Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номерний знак [NUMBER], 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER]; зобов'язати Коломийський відділ поліцій Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області повернути йому вищевказаний транспортний засіб без оплати за зберігання. Вказує, що 18.07.2017 р. він придбав вищевказаний транспортний засіб та в той же день оформив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 22 липня 2017 року працівники Коломийського ВП вилучили в нього транспортний засіб в зв'язку з тим, що при огляді документів та транспортного засобу було виявлено ознаки підробки свідоцтва реєстрації. Ним було отримано супровідний лист від слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Годжур В.Б. з якого вбачається, що повернути транспортний засіб, який було вилучено не представляється можливим, оскільки на транспортний засіб відсутні будь-якого роду реєстраційні документи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі,просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився без поважної причини, про дату,час і місце слухання справи були належним чином повідомлені. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні,18 липня 2017 року [PERSON] придбав транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номерний знак [NUMBER], 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Того ж дня позивачем було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається із рапорту поліцейського Коломийського ВП ГУНП Лубіва В.В. від 22.07.2018 року, ним було зупинено транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В ході перевірки було виявлено явні ознаки підробки свідоцтва реєстрації, номер кузова в свідоцтві про реєстрацію не сходиться із базою даних транспортних засобів (а.с.11). Вказаний автомобіль було вилучено на тимчасове зберігання, що підтверджується актом огляду затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання № 223 від 22.07.2017 року (а.с.12). По даному факту слідчим Коломийського ВП ГУНП Годжур В.Б. було відкрито кримінальне провадження № 12017090180000814 та внесено дані до ЄРДР (а.с.19). Згідно висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12.09.2017 року № 1.1.-292/17 спосіб друку та первинні елементи захисту на бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серією та номером [NUMBER] не відповідають способам друку та первинним елементам захисту, які є в бланках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться в офіційному обігу. Всі зображення у наданому свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу виконані струминним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії (а.с.13-16). Постановою від 22.09.2017 року слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017090180000814 від 23.07.2017 року, за відсутності в діях [PERSON] ознак складу злочину передбаченого ст. 358 ч.4 КК України,було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.17-18). Як вбачається з листа слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 22.09.2017 року, повернути [PERSON] вказаний вище транспортний засіб, який 22.07.2017 року було вилучено, не представляється можливим, оскільки на транспортний засіб відсутні будь-якого роду реєстраційні документи (а.с.23). У відповідності до ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном,на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст.386,387 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.208 ч.3 ЦК України правочини, що укладаються між фізичними особами на суму, що є більше 20 неоподатковуваних мінімумів , повинні бути укладені в письмовій формі. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України ,якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Як вбачається з матеріалів справи договір між позивачем та відповідачем не був нотаріально посвідчений та спірний автомобіль не було знято з обліку ДАІ. Крім цього, у відповідності до ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; повинні бути укладені в письмовій формі. Такого договору не було укладено. У відповідності до роз'яснення ВССУ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», яке є обов'язковим для судів при вирішенні аналогічних справ, судами повинно бути перевірено і враховано та обставина, що в деяких випадках письмові угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями, а на підставі частини другої статті 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. У відповідності до правової позиції Верховного суду по справі №640/7052/16-ц від 15.02.2018р., видача розписки та довіреності на володіння, користування та розпорядження автомобілем без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним договором та не є підставою для набуття права власності. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Аналіз нормст.ст. 244, 237, 655 ЦК України свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. У відповідності до ст.411 ч.5 ЦПК України в ред.2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, а також позиції позивачки, викладеної в позовній заяві, нотаріально договір купівлі-продажу автотранспорту не було посвідчено, відсутні також і довіреність на право керування спірним автомобілем. Позивач не навів достатніх даних і причин, не зняття з обліку спірного автомобіля. Крім цього, позивач не довів суду обставину передбачену ч.2 ст.220 ЦК України, а саме те, що одна сторона ухилилась від виконання нотаріального посвідчення договору. Так, суду не представлено ні письмових звернень, претензій чи інших письмових документів від позивачки до власника автомобіля, надісланих належним чином з повідомленням про вручення, які б свідчили про ухилення від нотаріального посвідчення договору. Позивачем не надано суду доказів того, що спірний автомобіль було знято з обліку в уповноваженому органі ДАІ, відповідно переходу права власності від власника до позивача не відбулось, не наведено причин не укладення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, не наведено доказів ухилення власника від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля, а сам договір купівлі-продажу автомобіля був укладений в усно без нотаріального посвідчення,про що сам позивач зазначив в своїй позовній заяві. За таких обставин в позовних вимогах щодо визнання права власності на спірний автомобіль слід відмовити. Що стосується вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути транспортний засіб марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номерний знак [NUMBER], 1999 року випуску, номер кузова [NUMBER] без оплати за зберігання, то суд вважає, що дану вимогу слід задовольнити, оскільки позивачем набуто транспортний засіб у власність на підставах, що не заборонені законом, оскільки ним було сплачено грошові кошти за придбання транспортного засобу, в нього наявний оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, комплект ключів від нього та відсутні будь-які претензії зі сторони власника транспортного засобу, який добровільно відчужив його особі, в якої позивач придбав транспортний засіб, крім того відсутні докази вважати, що транспортний засіб знаходиться в розшуку чи під будь-якою забороною відчуження, з наявністю будь-яких арештів на нього. На підставі наведеного та ст.ст.208 ч.3, 220 , 316,317,319,321 ЦК України, пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», роз'яснення ВССУ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» , правової позиції Верховного Суду по справі №640/7052/16-ц від 15.02.2018р. , та

Outcome: partial