Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010 року за [NUMBER], будівля та споруди КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради є правом власності територіальних громад, селищ, міст Дніпропетровської області, в особі Дніпровської обласної ради. Будівля пансіонату складається із корпусу «А», «Б», «В». Статутом пансіонату передбачено, що майно закладу закріплюється за ним на правах оперативного управління. Розпорядженням Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №52р від 23.03.1983 року дозволено Дніпропетровському будинку-інтернату для престарілих та інвалідів (сьогодні - КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) проведення тимчасової реєстрації та виділено для тимчасового проживання 20 кімнат на першому поверсі правого крила блоку «Б» з окремим входом. Станом на сьогодні вищевказані кімнати є частиною будівлі пансіонату та будь-якого статусу, як службових приміщень або службового гуртожитку не набули. Отже, ці кімнати є однією будівлею пансіонату та не відокремлені у житловий фонд для населення. З 31 січня 2000 року у кімнаті [NUMBER], на першому поверсі, блоку «Б», зареєстровані та постійно проживають відповідачі. Враховуючи те, що вищевказана кімната не є службовим приміщенням або службовою кімнатою або будь-яким житловим приміщенням в якому може проживати особа, 30 вересня 2016 року на адресу відповідачів направлено листа з проханням добровільно виселитися та звільнити дане приміщення, а саме кімнату [NUMBER], але лист пансіонату відповідачами проігноровано. У зв'язку з чим, просить суд виселити [PERSON], [PERSON] з кімнати [NUMBER], першого поверху, правого крила, блоку «Б», по [ADDRESS] - без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав,зокрема зазначив, що відповідачі самоправно зайняли спірне житлове приміщення та безпідставно в ньому проживають, а тому відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України підлягають виселенню з нього, без надання іншого житлового приміщення. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, мотивуючи тим, що її донька багато років працювала на різних посадах в КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради. У зв'язку з тим, що вона потребувала житла, то на підставі її заяви, директором пансіонату їй та її сину була виділена кімната. Після вселення за дозволом директора пансіонату, вона і син зареєструвалась в спірному житловому приміщенні. Без дозволу директора пансіонату,паспортний стіл її ніколи б не зареєстрував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що його матері за місцем роботи було виділено спірне житлове приміщення. Іншого житла, він не має та проживає там, майже від самого народження. Вселились вони в нього на законних підставах. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради діє на підставі Статуту (нова редакція), що затверджений Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 426-18/VІ від 15.03.2013р., і є правонаступником Дніпропетровського будинку-інтернату (а.с.8-21). Відповідно п.4.2 Статуту майно закладу є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та закріплюється за ним на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, заклад володіє, користується зазначеним майном, вчиняючи щодо нього дії, які не суперечать чинному законодавству України та Статутові. Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010 року за [NUMBER], будівлі та споруди КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради за адресою: [ADDRESS] є комунальною власності територіальних громад, селищ, міст Дніпропетровської області, в особі Дніпровської обласної ради (а.с.5,6). Зокрема, відповідно до вищезазначеного свідоцтва будівля КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради складається із корпусу «А», «Б», «В». Розпорядженням Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №52р від 23.03.1983 року було дозволено проведення тимчасової реєстрації та виділено для тимчасового проживання 20 кімнат Дніпропетровського будинку-інтернату для престарілих та інвалідів (сьогодні - КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) на першому поверсі правого крила блоку «Б» з окремим входом. Як вбачається з копій паспортів (а.с.50-52,77), з 31.01.2000 року відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. До того ж, в паспорті відповідача [PERSON] на штампі про реєстрацію зазначено, що місце де вона зареєстрована є гуртожитком. Також, як встановлено судом, вищезазначене житлове приміщення було надано відповідачу [PERSON] та її сину [PERSON] у зв'язку з трудовими відносинами [PERSON] з КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради , де вона працювала санітаркою більше десяти років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.64-70). Позивач КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради пред'явив позовні вимоги про виселення [PERSON], [PERSON] без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України. Проте на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України з жилого приміщення може бути виселена лише особа, яка самоправно зайняла його. Враховуючи, що відповідачі у 2000р. вселились в кімнату [ADDRESS] в порядку, встановленому на той час законом, кімната їм була надана в зв'язку з трудовими відносинами відповідача [PERSON] з КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради, вважати їх особами, які самоправно вселилась у жиле приміщення неможливо за будь-яких підстав. Що стосується доводів позивача, що відповідачі підлягають виселенню із спірного житлового приміщення, оскільки воно не має статусу службового приміщення або службового гуртожитку, судом до уваги прийняті бути не можуть, так як, таких підстав для виселення ст. 116 ЖК не містить та і на момент вселення відповідачів та їх реєстрації у спірному житловому приміщенні, воно також не мало тих статусів про які зазначає позивач, однак це не завадило в ньому вселити та зареєструвати відповідачів. Отже, позовні вимоги КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради не є обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed