Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.05.2017 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з ј частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, до 1000,00 грн. щомісячно, що є не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.05.2017 року по справі № 644/1898/17 з нього стягнуто на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2017 року, тобто з дня подачі позову, та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового рішення, видано виконавчий лист, який відповідач предявила до Індустріального ВДВС Харківського міського управління юстиції для виконання. На підставі виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку, заборгованість по аліментам станом на 07.03.2018 року становила 19744,75 грн. На його звернення Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУ юстиції у Харківській області було проведено перерахунок наявної заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до проведеного перерахунку, сума заборгованості по сплаті аліментів складає 18133,75 грн., станом на 01.06.2018 року. Позивач зазначає, що під час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, він вже не мав постійної роботи та стабільного заробітку. Після ухвалення рішення він добровільно сплачує аліменти частково, у тому розмірі який він може реально сплачувати. Позивач посилається на те, що 31.03.2011 року він втратив постійну роботу, та з того часу по теперішній час ніде офіційно не працює. Він не має постійного заробітку, оскільки не має можливості влаштуватися на роботу за своєю спеціальністю із заробітком, необхідним та достатнім для утримання не лише себе, а і своєї неповнолітньої дитини. Його матеріальний стан на теперішній час не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки він змінився в гіршу сторону через втрату постійної роботи. Іншої роботи, нерухомого чи рухомого майна він не має. Також зазначає, що в нього на утриманні перебуває його мати [PERSON], [INFO], яка перебуває на пенсії та має низку захворювань. Оцінюючи свій матеріальний стан, який значно погіршився, а також необхідність утримувати свою матір, позивач зазначає, що має реальну можливість сплачувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, що є не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, а не в розмірі ј частини від його доходу. Від позивача до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В своїй заяві позивач просить розглядати справу без його часті та проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], матірю дитини записана відповідач [PERSON] Малолітня донька проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.05.2017 року по справі № 644/1898/17 з позивача стягнуто на користь відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2017 року, тобто з дня подачі позову, та до досягнення дитиною повноліття. На підставі судового рішення, яке набрало законної сили, видано виконавчий лист, який стягувачем предявлено до примусового виконання до Індустріального ВДВС Харківського міського управління юстиції. На підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 54553546. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУ юстиції у Харківській області, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.06.2018 року складає 18133,75 грн. З копії трудової книжки вбачається, що позивач звільнений з останнього місця роботи 31.03.2011 року за власним бажанням. З копії довідки виданої Харківським міським центром зайнятості за № 3708 від 25.06.2018 року вбачається, що [PERSON] станом на 25.06.2018 року у Харківському міському центрі зайнятості та в інших центрах зайнятості України на обліку як безробітний не перебуває. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 181 СК України\~передбачені способи виконання батьками такого обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вказане вбачається, що для зменшення аліментів необхідні певні умови. За змістом вказаної норми розмір аліментів, у разі пред'явлення позову про їх зменшення, повинен визначатися виходячи з наведених у статті підстав, зокрема, матеріального становища та сімейного стану платника з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, на утримання якої вони стягуються. При цьому, зміни, що відбулися у матеріальному та сімейному стані платника мають бути такими, що ставлять його самого у скрутне становище. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку зазначені вище умови відсутні. Зокрема, змін матеріального становища позивача як під час розгляду справи про стягнення аліментів у розмірі ј частини доходу так і після ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів не відбулося. Даних про погіршення здоров'я позивач не надав. Вказані в позовній заяві обставини, щодо матеріального становища [PERSON] мали місце вже на час розгляду справи про стягнення аліментів та ним була надана правова оцінка при ухваленні рішення від 31.05.2017 року. Таким чином, підстави для зменшення аліментів, визначені \~ст. 192 СК України\~відсутні. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (зі змінами внесеними відповідно до Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів. З викладеної вище норми СК України вбачається, що платних аліментів позбавлений права подавати заяву про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, які визначені рішенням суду у частині від доходу. Позивачем також не зазначено та не надано доказів наявності змін, які відбулися за час розгляду справи та після постановлення рішення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 31.05.2017 року по справі № 644/1898/17 його матеріального та сімейного стану чи інших змін, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи те, що позивач є чоловіком працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання стабільного доходу, має задовільний стан здоров'я, не являється інвалідом, суд, приходить до висновку, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в раніше визначеному розмірі. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (ст. ст. 182, 192 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Саме до\~такого висновку\~прийшов Верховний\~Суд України\~в Постанові\~Пленуму від\~15.05.2006\~року №\~ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності\~до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» -\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~достатній для\~її фізичного,\~морального,\~культурного,\~духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, однак зі змісту позовних вимог випливає, що він просить змінити спосіб стягнення аліментів визначених у частині від доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що не відповідає положенням ч. 3 ст. 181 (зі змінами внесеними відповідно до Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017), ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача (платника аліментів) про зменшення розміру аліментів, які визначені рішенням суду в частині від його доходу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed