Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що Державною службою України з безпеки на транспорті за переведенням з Управління Укртрансбезпеки у Херсонській області його з 17.12.2015 року призначено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до наказу № 139-к від 14 грудня 2015 року. 29 травня 2017 року його [PERSON] було звільнено з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за угодою сторін по п.1 ст. 36 КзпП України відповідно до наказу № 858-к від 25.05.2017 року. В день звільнення трудова книжка йому не була видана. Трудова книжка не була видана і в подальшому, не зважаючи на його неодноразові звернення до керівництва Державної служби України з безпеки на транспорті. У зв'язку з чим він не міг своєчасно стати на облік в центр зайнятості як безробітний та не міг працевлаштуватися на роботу. Лише у вересні 2017 року, після чергового письмового звернення до відповідача, останній направив поштою позивачу трудову книжку. Фактично трудову книжку позивач отримав 15 вересня 2017 року. Таким чином затримка у видачі трудової книжки становить 109 днів. Оскільки з часу звільнення позивача 29 травня 2017 року до дня отримання трудової книжки пройшло 109 робочих днів, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 49 006,40 грн. (44,60 грн. Х 109 днів). Відповідач був зобов'язаний при звільненні позивача з роботи видати йому належно оформлену трудову книжку, а позивач мав законне право на її отримання при звільненні. У зв'язку з затримкою видачі трудової книжки були порушені його права на працевлаштування та отримання оплати за працю, чим відповідач завдав моральну шкоду в сумі 5 000 грн., оскільки фактично позбавив можливості задовольнити необхідні життєві потреби. Просив суд стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у сумі 49 006,40 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини справи. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши суду, що позивач 25.05.2017 року написав заяву про звільнення його з посади. 26.05.2017 року було складено лист-ознайомлення, в якому зазначено про необхідність [PERSON] з'явитися до м. Києва для отримання трудової книжки. Позивач відмовився підписувати лист -ознайомлення, в присутності працівників управління було складено акт про відмову від підпису. В день звільнення 29.05.2017 року позивач був відсутній на роботі з 09.00 до 18.00 год., лише о 17.45 год. в телефонному режимі він повідомив, що перебуває в м. Києві, щоб отримати трудову книжку. В подальшому позивач декілька разів був присутній в управлінні, але не звертався за трудовою книжкою. Лише 08.09.2017 року [PERSON] звернувся з листом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив надіслати трудову книжку по пошті, йому було надіслано трудову книжку поштою. Вважають, що зі сторони відповідача порушень трудового законодавства не допущено, моральної шкоди позивачу не заподіяно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді старшого держаного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до наказу № 139-к від 14.12.2015 року. 25.05.2017 року позивач написав заяву на ім'я голови Державної служби України з безпеки на транспорті про звільнення його з займаної посади за згодою сторін 29.05.2017 року. З листа від 15.08.2017 року Головного управління праці в Херсонській області вбачається, що до Головного управління праці у Херсонській області надійшло звернення [PERSON] від 22.07.2017 року спрямоване до Державної служби України з питань праці щодо можливого порушення законодавства про працю Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, яке було надіслано за належністю до Головного управління праці у Київській області, оскільки Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки є структурним підрозділом апарату Укртранспбезпеки, голова Укртранспбезпеки приймає на роботу та звільняє з роботи своїх працівників. Згідно листа Головного управління Держпраці у Київській області від 06.09.2017 року, станом на момент інспекційного відвідування управління 05 вересня 2017 року трудова книжка працівнику [PERSON] не видана. «Укртрансбезпека» повідомила [PERSON] листом від 19.08.2017 року про необхідність отримання трудової книжки та запропонувало з'явитися до управління персоналом «Укртрансбезпека» для отримання трудової книжки. В книзі обліку руху трудових книжок відсутня розписка працівника [PERSON] про отримання трудової книжки. За результатами інспекційного відвідування інспектором праці складено акт від 06.09.2017 року № 10-143/818 та протокол про вчинення посадовою особою правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП від 06.09.2017 року. 08.09.2017 року позивач звернувся з заявою до голови Державної служби України з безпеки на транспорті з проханням передати трудову книжку та наказ про його звільнення поштою. З листа Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.08.2017 року вбачається, що [PERSON] було запропоновано особисто отримати трудову книжку за адресою знаходження Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ пр. Перемоги, 14), доручити отримати трудову книжку за дорученням, направити заяву із зазначенням повної точної адреси до Управління персоналом Укртрансбезпеки на отримання трудової книжки. Відповідно до експрес-накладної № 10026646364 від 13.09.2017 року, [PERSON] отримав трудову книжку 15.09.2017 року в м. Нова Каховка відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта». В довідці Новокаховського УПСЗН від 10.08.2017 року зазначено, що [PERSON] на обліку в Управлінні не перебуває, протягом лютого - липня 2017 року не отримував соціальної допомоги. З довідки Новокаховського міського центру зайнятості від 10.08.2017 року слідує, що [PERSON] станом на 10.08.2017 року на обліку в Новокаховському центрі зайнятості останні 8 календарних місяців як безробітний не перебував. В індивідуальних відомостях про застраховану особу [PERSON] наданих Пенсійним фондом України зазначено, що в березні 2017 року ним отримано 7135,40 грн. заробітної плати, в квітні 2017 року ним отримано 11 298,12 грн. заробітної плати, в травні 2017 року ним отримано 1749,21 грн. доходу. Представником відповідача надано суду наступні докази. З листа ознайомлення про отримання трудової книжки від 26.05.2017 року, складеного в м. Херсоні, слідує, що [PERSON] від підписання листа ознайомлення відмовився, про що складено акт 26.05.2017 року в присутності [PERSON], [PERSON], заступника начальника Стеценко В.І. 26.05.2017 року заступником начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Стеценко В.І. направлено повідомлення [PERSON] про необхідність з'явитися до апарату управління Державної служби України з безпеки на транспорті особисто для отримання трудової книжки за адресою : м. Київ пр. Перемоги, 14 або направити на зазначену адресу лист із зазначенням адреси щодо надіслання трудової книжки поштою. З акту від 29.05.2017 року, складеного заступником начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, слідує, що 29.05.2017 року [PERSON] старший державний інспектор відділу державного контролю та нагляду на наземному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був відсутній на роботі впродовж дня. В телефонній розмові [PERSON] повідомив, що знаходиться в м. Києві, оскільки має намір отримати трудову книжку у зв'язку із звільненням. В журналі реєстрації вихідної кореспонденції Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті за 2016-2017 рік є запис від 26.05.2017 року виконаний в кінці аркуша іншим почерком та не дописаний до кінця : [PERSON] «Про отримання трудової». Позивач заперечує факт отримання зазначеного листа. Наказом № 858-к від 25.05.2017 року Державної служби України з безпеки на транспорті [PERSON] старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, звільнено з займаної посади 29 травня 2017 року, за угодою сторін, відповідно п.1 до ст. 36 КзпП України. В актах від 29.05.2017 року, 29.06.2017 року складених заступником начальника управління - начальником відділу державної служби Управління персоналом, начальником відділу підвищення кваліфікації та з питань нагород Управління персоналом, головним спеціалістом відділу добору персоналу Управління персоналом вказано, що 29.05.2017 року та 29.06.2017 року ними було в телефонному режимі повідомлено [PERSON] за номером [NUMBER] з телефонного номеру [NUMBER] про необхідність отримання трудової книжки, зазначений факт також заперечується позивачем. Зі звіту та розрахунку витрат надання правової допомоги адвокатом [PERSON] позивачу [PERSON], а також квитанції до прибуткового касового ордеру слідує, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. З довідки про заробітну плату позивача слідує, що розмір заробітку за березень 2017 року становить 4 401,82 грн., квітень 2017 року 11 576,68 грн., що підтверджується також копіями розрахункових листів [PERSON] за березень, квітень 2017 року. З цих підстав суд не приймає до уваги відомості надані ПФУ, щодо заробітної плати [PERSON], оскільки вони суперечать зазначеній довідці. Відповідно до ст. 47,48 КзпП України, обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.235 ч.5 КзпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п. 2.4, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої Постановою КМУ № 301 від 27.04.1993 року, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем, за його заявою його було звільнено з займаної посади за угодою сторін з 29.05.2017 року. В день звільнення йому не було видано трудову книжку, а запропоновано 26.05.2017 року, до звільнення з посади звернутися до головного офісу Державної служби України з безпеки на транспорті, що знаходиться в м. Києві. Позивач звернувся з листом до Головного управління праці в Херсонській області щодо порушення відносно нього законодавства про працю, в подальшому звернення [PERSON] від 22.07.2017 року спрямоване за належністю до Головного управління праці у Київській області, яке провело інспекційне відвідування «Укртранспбезпеки», встановило невидачу трудової книжки [PERSON] станом на 05.09.2017 року, про що було складено акт від 06.09.2017 року № 10-143/818 та протокол про вчинення посадовою особою правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП від 06.09.2017 року. 18.08.2017 року позивачу направлено листа Державною службою України з безпеки на транспорті, в якому зазначено про необхідність особистого отримання трудової книжки за адресою : м. Київ пр. Перемоги,14 або надання доручення на отримання трудової книжки, або направлення заяви про надіслання трудової книжки поштою. На що [PERSON] 08.09.2017 року звернувся з заявою до голови Державної служби України з безпеки на транспорті з проханням передати трудову книжку та наказ про його звільнення поштою та 15.09.2017 року отримав трудову книжку у відділенні ТОВ «Нова пошта» в м. Нова Каховка Херсонської області. Таким чином, суд вважає, що з вини відповідача, позивачу не було своєчасно, в день звільнення 29.05.2017 року, видано трудову книжку. Посилання представника відповідача на відсутність [PERSON] на роботі 29.05.2017 року в день звільнення і перебування його в м. Києві не заслуговує на увагу, оскільки наступного дня після його звільнення, відповідачем не вживалися заходи до повернення трудової книжки позивачу. Суд не приймає до уваги лист ознайомлення про отримання трудової книжки від 26.05.2017 року та акт про відмову від підпису в ньому [PERSON], оскільки вони не мають юридичного значення, бо на той час позивач не був звільнений, датою звільнення в наказі зазначено 29.05.2017 року. Суд не бере до уваги повідомлення від 26.05.2017 року за підписом заступника начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Стеценко В.І. направлене [PERSON] про необхідність з'явитися до апарату управління Державної служби України з безпеки на транспорті особисто для отримання трудової книжки за адресою : м. Київ пр. Перемоги, 14 або направити на зазначену адресу лист із зазначенням адреси щодо надіслання трудової книжки поштою, оскільки доказів його отримання позивачем не надано, в журналі вихідної кореспонденції запис про відправлення зазначеного повідомлення виконано іншим чорнилом, в кінці сторінки журналу, не дописаний до кінця : «Про отримання трудової», що ставить під сумність ймовірність відправлення зазначеного повідомлення позивачу. Суд критично відноситься до актів від 29.05.2017 року, 29.06.2017 року складених працівниками Управління персоналом Державної служби України з безпеки на транспорті про повідомлення позивача в телефонному режимі за номером [NUMBER] з телефонного номеру [NUMBER] про необхідність отримання трудової книжки, оскільки позивач заперечує наявність зазначених в акті дзвінків, суду не надані докази, що підтверджували б зміст розмов під час телефонного з'єднання з [PERSON] Враховуючи те, що період затримки у видачі трудової книжки [PERSON] слід рахувати з 29.05.2017 року до 15.09.2017 року - дати отримання ним трудової книжки, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки - 76 робочих днів, який обчислюється із середньої заробітної плати за два останні календарні місяці роботи позивача, що передували його звільненню за формулою відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМУ від 08.02.1995 року № 100. (4401,82 грн. + 11576,68 грн.) : (22 роб. дні в березні 2017 року + 19 робочих днів в квітні 2017 року) Х 76 роб. днів затримки = 29618,68 грн. Зазначений розрахунок узгоджується з правовим висновком висловленим Верховним судом України у справі № 6-2807 від 01.03.2017 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 500 грн., оскільки як зазначає позивач моральна шкода полягає в порушенні його трудових прав та неможливістю працевлаштуватися на роботу і отримувати заробітну плату у зв'язку з відсутністю трудової книжки, а також неможливістю отримувати допомогу по безробіттю перебуваючи на обліку служби зайнятості населення, проте втрати заробітної плати чи допомоги по безробіттю компенсуються саме шляхом відшкодування середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки (період часу, коли позивач не міг працювати), тому розмір моральної шкоди визначеної судом відповідає принципу розумності та справедливості, глибині моральних страждань позивача. Позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача не заявлялось клопотання щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Виходячи зі ст..141 ЦПК України та часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 3342 грн. (30 118,68 грн. - (позовні вимоги, що підлягають задоволенню) / 54006,40 грн. (позовні вимоги за позовом) = 0,557 Х 100 % =55,7 % 0,557 Х 6 000 грн. витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню = 3342 грн. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 47,48,235 ч.5, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», п. 2.4, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої Постановою КМУ № 301 від 27.04.1993 року,

Outcome: partial