Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в якій зазначає, що 04 вересня 2013 року він, перебуваючи у власному житловому будинку, с. Підциря Камінь-Каширського району Волинської області, в присутності гр. [PERSON], жителя [INFO], позичив на 3 місяці, до 05 грудня 2013 року, 20000 гривень гр. [PERSON], жителю [INFO], про що було складено відповідну розписку. Відповідач зобовязувався повернути позику до 05 грудня 2013 року, однак не повернув. Своїми діями він порушив його права та законні інтереси та норми чинного законодавства України. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 20000 гривень, інфляційні нарахування в сумі 15175,07 грн. та річні в сумі 872,88 грн., судові витрати в сумі 1371 грн., із яких 1000 гривень становлять витрати на правову допомогу та 371 грн. судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явився, однак факсом надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 55). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 36-51, 52-54), причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно розписки від 04.09.2013 року [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] 20000 (двадцять тисяч) гривень до 05.12.2013 року (а.с. 6), але до теперішнього часу вказані гроші не повернуто. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доказів про те, що відповідач на день розгляду справи в суді погасив борг в повному обсязі в судове засідання не представлено, борг відповідача перед позивачем складає 20000 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму боргу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 15175,07 грн. та три проценти річних в сумі 872,88 грн.. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 374,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.401027883.1 від 22.06.2015 року та витрати на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 18 травня 2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №42 від 19 червня 2015 року у розмірі 1000 грн., тому суд стягує на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 374,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved