Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за життя його тітка [PERSON] склала заповіт та заповіла усе своє майно йому. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із: - житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]; - земельної ділянки розташованої на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в с. Копіївка, площею 1,9751га. Він являється єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадщину він прийняв, але оформити свої спадкові права на вищезазначену земельну ділянку не має можливості, в зв'язку з тим, що на землю відсутній оригінал державного акту на право власності. Тому в нотаріальному оформлені права власності на спадкове майно йому було відмовлено. По цій причині, позивач вимушена звернутись з позовом до суду, та просить визнати за ним право власності на спадкове майно, спадкоємцем якого він став. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляду за відсутністю їх представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Відповідно до копії свідоцтва про смерть - [INFO] померла тітка позивача [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно за заповітом, яке складається із: - житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]; - земельної ділянки розташованої на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в с. Копіївка, площею 1,9751га, що також в свою чергу підтверджується довідкою виданою виконкомом Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 7). Згідно копії заповіту від 29.05.1993 року посвідченого виконкомом Копіївської сільської ради за № 14 - позивач являється єдиним спадкоємцем майна покійної [PERSON] (а.с.4,5). Для того щоб прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено в оформленні спадкового майна, а саме земельної ділянки, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.01.2016 року за № 24/02-32 (а.с.9).. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України позивач правомірно набув право власності відповідно до спадкування за заповітом. Як визначено в ст.. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини. В зв'язку з цим, оспорюване право позивача щодо володіння та розпорядження спадковим майном підлягає захисту судом у спосіб визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України - визнання права власності. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем, підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved