Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчатись в розмірі ј від доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 вересня 2019 по 07 вересня 2024 року та витрати на правову допомогу у розмірі 7 500 грн. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 14.01.2000 року по 23.01.2007 року вона з відповідачем знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21.12.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно. 25 липня 2018 року рішенням Приморського районного суду міста Одеси збільшено суму аліментів до ј частин від усіх видів доходів до досягнення [PERSON] повноліття. На даний час [PERSON] перебуває на утриманні матері та навчається в Міжнародному гуманітарному університеті. Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з викликом сторін на 22 січня 2020 року. У судове засідання 22 січня 2020 року з`явився відповідач. Належним чином сповіщений позивач до суду не з`явився. Справа слуханням відкладена на 10 березня 2020 року. У судове засідання 10 березня 2020 року з`явився представник позивача та відповідач. Судом задоволено клопотання представника позивача про відкладення слуханням справи задля уточнення позовних вимог, справа слуханням відкладена на 25 березня 2020 року. У судове засідання 25 березня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явилися. Справа слуханням відкладена на 30 квітня 2020 року. У судове засідання 30 квітня 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явилися. Справа слуханням відкладена на 03 червня 2020 року. У судове засідання 03 червня 2020 року з`явився відповідач. Належним чином сповіщений позивач до суду не з`явився. Справа слуханням відкладена на 16 липня 2020 року. У судове засідання 16 липня 2020 року з`явився представник позивача та відповідач. Судом задоволено клопотання представника позивача про відкладення слуханням справи, справа слуханням відкладена на 22 вересня 2020 року. У судове засідання 22 вересня 2020 року з`явився відповідач. Належним чином сповіщений позивач до суду не з`явився. Справа слуханням відкладена на 04 листопада 2020 року. 04 листопада 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, по котрій залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в інтересах котрої діє представник позивача на підставі ордеру та договору. У судове засідання 04 листопада 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явилися. Справа слуханням відкладена на 08 грудня 2020 року. У судове засідання 08 грудня 2020 року з`явився представник позивача, який також діє в інтересах третьої особи та відповідач. Представник позивача, який також діє в інтересах третьої особи позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав, в частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.01.2000 року по 23.01.2007 року [PERSON] з [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 липня 2018 року збільшено суму аліментів до ј частин від усіх видів доходів до досягнення [PERSON] повноліття. На даний час [PERSON] перебуває на утриманні матері та навчається в Міжнародному гуманітарному університеті, що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 12 липня 2017 року, строк дії котрого розраховано по 30 червня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини, той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовами, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Згідно ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків. Виходячи зі строку дії договору про надання освітніх послуг від 12 липня 2017 року, строк дії котрого розраховано по 30 червня 2021 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню до вказаного терміну. Таким чином, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись підлягає частковому задоволенню, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини яка продовжує навчатись щомісяця у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 30 червня 2021 року. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~367\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі, з огляду на що суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3\~000 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial