Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на прилеглій території поруч з вищевказаною квартирою у 2017 році було проведено будівництво гаражів. При зверненні до Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області з метою виділення 2-х земельних ділянок за цільовим призначенням для гаражного будівництва площею по 0,006 га кожна, було відмовлено. Тому він просив визнати за ним право власності на вказані будівлі. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З копії довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 14 березня 2018р. вих. №321 та технічного паспорту на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться гараж цегляний під літ. [ADDRESS] 2017 року побудови загальною площею 29,3м2 вартістю 32 342,00грн. З копії довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 14 березня 2018р. вих. №322 та технічного паспорту на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться гараж цегляний під літ. [ADDRESS] 2017 року побудови загальною площею 36,1м2 вартістю 37 243,00грн. Таким чином загальна вартістю даних 2 гаражів побудованих позивачем становить 69 585,00грн. = 32 342,00грн. + 37 243,00грн. Однак, право власності [PERSON] належним чином не оформлене, оскільки при зверненні до Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області з метою виділення 2-х земельних ділянок за цільовим призначенням для гаражного будівництва площею по 0,006 га кожна, останній отримав відмову. Ст. 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1 ст.331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ч.5 ст.376 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу , зокрема з позовом про визнання права.. Ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені відповідачем і позовні вимоги визнаються в повному обсязі, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved