Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м.Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою [ADDRESS], підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.09.2012р. по 29.02.2016р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 10335,02 грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 6769,30 грн., субсидія надана на суму 500,08 грн. Заборгованість за спірний період становить 3065,64 грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за період з 01.09.2012р. по 30.09.2015р. в розмірі 3065,64грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задовольнити. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вказана квартира належить на праві власності її матері - відповідачу по справі [PERSON], яка в даному помешканні не зареєстрована з вересня 2015р. Вона зареєстрована та фактично мешкає в спірному помешканні. Квартира підключена до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання і такі послуги їм надавались. Певний період часу у неї були фінансові складнощі, вона вносила оплату в меншому розмірі, іноді нерегулярно, деякий час у неї була субсидія, але потім її забрали і останнім часом вона регулярно сплачує послуги в тому розмірі, який їй дозволяє розмір її доходів. Можливо існує якась заборгованість, але вона особисто не рахувала її. Вона мала намір погасити її частково, як їй рекомендували в МТМ, запевнивши її, що у такому випадку, вони не будуть звертатися до суду. Зараз вона вимушена буде сплатити ще судовий збір, в той час, коли б ці кошти могли піти на оплату заборгованості. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, просить стягувати заборгованість рівними частинами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, зі слів відповідачки [PERSON], вона є людиною похилого віку, за своїм станом здоров'я не може прибути в суд, вони є членами однієї родини і їй відомо про розгляд даної справи. З урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки [PERSON] за наявними доказами. В подальшому суд прийняв рішення про продовження судового розгляду у відсутність сторін, які подали відповідні заяви. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій, діє на підставі Статуту, відповідно до якого є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню м.Запоріжжя для побутових потреб. Квартира №56 знаходиться в багатоквартирному будинку №20а пр..Юбілейний м.Запоріжжя, який підключений до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Згідно довідки ЦОА №6 у вказаній квартирі станом на 09.10.2015р. були зареєстровані [PERSON] з 08.11.2011р., [PERSON] з 23.09.2015р. та неповнолітня [PERSON] з 26.04.2007р. Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER] заведеного на вказану квартиру, за період 01.09.2012р. по 29.02.2016р., нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 10335,02 грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 6769,30 грн., субсидія надана на суму 500,08 грн. Заборгованість за спірний період становить 3065,64 грн. 22.10.2015р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя був виданий судовий наказ 2-н/337/1705/2015 про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2012р. по 30.09.2015р. в сумі 2272,08грн. та судовий збір в сумі 304,50грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2015р. вказаний судовий наказ був скасований. 30.03.2016р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.64,68,162 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Повнолітні члени сім'ї наймача (власника) несуть солідарну з ним відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму та зобов'язані брати участь у витратах по утриманню житла. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Оцінивши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв'язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі, будучи споживачами комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов'язання за фактично існуючим між ними та позивачем договором теплопостачання та гарячого водопостачання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.09.2012р. по 29.02.2016р., в сумі 3065,64 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, їх облік здійснювався за встановленими приборами обліку, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не оспорюється, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, а надані відповідачкою [PERSON] квитанції на сплату цих послуг узгоджуються з вказаним розрахунком, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1378,00 грн., розподіливши його між відповідачами порівну - по 689,00грн. з кожного. В заяві від 24.05.2016р. відповідачка [PERSON] заявила вимогу про стягнення з неї суми заборгованості рівними частками, фактично заявивши вимогу про розстрочку виконання судового рішення. Згідно з ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у 10-денний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну або встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Зі змістовного аналізу вказаної норми вбачається, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. На даний час судом не встановлено обставин, які унеможливлюють виконання відповідачами судового рішення або ускладнюють його виконання. Відповідачка [PERSON] не зазначила обставини, які унеможливлюють виконання нею судового рішення і є підставою для розстрочки його виконання. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні відповідного клопотання відповідача відмовити. При цьому, суд зазначає, що питання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення може бути вирішено в подальшому, в ході примусового його виконання, у випадку виникнення відповідних підстав для цього.

Outcome: approved