вона повідомляла державного виконавця. Разом з позивачем вони зверталися з заявами до ВДВС про зняття арешту з автомобіля, проте про результати розгляду заяв їх не повідомили. На теперішній час заборгованість, яку в запереченнях вказав державний виконавець, є поточною та позивач її погасить, бо квітень ще не закінчився. Третя особа [PERSON] також просила суд задовольнити вимоги позивача з аналогічних підстав. Суду пояснила, що вона фактично купила вказаний автомобіль у позивача, проте оформити документально купівлю-продаж вони не можуть, оскільки на все майно позивача накладено арешт. Представник ВДВС Василівського РУЮ у судове засідання не зявився, суду надано письмові заперечення проти позовних вимог з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні ВДВС Василівського перебуває вказаний виконавчий лист. Станом на 22 квітня 2016 рік заборгованість по аліментам становить 924 грн. 05 коп. [PERSON] несвоєчасно сплачує аліменти у звязку з чим виникає заборгованість. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у провадженні ВДВС Василівського РУЮ перебуває виконавче провадження № 49108401 за виконавчим листом №2\\311/907/2015, виданим 22 жовтня 2015 року про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з 23 липня 2015 року. 21 грудня 2015 року в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне боржнику майну та оголошено заборону на його відчуження. Ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Порядок такого оскарження визначений розділом УП ЦПК України, відповідно до якого таке оскарження здійснюється шляхом звернення сторін виконавчого провадження до суду зі скаргою, в тому числі на рішення державного виконавця, а не шляхом предявленні позову. Тому підстав для розгляду та задоволення вимог позивача щодо скасування постанови державного виконавця від 12 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, не має. Ч.2 ст.74 закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК № 442501 належить автомобіль ВАЗ-2109, 1994 року випуску, держномер АР 6121 СЕ, дата реєстрації 31 січня 2012 року (а.с.6). Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Передача коштів [PERSON] в сумі 4000 грн. від [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по аліментам (1500 грн. від [PERSON] та 2500 грн. від [PERSON]В.), окрім пояснень сторін в судовому засіданні підтверджено розпискою (а.с.8). З розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.10) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів на 01 квітня 2016 року позивачем була погашена повністю. Доказів простроченої заборгованості за три місяці станом на час розгляду цієї справи суду не надано. Вказана у запереченнях державного виконавця заборгованість станом на 22 квітня 2016 року в сумі 924 грн. 05 коп. є поточною та не перевищує суми платежів за три місяці. Отже накладений арешт державним виконавцем на все майно позивача обмежує права власника транспортного засобу, у даному випадку, при фактичній відсутності заборгованості зі сплати аліментів, що давала б підставі для звернення стягнення на майно боржника, порушує права позивача, інтереси відповідачки та третьої особи у цій справі. Таким чином, оскільки на теперішній час позивач як боржник у виконавчому провадженні не має суми заборгованості із сплати аліментів у розмірі платежів строком понад три місяці, ним та відповідачкою вирішувалися добровільно питання погашення наявної станом на 01 квітня 2016 року заборгованості зі сплати аліментів, в тому числі за участю третьої особи у цій справі [PERSON], виходячи з принципів розумності та справедливості, вказаних вище норм закону, суд вважає можливим задовольнити позов в частині зняття арешту та заборони відчуження на вказаний автомобіль, що не буде порушувати прав та законних інтересів сторін, відповідає способам захисту цивільних прав, встановленим ст.16 ЦК України, та не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial