Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 01 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого він являється, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Д 06-02-247 МК, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 28170 доларів США строком до 01 грудня 2011 року. Відповідач [PERSON] зобовязалася щомісячно повертати кредитні кошти та відсотки за користування ними згідно графіку погашення кредиту та відсотків. 01 грудня 2006 року з метою правового забезпечення повернення кредиту банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] зобовязався відповідати за зобовязаннями, що виникають з умов кредитного договору № Д 06-02-247 МК від 01.12.2006, у повному обсязі. Відповідач [PERSON], порушуючи зобов'язання за договором, з вересня 2009 року припинила вносити щомісячні платежі, станом на 15 вересня 2015 року допустила заборгованість по кредиту в сумі 15146,67 доларів США, по відсотках за користування кредитом в сумі 19231,02 доларів США. За прострочення сплати кредиту та погашення відсотків їй як позичальнику нараховано пеню в сумі 21400,92 доларів США. Оскільки заборгованість до даного часу не погашена, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідачів солідарно 55778,61 доларів США заборгованості за кредитним договором, що за курсом 21,95 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.09.2015 еквівалентно 1224340 гривень 49 копійок, та 18365 гривень 11 копійок понесених судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Надаючи пояснення, послався на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Додатково пояснив, що позичальник не виконувала умови кредитного договору з січня 2009 року. Останні суми були нею внесені 22.10.2011, 10.02.2012 та 30.05.2012. Вважає, що заяви відповідачів про застосування строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту з обох відповідачів починає перебіг з дати останньої операції за кредитом з 30.05.2012. Згідно умов кредитного договору та договору поруки такий строк встановлений сторонами у пять років. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Не оспорюючи факту отримання кредиту, його розміру та фактів порушення нею зобовязань за договором, зазначила, що на час укладення договору курс долара по відношенню до гривні був значно меншим і вона розрахувала свої фінансові можливості щодо повернення кредиту. Декілька років вона сумлінно платила кредитні кошти. При значному зростанні курсу долара платити кредит стала неспроможна. На її неодноразові звернення домовленості з банком щодо його реструктуризації не досягнуто. До матеріалів справи представником позивача подано виписку по банківському рахунку від 08.12.2015, із якої вбачається, що остання банківська операція по кредитному рахунку була здійснена 30.03.2009. Після цього жодних платежів на погашення кредиту нею здійснено не було. 16.09.2010 позивачем надіслано на її адресу лист вих. № 202, у якому зазначено, що нею із 05.01.2009 постійно порушуються умови договору в частині своєчасного та повного погашення відсотків та кредиту. Згідно такого листа станом на 16.09.2010 сума заборгованості складала 6 987,61 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту 6 239,29 доларів США, заборгованість за процентами 3 383,00 доларів США, пеня 65,32 доларів США. У доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості від 15.09.2015 та позовній заяві представник позивача безпідставно зазначає про те, що сума заборгованості по кредиту становить вже 15146,67 доларів США. Таке збільшення тіла кредиту є неможливим, оскільки тіло кредиту не може збільшитись автоматично у звязку з непогашенням кредиту. Факт внесення нею коштів на погашення кредиту 22.10.2011, 10.02.2012 та 30.05.2012 категорично заперечує, стверджує, що на час звернення позивача до суду сплив строк позовної давності, подала заяву про його застосування. З підстав пропуску строку позовної давності позов не визнав відповідач [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав, вважає його необґрунтованим та поданим з порушенням строку позовної давності і строку дії поруки. Заперечуючи проти заявлених вимог, зазначив, що боржник [PERSON] первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01.12.2011, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Після березня 2009 року [PERSON] жодних платежів на погашення кредитної заборгованості не здійснювала. У листі-вимозі позивача від 16.09.2010 за вих. № 202 за підписом начальника Миронівського відділення [PERSON] було чітко вказано, що згідно з кредитним договором Д 06-02-247 МК від 01.12.2006 банк вимагає погасити заборгованість по кредиту у повному обсязі у розмірі 9 687,61 доларів США до 30.09.2010. Після отримання вказаного листа, враховуючи що від боржника вимагалось сплатити весь залишок по кредиту достроково, боржником та поручителем жодних платежів не здійснювалось. Зазначив, що оскільки позивач,

Outcome: partial