Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №3838 від 02.08.2013 року в розмірі 16\~381,82 грн., яка складається з: 13 627,84 грн. тіло кредиту; 2\~753,98 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору ПАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит у розмірі 22 300,00 грн. зі сплатою 11% річних на 36 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 01 серпня 2016 року. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобовязань перед ПАТ «Державний ощадний банк України» виступив [PERSON] згідно договору поруки №3838/1 від 02.08.2013 р. та [PERSON] згідно договору поруки №3838/2 від 02.08.2013 р. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 26.07.2017 року виникла вищевказана заборгованість. Також позивач просить стягнути на підставі ст. 625 ЦК України 5\~066,72 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 874,00 грн. 3% річних від суми заборгованості. Позивач вважає, що розрахунок суми заборгованості, нарахованих процентів, інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованим, а відповідно вимоги щодо стягнення заборгованості підтверджені належними доказами, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначив, що в даному випадку є порушення інтересів філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», як державної установи, а саме неповернення кредитованих грошових коштів веде до зменшення фінансового стану банку, що позначається на стані кредитних ресурсів банку і веде до зменшення прибутку державної банківської установи. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 22\~322,54 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначив, що на позовних\~ вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно. Про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України; відповідачі [PERSON] та [PERSON] викликались за адресою їх фактичного місця проживання. Будь-яких клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але повторно не зявились в судове засідання без повідомлення причин та не подали будь-яких заперечень проти позову (відзиву) та позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права. Судом встановлено наступне. 02 серпня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3838, за яким останній отримав кредит у розмірі 22 300,00 грн. зі сплатою 11 % річних за користування кредитом (а.с.5-19). Відповідно до п.2.2. договору, кредит надається на 36 (тридцять шість) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 01 серпня 2016 року на споживчі цілі. Відповідно до п.11.1.2. договору, до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобовязань повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років. Відповідно до п.3.3.3. договору, позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 619,44 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого дня місяця наступного за звітним, починаючи з 01 вересня 2013 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Відповідно до п.3.3.2. договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів (а.с.14-15) або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором. Відповідно до п.3.2.1. договору, банк здійснює надання кредиту одноразово в готівковій формі шляхом надання кредитних коштів позичальнику в касі банку. Отримання коштів відповідачем в розмірі 22 300,00 грн. підтверджується копією заяви на видачу готівки №3838 від 02.08.2013 (а.с.39). Згідно пункту 4.2.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по цьому договору. Пунктами 4.3.1; 4.3.3-4.3.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобовязання; у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості; відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору. В забезпечення виконання зобовязання за договором №3838 від 02.08.2013 року було укладено договір поруки №3838/1 від 02.08.2013 року з [PERSON] (а.с.20-24) та договір поруки №3838/2 від 02.08.2013 року з [PERSON] (а.с.30-38), за якими [PERSON] та [PERSON] є поручителями [PERSON] і відповідно до умов договору поручителі зобовязались відповідати перед кредитором солідарно з боржником [PERSON] за виконання в повному обсязі зобовязання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до п.10.1.1. договору поруки №3838/1 від 02.08.2013 року та п.10.1.1. договору поруки №3838/2 від 02.08.2013 року, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та дії протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобовязання за кредитним договором та зобовязань поручителя за цим договором. Відповідач станом на 26.07.2017 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 22\~322,54 грн., яка складається з: 13\~627,84 грн. заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) 2\~753,98 грн. заборгованість за відсотками. Вищевказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором №3838 від 02.08.2013 (а.с.51). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачами встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно з ч. 1,3 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості, надавши відповідний розрахунок (а.с.52). Наданий розрахунок (а.с.52) суд вважає правильним. З розрахунку вбачається, що: 4212,84 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період лютий 2016 року - липень 2017 року; 853,88 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2016 року - липень 2017 року; 727,04 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 01.02.2016 р. по 25.07.2017 р.; 146,96 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 02.02.2016 р. по 25.07.2017 р. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 22\~322,54 грн., яка складається з: 13627,84 грн. тіло кредиту; 2753,98 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 4212,84 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період лютий 2016 року - липень 2017 року; 853,88 грн. інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період лютий 2016 року - липень 2017 року; 727,04 грн. 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 01.02.2016 р. по 25.07.2017 р.; 146,96 грн. 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 02.02.2016 р. по 25.07.2017 р. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved