Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вказаний позов позивач обґрунтовує тим, що в січні 2013 року він на прохання відповідача за усним договором позики передав останньому гроші в сумі 9000,00 гривень, однак довіряючи відповідачу, розраховуючи на його порядність та добросовісність не вимагав у відповідача розписки на підтвердження передачі грошей, вказана домовленість була усна, та відповідач зобовязувався повернути отримані гроші в позику позивачу до серпня 2013 року. Позивач вказує, що в серпні 2013 року відповідач знову попросив у нього позичити кошти в сумі8560,00 гривень для власних потреб, при цьому попередньо отримані гроші в позику повернуті не були. За усним договором позики позивач в серпні 2013 року передав відповідачу зазначену суму коштів. Як і першого разу, розраховуючи на порядність, чесність та добросовісність відповідача, позивач не взяв від останнього розписки на підтвердження передачі грошей. Вказана домовленість була усна, та відповідач зобовязувався повернути отримані гроші в позику позивачу до травня 2014 року. Позивач вказує, що до початку травня 2014 року на його вимогу повернути отримані в позику гроші відповідач відповів відмовою, крім того, відповідач почав поводити себе зухвало, не відповідав на телефонні дзвінки, уникав зустрічі та ухилявся від взятих на себе зобовязань по поверненню коштів. Позивач зазначає, що враховуючи протиправну поведінку відповідача він в січня 2015 року звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем до Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області. 29.01.2015 року подана заява була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12015060270000056. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що дійсно відповідач позичив гроші в сумі 16000,00 гривень у позивача та відповідно до зобовязання та наданих пояснень зобовязується дані кошти повернути. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобовязання не виконав. 16.02.2015 року старшим слідчим СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що пояснення надані відповідачем під час його допиту, підписані ним, є документом, що стверджує факт вчинення правочину (договору позики), як того вимагають вимоги чинного законодавства між позивачем і відповідачем, та підтверджують обставини, на які позивач посилається в позовній заяві. Позивач просить стягнути з відповідача його користь суму боргу за договором позики у розмірі 17560,00 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 гривень та сплачену суму судового збору. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать конверти, які повернулися з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно повідомлення УДМС України в Житомирській області від 03.07.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 16.02.2015 року та протоколу допиту свідка від 16.01.2015 року, в серпні 2013 року [PERSON] зловживаючи довірою [PERSON], в с. Строків, Попільнянського району, Житомирської області, заволодів його грішми в сумі 17560,00 гривень. 29.01.2015 року СВ Попільнянського РВ було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню. В ході проведення досудового розслідування допитаний в якості потерпілого [PERSON], пояснив, що в серпні 2013 року [PERSON] шахрайським шляхом заволодів його грішми в сумі 17560,00 гривень допитаний з даного приводу в якості свідка [PERSON], пояснив, що в дійсності позичив гроші в [PERSON] в сумі 16000,00 гривень, однак, після звільнення з ПАТ «ТАКО» тривалий час не міг влаштуватися на роботу, про що повідомляв обозного О. В., також останньому як гарант повернення грошових коштів, [PERSON] були добровільно надані документи [PERSON] на будинок та земельну ділянку по вулиці Л. Українки в с. Строків, Попільнянського району, Житомирської області. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015060270000056 було закрите у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Даний факт підтверджено і матеріалами кримінального провадження № 12015060270000056. Згідно приписів ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Несплата відповідачем суми позики вважається порушенням зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, згідно приписів ст. 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, витрати понесені позивачем на правову допомогу складають 1500,00 гривень. Відповідно до чека № 24062015202547 від 24.06.2015 року позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Враховуючи вищезазначене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.

Outcome: approved