Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2006 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,53 га, розташована на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, яка їй належала згідно державного акту на право приватної власності на землю, а також земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,58 га, розташована на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, яку мати успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25.11.2002 року, але на себе належним чином за життя не оформила. Позивач являється спадкоємцем на майно [PERSON], а тому бажає вступити в спадщину після її смерті, але не може оформити свої права в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Щодо першої земельної ділянки оригінал державного акту втрачений, а на земельну ділянку, успадковану після смерті [PERSON], [PERSON] державний акт не отримувала взагалі. Тому позивач просив встановити факт належності померлій [PERSON] вказаних земельних ділянок, а за ним визнати право власності на дане майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач в наданій заяві свій позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача, а також представник третьої особи в наданих заявах, вказали те, що проти задоволення позову не заперечують, судове засідання також просять провести без їх участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з спорами про спадкове право, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 22.11.2006 року померла [PERSON], зі смертю якої відкрилася спадщина на майно, що їй належало. Позивач є сином померлої, а тому бажає прийняти спадщину після смерті матері. 24.11.2007 року в Лебединській нотаріальній конторі йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11) після смерті [PERSON] на житловий будинок, розташований по вул. Садова, 14 в с. Боровенька Лебединського району Сумської області, але йому відмовлено в оформленні решти спадщина. Так, позивачеві відмовлено у оформленні спадщину після смерті матері на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,53 га, розташовану на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, яка належала їй особисто на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-СМ 002652, виданого 20.02.2002 року, оригінал якого втрачено, Також позивач не може успадкувати земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,58 га, розташовану на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, яку [PERSON] фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25.11.2002 року, але на себе належним чином за життя не оформила. Державний акт на дану земельну ділянку відповідно [PERSON] не отримувала взагалі. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З копій державних актів (а.с. 7, 8), які збереглися до цього часу, та витягів з технічної документації (а.с. 15, 16), наданих управлінням Держземагентства у Лебединському районі, вбачається те, що померлим [PERSON] та [PERSON] дійсно належали вищевказані земельні ділянки. В свою чергу довідкою Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 10) підтверджується той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 25.11.2002 року, так як на час його смерті проживала з ним разом і вона фактично вступила в володіння його спадковим майном. Згідно зі ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від\~18.07.1963\~№\~1540-VI (який діяв на час відкриття спадщини [PERSON]С.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт належності [PERSON] спірних земельних ділянок знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому він підлягає встановленню. Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1222 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути субєктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Ухвалюючи рішення в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд приймає до уваги те, що такі його вимоги не суперечать закону, не порушують права та інтереси інших осіб, а тому також підлягають задоволенню. Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі (а.с. 22) площа земельних ділянок становить 3,528 га з них: ріллі 2,561 га, сіножаті 0,604 га, пасовища 0,363 га, та відповідно 3,575 га з них: ріллі 2,562 га, сіножаті 0,604 га, пасовища 0,409 га. Саме в таких розмірах за позивачем слід визнати на них право власності.

Outcome: approved