Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір заборгованості по аліментам, яка станом на 07.09.2016 складала 49829,00 гривень, а також встановити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. В якості обґрунтування своїх вимог вказав, що з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому 09.04.2009 року, рішенням Добропільського міськрайоиного суду шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON].Рішенням Добропільського міськрайоиного суду Донецької області, згідно виконавчого листа № 2/0514/1203/2012 від 29.08.2012 р., з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Вказав, що на момент розлучення він працював на СДПЧ №19, заробітну плату отримував на банківську картку. Знав, що з його заробітної плати здійснюється відрахування грошових коштів на користь відповідача на утримання його колишньої дружини та доньки, узвязку зі зміною місця мешкання, був вимушений звільнитись. У період з грудня 2013 року та до того часу як мені стало відомо від співробітників бухгалтерії підприємства, на якому працює, що з нього утримують 50% відсотків заробітної плати (з яких 33,3% - поточних аліментів та 16,67% - на погашення заборгованості по аліментам на користь відповідача на утримання неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON], а саме до жовтня 2016 року, згідно домовленості з відповідачкою, яка пообіцяла не подавати заяву про стягнення аліментів, він сплачував аліменти у добровільному порядку, а саме: забезпечував дітей всім необхідним (давав гроші, купував речі та регулярно передавав харчі). Бувало особисто привозив харчі дітям у м. Добропілля, але частіше передавав їх через свою тітку [PERSON] тому. Також разом з харчами передавав самі необхідні речі, а саме: нижню білизну, шкарпетки, колготки, футболки. У липні 2014 року своїй донці купив велосипед, а сину мобільний телефон. У грудні 2015 року купив дітям зимні речі та взуття. У травні 2016 року - весняно-літні речі та взуття. У липні 2016 року відправляв грошові кошти у розмірі 1500 гривень на відпочинок для дітей. На усі свята купував дітям подарунки, а на дні народження також давав гроші у розмірі 1500 гривень на двох, так як день народження у дітей в одному місяці. Декілька раз на рік, щорічно, передавав гроші на необхідні виплати у школі та у дитячому садку. Зазначив, що за останні 4 роки за різних обставин (розлучення, переїзди, так як не мав власного житла), вимушений був змінювати місце роботи. На сьогоднішній день на підприємстві, де працевлаштований на посаді сапера у м. Краматорську, робота носить вахтовий характер, проживання та харчування підприємство не оплачує).Його заробітна плата становить приблизно 10000 грн. на місяць. На даний час, згідно постанови державного виконавця при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2/0514/1203/2012 від 29.08.2012 з нього утримують 50% відсотків заробітної плати (з яких 33,3% - поточних аліментів та 16,67% - на погашення заборгованості по аліментам на користь відповідача на утримання неповнолітніх сина [PERSON] [INFO], та доньки [PERSON] 24.07.2009 р.н.) Його дружина, [PERSON], [INFO], на сьогоднішній день вагітна. У жовтні місяці цього року, у звязку з погіршенням самопочуття та за направленням лікаря гінеколога вона перебувала на лікуванні у гінекологічному відділенні Бахмутської лікарні. На весь термін вагітності дружині призначені ліки, які він повинен купувати. Окрім того, що залишок моєї заробітної плати я вимушений витрачати на ліки та різні обстеження для своєї дружини, його мати [PERSON] [INFO], у жовтні цього року перенесла важку операцію, яку він оплачував, потребує догляду та лікування. На сьогоднішній день їй необхідно постійно приймати ліки та проводити обстеження стану здоровя. Окрім нього доглядати за матірю та допомагати фінансово нікому. У 2013-2015 роках, його дідусь переніс декілька інсультів та має ряд захворювань, які потребують постійного лікування. Пенсії діда не вистачає, тому ліки купує він. Це ускладнює його матеріальну ситуацію. Вважає, що це поставило його та родину в скрутне матеріальне становище, які унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку, так як він не має коштів для існування, харчування, а також для забезпечення усім необхідним його вагітної дружини, матері та дідуся. 13 лютого 2017 року від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, в якій проти позову про стягненя аліментів заперечував повністю з таких підстав. Після звільнення позивача з Красно армійського МВ ГУМВС їй не надходило жодних виплат по аліментам, ніяких домовленостей щодо несплати аліментів укладено не було. Вважає, що позивач навмисне хоче установити аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки, коли останньому нараховувались аліменти в меншому розмірі, виходячи з середньої заробітної плати, його все влаштовувало, а тепер, коли його заробітна плата перевищує середньомісячну, йому невигідно сплачувати аліменти у частині від заробітку. Вважає, що у позивача є брат, який також може допомагати матері, яка до того ж ще й працює. Коли дідусь лежав у лікарні, позивач при їздив до нього лише один раз, коли вона відвідувала його тричі на день і приносила ліки і харчі. Харчі, які передавала тітка позивача були її власною ініціативою. Зазначає, що подарунки відповідач дарував лише на день народження дітей, ніяких коштів додатково не давав, іншої допомоги також не було. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2012 року у справі № 2/051430/2012 розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зарестрований 09 квітня 2009 року в відділі РАЦСу по м. Добропілля Добропільського МРУЮ Донецької області, атів запис № 65. 27 липня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів 2/0514/1203/2012 Добропільським міськрайонним судом Донецької області виданий виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON], 1911.1982 р.н., уродженця [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх сина [PERSON], 29 липня 2005 рок ународження, та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 11 червня 2012 року і до досягнення повноліття старшим сином [PERSON], [INFO], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно постанови, що видана на примусове виконання виконавчого листа № 2/0514/1203/2012 від 29.08.2012 року, постановлено звернути стягнення на доходи боржника, проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 33,3 % - поточних аліментів, та 16,67 % - на погашення заборгованості по аліментах, заборгованість станом на 07.09.2016 року становить 49829,00 грн. Подальшу заборгованість постановлено нараховувати з 07.09.2016 року і до моменту отримання даної постанови у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. З Листа-довідки Добропільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 28.10.2016 рок № 734 вбачається, що згідно виконавчого документа № 2/0514/1203/2012 від 29.08.2012 року заборгованість за період з грудня 2013 року по 07 вересня 2016 року станом на 07.09.2016 року складає 49829,00 грн. Згідно відмітки у виконавчому листі заборгованість станом на 27.11.2013 року складає 6099,87 грн. За період з грудня 2013 року по вересень 2016 року дані щодо місця роботи боржника у виконавчому провадженні відсутні, тому заборгованість була нарахована згідно статистичних даних, щодо середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по місту Добропіллю. З довідки про доходи [PERSON], виданої 10 січня 2017 року Благодійною організацією «Благодійний фонд «[PERSON] Україна» , вбачається, що відповідач працює у БО «БФ «[PERSON] Україна» на посаді інженера з піротехнічних, саперних та вибухових робіт 1 к. і за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року мав дохід без урахування аліментів з врахуванням ПДФ у розмірі 108747,61 грн. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд при вирішенні спору враховує, що матеріальне становище позивача не погіршилось порівняно із часом ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Так, позивач має постійний, стабільний дохід, інших дітей, ніж від спільного життя з відповідачем, він не має. Доказів перебування другої дружини позивача у стані вагітності також надано не було. Те, що позивач купував своїм дітям певні речі, іграшки тощо, по-перше не підтверджено належними доказами, а по-друге, не звільняє його від обов'язку, встановленого рішенням суду, сплачувати аліменти на їх утримання. Наявності домоволеності між сторонами щодо натуральної форми сплати аліментів, в тому числі продуктами харчування встановлено також не було. З огляду на наведене, суд не вбачає достатніх підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають сплаті позивачем щомісячно на утримання неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON], а також для встановленняи аліментів у твердій грошовій сумі. Щодо зменшення розміру заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Згідно ч.1-2 ст.197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом не встановлено в ході судового розгляду зазначених вище обставин для частково звільнення позивача від сплати аліментів. Також суд враховує те, що дана заборгованість виникла внаслідок тривалого не працевлаштування позивача і не вжиття ним заходів щодо працевлаштування. Частина 3 ст.197 СК України, на яку позивач посилається як підставу для часткового зменшення розміру аліментів, виключена на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016. За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed