Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним, [PERSON], право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається: з 3-х житлових кімнат загальною площею 34,2 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м., ванної площею 2,3 кв.м., коридорів площами 15,2 кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею 15,6 кв.м., комори площею 15,9 кв.м., загальною площею 95,8 кв.м.. Позивач у судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідачі надали до суду заяву, у якій позов визнали, просили справу розглядати за їх відсутності. Представник КП «Міська агенція по приватизації житла» до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, сповіщався належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що упродовж серпня 2013 року [PERSON] по згоді і в присутності матері [PERSON], отримував від позивача кошти на оформлення документів на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] у сумі 7 000 доларів США. Зазначена обставина була визнана сторонами. Зазначені кошти видавали позивачем для оформлення правовстановлюючих документів, з метою, відповідно до попередньої усної домовленості, продати вищевказану квартиру, яка складається: з 3-х житлових кімнат загальною площею 34,2 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м., ванної площею 2,3 кв.м., коридорів площами15,2 кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею 15,6 кв.м., комори площею 15,9 кв.м., загальною площею 95,8 кв.м. Вартість цієї квартири було визначено експертом ПП «Інженер сервіс». Згідно звіту про оцінку майна, вартість квартири становить 80 400, 00 гривень. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] було отримано від [PERSON] загальну суму, яка становить 166 000 гривень. Ця сума фактично мала стати ціною, за яку відповідачі продали належну їм квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 11.05.2013 року, о 14.00 годині [PERSON] взяв у [PERSON], суму, еквівалентну 7 000 доларів США, яку зобов'язався повернути до 01.08.2013 року. Як вбачається з його особистих слів та з пояснення, яке [PERSON] надав Начальнику Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, полковнику міліції Стратієвському О.Д., ці гроші він витратив на придбання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом надання цих коштів відповідачам [PERSON] і його матері [PERSON], для оформлення ними правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, з метою, відповідно до попередньої усної домовленості, продати вищевказану квартиру [PERSON] Ці гроші [PERSON], згідно усного договору зі [PERSON] (а як вбачає ст.. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами) мав витратити на підготовку передпродажного пакету документів, а саме: узаконення самовільної реконструкції, відновлення загублених первісних документів, реєстрація, виплата заборгованості за комунальними послугами, а також на відновлення квартири у відповідності до технічної документації, так як квартира була повністю зруйнована після пожежі. Своїх коштів для придбання цієї квартири [PERSON] не мав, отож він позичив суму, еквівалентну 7 000 доларів США у [PERSON] і передав ці гроші відповідачам [PERSON] та [PERSON] у якості авансу. Проте, після закінчення даного терміну, [PERSON] прийшов до [PERSON] і сказав що ці гроші він разом із [PERSON] витратили, а документи не відновили, що підтверджується поясненням [PERSON], даним Начальнику Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, полковнику міліції Стратієвському О.Д. [PERSON] знову звернувся до позивача за позикою, пояснив ситуацію, що склалася, і 28.07.2013 року, о 13.00 [PERSON] знову позичив [PERSON] суму, еквівалентну 7 000 доларів США. 08.12.2013 року [PERSON] у черговий раз звернувся до позивача з проханням позичити йому суму, еквівалентну 6 000 доларів США, що він й зробив того ж дня, о 20.00. 09.12.2013 року [PERSON] передав запозичені у позивача напередодні кошти [PERSON] у якості остаточного розрахунку за продаж належної [PERSON] та [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], про що [PERSON] написав розписку, у якій підтвердив факт отримання цих грошей від [PERSON] у якості остаточного розрахунку за продану ними квартиру, та у якій зазначив, що він розуміє, що цим приймає на себе зобов'язання разом із своєю мамою [PERSON] у строк до 17.01.2013 року передати у власність [PERSON] вищевказану квартиру юридично (тобто шляхом укладання нотаріального договору). Фізично звільнити квартиру і передати її [PERSON] вони зобов'язалися у строк до 31.01.2014 року. Результатом усної домовленості [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] стало нотаріально посвідчене укладання Попереднього Договору,та Додаткового договору до Попереднього договору, які [PERSON] та [PERSON] уклали 17.01.2014 року, у яких [PERSON] зобов'язався продати [PERSON] не пізніше 31.01.2014 року, а [PERSON] - купити у [PERSON] та [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за 166 000, 00 грн., 116 200,00 грн. з яких вже була виплачена [PERSON] [PERSON], а 49 800,00 грн [PERSON] ще має сплатити. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У своїх розписках [PERSON] обіцяв повернути запозичені йому гроші: - У розписці від 11.05.2013 року, коли він запозичив суму, еквівалентну 7 000 доларів США - до 01.08.2013 року, - У розписці від 28.07.2013 року, коли він запозичив суму, еквівалентну 7 000 доларів США - до 28.08.2013 року, - У розписці від 08.12.2013 року, коли він запозичив суму, еквівалентну 6 000 доларів США - до 14.01.2014 року. Так як грошей в нього наразі немає, інших цінностей, достатніх для задоволення вимог, окрім спірної вищевказаної квартири, також не має, суд вважає, що [PERSON] може виконати перед позивачем свої зобов'язання шляхом визнання судом права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] - за [PERSON] Згідно п.2 ст.1047 Цивільного Кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно п.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно Ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено підстави для знаття особи з реєстраційного обліку. Одними із таких підстав, є примусове знаття з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Рішення, повинно бути ухвалене судом, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved