Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на право на земельну частку пай загальною площею 6,9 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі, що знаходиться на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач є спадкоємцем всього майна [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) загальною площею 6,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Сонячної (раніше Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області по колишньому сільськогосподарському підприємству КСП «Нива». Зазначена земельна частка (пай) належала спадкодавці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданому на підставі свідоцтва про спадщину АВІ « 286343 від 28.01.2001 року № 1-220. Оригінал вказаного сертифікату було втрачено за життя спадкодавці, про що у Волноваській районній газеті «Наше слово» від 03.11.2018 року № 86 було розміщено відповідне оголошення. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04.07.2018 року встановлено факт постійного проживання позивача на час відкриття спадщини разом з [PERSON] У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М. Л. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та роз`яснено про можливість вирішення питання щодо оформлення спадкових прав у судовому порядку. У судове засіданні позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі у судовому засіданні (а.с.35). Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про спадщину за заповітом від 27.01.200 року [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , права на земельну частку (пай) в землі КСП «Нива» в с. Краснівка Волноваського району Донецької області розміром 6,9 умовних кадастрових гектарів (а.с. 10). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ № 286343 від 27.01.2000 року передано право на земельну частку (пай) розміром 6,9 в умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с. 9). Оголошення про втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай1) серія [NUMBER] розміщено у газеті «Наше слово» (а.с. 11). Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04.07.2018 року встановлений факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] разом з [PERSON] , що померла [NUMBER] (а..с 12). Постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М.Л. від 12.11.20018 року № 822/022-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Нива» в с.Краснівка Волноваського району Донецької області розміром 6,9 умовних кадастрових гектарів у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту від 17.12.2001 року, посвідченого секретарем Краснівської сільської ради Волноваського ра \~ \~ \~ \~ону Донецької області за №188, [PERSON] заповідала все належне їй майно своєму онуку [PERSON] (а.с. 42). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право на право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. На підставі викладеного,

Outcome: approved