Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 12.10.2020 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , який розташований за адресою [ADDRESS] та посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. та зареєстрований за номером 1055 - визнати недійсним; договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 15.10.2020 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , який розташований за адресою [ADDRESS] та посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. та зареєстрований за номером 1066, - визнати недійсним; визнати право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 23 вересня 2020 року [PERSON] , перебуваючи в поважному віці та бажаючи виразити внутрішню волю, склала заповіт, згідно якого - все рухоме та нерухоме майно, яке належало [PERSON] на день смерті, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось заповідається [PERSON] . Зазначене волевиявлення пояснюється тим, що [PERSON] протягом довгого періоду часу доглядав та піклувався про [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. В свою чергу, [PERSON] реалізуючи власні права, як спадкоємця [PERSON] та бажаючи оформити право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] дізнався про те, що між [PERSON] та [PERSON] було нібито укладено два договори купівлі-продажу частин житлового будинку (по 1/2 частини кожен договір) від 12.10.2020 та від 15.10.2020. Отож, [PERSON] , як спадкоємець та позивач у даній справі, бажає зазначити наступні юридичні та фактичні обставини, які зумовлюють недійсність договорів купівлі-продажу часток житлового будинку. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року [PERSON] , склала заповіт, згідно якого - все рухоме та нерухоме майно, яке належало [PERSON] на день смерті, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось заповідається [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.10.2020 нотаріальне посвідчення та реєстрація правочину здійснювалась приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. за особистою присутністю та волевиявленням [PERSON] та [PERSON] .. Згідно відмітки на заповіті № 219 від 23 вересня 2020 року нотаріальне посвідчення документа здійснювалось за місцем проживання [PERSON] : [ADDRESS] . В зазначеному заповіті вказано, що причиною здійснення виїзної нотаріальної дії є похилий вік заповідача. Потрібно додатково підкреслити, що між датою посвідчення заповіту та датою посвідчення договору купівлі-продажу пройшов короткий проміжок часу - 18 днів. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.12.2020 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до договору купівлі-продажу 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М в реєстрі за № 1066 - 15 жовтня 2020 року. Отож, договір купівлі-продажу від 15.10.2020 року було укладено, посвідчено та зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно на наступний день після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права та визнання правочину недійсним. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв`язку з цим та відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 15 ЦПК України суд має підстави та повноваження для захисту прав позивача, як спадкоємця у спосіб, визначений законодавством України. За нормами ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Суд прийшов до висновку, що волевиявлення померлої [PERSON] , на вчинення правочину не було, так як договори купівлі-продажу підписані не нею, а іншою особою, тому такий правочин є недійсним. Отже, оскільки встановлено, що померла не підписувала договори, то в силу ч. 3 ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України є всі підстави для визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. В силу ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З урахуванням наведеного вище, враховуючи те, що відповідач позов визнав Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, а відповідач визнав позов повністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved