Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що з січня 2019 року шлюбні відносини подружжя не підтримує, почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільних дітей позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала, просила справу розглянути без її участі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 16 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 1327. Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Сторони поки проживають сумісно, проте відносини не підтримують, суспільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, а також згідно принципу добровільності шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим, є неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved