Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2009 є власником житлового будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований і відповідач у справі (колишній зять позивача), який з листопада 2016 року по теперішній час у вказаному житлі не проживає без поважних причин, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, тобто в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України є таким, що втратив право на користування цим житлом. Посилаючись на вищевказане, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком, при цьому судові витрати по справі просив покласти на нього. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2009 позивач є власником житлового будинку [ADDRESS](а.с. 10). Право власності позивача на вказане майно 15.07.2009 було зареєстровано Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування (а.с. 11). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Довідкою виконавчого комітету Новослобідської сільської ради від 18.07.2018 № 318 та копіями свідоцтва про одруження від 27.06.2014 та рішення Путивльського районного суду Сумської області від 03.04.2017 підтверджено те, що у вказаному будинку зареєстрований, окрім інших осіб, і колишній зять позивача, відповідач [PERSON] (а.с. 9, 15-16, 17). Комісійним актом від 20.07.2018 підтверджена та обставин, що [PERSON], відповідач у справі, з листопада 2016 року по теперішній час по [ADDRESS] не проживає (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім'ї власника будинку відповідач понад один рік у згаданому будинку не проживає, докази поважності причин його відсутності у справі відсутні, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. В зв'язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved