Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 20.10.1989 р. по 25.01.2017 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м Суми від 30.05.2017 р. його позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 46213 грн. 35 коп. 13.06.2017 р. відповідач виконав рішення суду від 30.05.2017 р. виплативши 46213 грн. 35 коп. у касі товариства, однак у відповідності з ч. 1 ст. 117 КЗпП України середній заробіток за період затримки розрахунку добровільно виплачений не був. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості у сумі 32529 грн. 64 коп.; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заяву підтримав, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 20.10.1989 р. по 25.01.2017 р. позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах /а.с.6-8/. 25.01.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.05.2017 р. стягнуто з ПАТ «СМНВО» на користь [PERSON] компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 46213 грн. 35 коп. /а.с.11/. 13.06.2017 р. позивачу було виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 46213 грн. 35 коп. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 21.05.2017 р. № 16-07/347 на день звільнення працівника [PERSON] середньоденна заробітна плата становить 346 грн. 06 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. Отже за період з 25.01.2017 р. по 13.06.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 19033 грн. 30 коп. (55 робочих днів х 346,06 грн. = 19033,30). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2017 р. по 13.06.2017 р. у сумі 19033 грн. 30 коп. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 200 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial