Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області про виділення земельної частки (пай) із земель резерву. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач як член колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ОД № виданого Великомихайлівською райдержадміністрацією 30 листопада 1998 року, на підставі рішення від 19 березня 1996 року №145 яка перебула у колективному сільськогосподарській власності КСП «Прогрес», розміром 7.9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж земельної цієї частки в натурі на місцевості та знаходиться в межах Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив суду, що його право порушуються і він не може розпоряджатися свою земельною ділянкою як повноцінний власник, не отримує орендної плати за її використання та не може укласти будь яку правову угоду, щодо свого майна, оскільки відсутня пайова земля на території Цибулівської сільської ради і землевпорядна організація не в змозі виготовити відповідні документи. Відповідач з позовними вимогами згідний, заперечень не надав, справу просив слухати у його відсутність. Заслухавши позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню по слідуючим мотивам. Як встановлено в судовому засіданні, та не спростовується відповідачем, позивач як член колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ОД № виданого Великомихайлівською райдержадміністрацією 30 листопада 1998 року, на підставі рішення від 19 березня 1996 року №145 яка перебула у колективному сільськогосподарській власності КСП «Прогрес», розміром 7.9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж земельної цієї частки в натурі на місцевості та знаходиться в межах Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області. Позивач звернувся до землевпорядної організації для виготовлення державного акту та виділення в натурі земельної ділянки на території Цибулівської сільської ради, однак пайова земля відсутня і він не може отримати у власність земельну ділянку яка належить позивачу за законом. Відповідно до вимог ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до довідки викопіювання із земель землекористування Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району бажаним місцем розташування земельної ділянки, яка надається у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель резерву розташована на масиві №36 і знаходиться в адміністративних межах Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району, Одеської області, розміром 7.9 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) подають до відповідної сільської, селищної ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч.1 ст.2 вищезазначеного Закону України, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай)т є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч.2 ст.2 вищезазначеного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України визнається недійсним. Згідно ст. 81 ЗК України Право власності на землю громадян виникає на підставі г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). На підставі п.1 ст. 153 ЗК України Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Outcome: approved