Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить винести рішення про негайне відібрати малолітньої [PERSON], [INFO] у батьків, [PERSON], [INFO], громадянина України, та [PERSON], [INFO], громадянки Азербайджанської Республіки, які мешкають за адресою: [ADDRESS], без позбавлення їх батьківських прав та невідкладну госпіталізацію дитини в дитяче туберкульозне відділення № 5 обласної дитячої інфекційної клінічної лікарні для надання їй медичної допомоги та лікування. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на обліку в службі у справах дітей Дзержинського району як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах перебуває малолітня [PERSON], [INFO]. Малолітня проживає з батьками, [PERSON], [INFO], громадянином України, та [PERSON], [INFO], громадянкою Азербайджанської Республіки, за адресою: [ADDRESS]. Малолітня [PERSON] спостерігається фахівцями МДП № 14 з дня народження. В липні 2013 року у дитини було виявлене новоутворення в області грудини. Малолітня була направлена на обстеження в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» в хірургічне відділення. Дитина з 05.08.2013 по 21.08.2013 перебувала на стаціонарному лікуванні, Після проведення операції та гістологічного вивчення матеріалу у малолітньої виявлено запалення кісток грудини туберкульозного характеру. Батькам було рекомендовано лікування доньки в дитячому туберкульозному відділенні № 5 обласної дитячої інфекційної клінічної лікарні. Від госпіталізації та стаціонарного лікування дитини вони відмовились. У подальшому у дитини був виявлене зростання мікобактерій туберкульозу. Малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в обласному клінічному протитуберкульозному диспансері № 7 з 30.10.2013 року з діагнозом: ВДТБ грудини, Дестр.+, МБТ+, МО,К+, Резист II 0, Гіст.+ ( наслідок після операції «абсцессотомії» 13.08.2013). Кат.1, Ког.4 (2013). Дитина потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Малолітня дитина опинилась в кризовій ситуації у зв'язку із зловживанням з боку її батьків батьківськими правами, а саме їх відмови від лікування доньки що спричиняє загрозу її життю та здоров'ю. В теперішній час [PERSON] та [PERSON], відмовляються від будь якого контакту з медичними працівниками дитячої поліклініки № 14, не впускають нікого в квартиру. Відсутність лікування та зволікання батьків щодо своєчасного лікування дитини створює загрозу для її здоров'я та життя. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, думку прокурора, який вважав за необхідне задовольнити позов, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, судом було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про права дитини гарантовано кожній дитині невід'ємне право на життя. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.І ст. 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, доданими до позовної заяви, на обліку в службі у справах дітей Дзержинського району як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах перебуває малолітня [PERSON], [INFO]. Малолітня проживає з батьками, [PERSON], [INFO], громадянином України, та [PERSON], [INFO], громадянкою Азербайджанської Республіки, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс», вказана квартира належить [PERSON] Сім'я [PERSON] зареєстровані та користуються житлом на підставі піднайму. Малолітня [PERSON] спостерігається фахівцями МДП № 14 з дня народження. В липні 2013 року у дитини було виявлене новоутворення в області грудини. Малолітня була направлена на обстеження в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» в хірургічне відділення. Дитина з 05.08.2013 по 21.08.2013 перебувала на стаціонарному лікуванні, Після проведення операції та гістологічного вивчення матеріалу у малолітньої виявлено запалення кісток грудини туберкульозного характеру. Батькам було рекомендовано лікування доньки в дитячому туберкульозному відділенні № 5 обласної дитячої інфекційної клінічної лікарні. Від госпіталізації та стаціонарного лікування дитини вони відмовились. У подальшому у дитини був виявлене зростання мікобактерій туберкульозу. Таким чином, малолітня дитина опинилась в кризовій ситуації у зв'язку із відмовою її батьків від лікування доньки, що спричиняє загрозу її життю та здоров'ю. Допитані в судовому засіданні в якості свідків медичні працівники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в обласному клінічному протитуберкульозному диспансері № 7 з 30.10.2013 року з діагнозом: ВДТБ грудини, Дестр.+, МБТ+, МО,К+, Резист II 0, Гіст.+ ( наслідок після операції «абсцессотомії» 13.08.2013). Кат.1, Ког.4 (2013). Дитина потребує термінового лікування в умовах стаціонару. [PERSON] була оглянута лікарем-фтизіатром ОКПТД № 7, з батьком дитини проведена бесіда щодо необхідності госпіталізації доньки. [PERSON] отримав направлення для госпіталізації дитини та пообіцяв прибути з донькою в стаціонар дитячого туберкульозного відділення № 5 ОДІКЛ, однак малолітня на лікування не поступила. 14.10.2013 батько з донькою з'явились в стаціонарі дитячого відділення № 5 ОДІКЛ без направлення фтизіатра та виписки з стаціонару ОДКЛ № 1. Лікарями відділення [PERSON] було рекомендовано привезти документи, більше батько з дитиною в стаціонарі лікарні не з'явились. Малолітня [PERSON] поступила на лікування тільки 23.10.2013. 28.10.2013 малолітню виписали з стаціонару у зв'язку з самовільним залишенням лікарні. Після самовільного залишення лікарні, [PERSON] та [PERSON], відмовляються від будь якого контакту з медичними працівниками дитячої поліклініки № 14, не впускають нікого в квартиру. З батьками малолітньої неодноразово проводились роз'яснювальні бесіди з приводу необхідності лікування дитини та її термінової госпіталізації в стаціонар спеціалізованої лікарні, медичними працівниками дитячої поліклініки № 14, оперуповноваженими ВКМСД Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківській області, дільничними фізіотерапевтичної служби. Батько [PERSON], [PERSON], був попереджений про відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, уразі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю. Він обіцяв госпіталізувати доньку, однак зволікав з вирішенням даного питання понад місяць. Правоохоронними органами була складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей. Крім того зазначені свідки зауважили, що відсутність лікування та зволікання батьків щодо своєчасного лікування дитини створює загрозу для її здоров'я та життя. Відповідно до наданого суду висновку, Департамент праці та соціальної політики управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON], [INFO] у батьків, [PERSON], [INFO], громадянина України, та [PERSON], [INFO], громадянки Азербайджанської Республіки, які мешкають за адресою: [ADDRESS], та невідкладну госпіталізацію дитини в дитяче туберкульозне відділення № 5 обласної дитячої інфекційної клінічної лікарні для надання їй медичної допомоги та лікування. Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved