Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, а згодом з уточненою позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 12\~006,22 гривень, суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 15\~946,60 гривень, інфляційні витрати у розмірі 768,40 гривень та заподіяну моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 гривень, зазначивши, що 13 лютого 2008 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма». 09 червня 2016 року він був звільнений з ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на підставі ч. 1\~ст. 36 КЗпП України. На день його звільнення 09.06.2016 року відповідач не розрахувався з ним по заробітній платі та має заборгованість за період з квітня 2016 року по червень 2016 року. Загальна сума нарахованої заробітної плати у розмірі 14914,55 гривень, загальна сума заборгованості 12006,22 грн. Крім того відповідач в порушення вимог КЗпП в день звільнення не виплатив у повному обсязі заборгованість по заробітній платі, а тому повинен сплатити суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 15\~946,60 гривень або по день винесення рішення та інфляційні витрати в розмірі 768,40 грн. Також, невиплатою заробітної плати йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн., оскільки був змушений позичати гроші, щоб прогодувати свою родину та оплачувати комунальні послуги. Позивач у судове засідання не зявився, суду надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Також в телефонному режимі позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 12\~006,22 гривень, суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день винесення рішення в розмірі 18866,40 гривень, інфляційні витрати у розмірі 768,40 гривень. В частині стягнення моральної шкоди позивач відмовився. Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, уточнені позовні вимоги, а саме про стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 12\~006,22 гривень, суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день винесення рішення в розмірі 18866,40 гривень, інфляційні витрати у розмірі 768,40 гривень визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши доводи уточненої позовної заяви, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що уточнений позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За\~статтею 47 КЗпП України\~роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1\~ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з копії трудової книжки, та розрахункового листка, позивач дійсно працював в Публічному акціонерному товаристві «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» з 13 лютого 2008 року по 09 червня 2016 року (а.с.7). Заборгованість підприємства перед позивачем з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 12006,22 грн. (а.с.9). Крім того,\~ст.117 КЗпП України\~передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Даний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України у справі №6-144цс13 від 29 січня 2014 року, ухваленої в порядку\~ст. 360-4 ЦПК України\~і у силу вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковим для усіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до п. 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов*язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 8 Порядку). Дата звільнення позивача 09.06.2016 року. Розрахунковий період: квітень-травень 2016 року. Квітень 2016 року: заробітна плата 2529,85 грн., робочих днів - 21; Травень 2016 року: заробітна плата 1962,08 грн., робочих днів - 19. Таким чином, середньоденний заробіток складає: (2529,85+1962,08)/(21+19)= 112,30 грн. Отже, на день звільнення позивача його середньоденний заробіток складав - 112 грн. 30 коп. Кількість робочих днів, що припадають на час затримки виплати заробітної плати: червень 2016 року - 12 р.д.; липень 2016 року - 22 р.д.; серпень 2016 року - 22 р.д.; вересень 2016 року - 22 р.д.; жовтень 2016 року - 20 р.д.; листопад 2016 року - 22 р.д.; грудень 2016 року - 22 р.д., січень 2016 р. 20 р.д., лютий 2017 року (по день винесення рішення, тобто по 08.02.2017 року ) 6 р.д., а всього 168 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день ухвалення рішення суду, тобто по 08 лютого 2017 року: 112,30 грн. х 168 р.д. = 18 866,40 грн. Згідно роз'яснень абз. 5 п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~суд обчислює суму, що підлягає стягненню без урахування податків та обов'язкових платежів, оскільки справляння податків і сплата обов'язкових платежів є відповідним обов'язком робітника і роботодавця. Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. ( Абзац четвертий пункту 3 в редакції Постанови КМ N 692 (692- 99-п) від 23.04.99). Якщо виплата заборгованості із заробітної плати провадиться до опублікування Держкомстатом індексу споживчих цін за останній місяць перед виплатою суми заборгованості, під час розрахунку суми компенсації на період до опублікування зазначеного індексу споживчих цін за згодою працівника для розрахунків застосовується індекс споживчих цін за попередній місяць. ( Пункт 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ N 692 ( 692-99-п ) від 23.04.99). У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Приклад розрахунку суми компенсації наведено у додатку до цього Положення. Виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Відповідно до зведеної таблиці індексів споживчих цін в Україні індекси споживчих цін (індекси інфляції) по Україні за червень-листопад 2016 року становить: червень - 99,8%, липень - 99,9%, серпень - 99,1%, вересень - 101,8%, жовтень - 102,8%, листопад - 101,80%, що в процентному відношенні складає (1,8+2,8+1,8)=6,4 %. Враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року, зі змінами від 09 серпня 2001 року та 31 березня 2003 року у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати необхідно застосовувати коефіцієнт інфляції. Як слідує з наведеного, нарахований, але не виплачений позивачу при звільненні дохід станом на день звільнення складає 12006,22 грн., і тому індекс інфляції заробітної плати становить: 12006,22 х 6,4%=768,40 грн. Таким чином,

Outcome: approved