Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 16869,30 грн., зазначивши, що 15 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 16, за яким відповідач отримав кредит у сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 48,00% річних за поточною заборгованістю та 96,00% річних за простроченою заборгованістю, строком до 15.07.2015 року. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 07 від 15.01.2014 року. За цим Договором поруки відповідач [PERSON] зобовязалась перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] всіх його зобовязань за Кредитним договором. Оскільки відповідач систематично не виконує обовязки за Кредитним договором, станом на 15.07.2015 року виникла зазначена заборгованість за Кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і дату судового засідання була повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від них не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявилась, факти, викладені в позовні заяві, визнала, проти позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року між Кредитною спілкою «Славутич-Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 16. Згідно видаткового касового ордеру № 35 від 15.01.2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 7000,00 грн. Також 15.01.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 07, за умовами якого [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, та несе солідарну з нею відповідальність. Відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1 до кредитного договору) відповідач [PERSON] була зобовязана повертати кредит шляхом внесення щомісячних платежів у відповідному розмірі. Однак вже починаючи з травня 2014 року відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту. Письмові вимоги позивача до відповідачів від 16.02.2015 року (вих. №№ 1602/7, 1602/8) залишились без відповіді й без виконання. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 15.07.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 16869,30 грн. та складається з: - залишку кредиту в розмірі 6224,00 грн.; - процентів за користування кредитом в розмірі\~3671,69 грн.; - процентів за користування простроченим кредитом в розмірі\~6973,61 грн. Оцінюючи обґрунтованість розміру позовних вимог, суд бере до уваги умови Кредитного договору. Так, пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом є фіксованою і становить 48% річних за строковою заборгованістю, та 96% річних за простроченою заборгованістю по кредиту. Аналіз цієї умови Кредитного договору в сукупності з іншими його умовами дає підстави вважати, що п. 3.1 Кредитного договору встановлені процентні ставки за кредитом, застосування яких залежить від того, своєчасно або несвоєчасно виконуються зобовязання з повернення кредиту (його чергової частини). З цього можна зробити висновок, що їх одночасне застосування є неможливим та суперечитиме як умовам договору, так й міркуванням розумності, справедливості та добросовісності, оскільки буде означати стягнення подвійної плати за користування кредитом. З огляду на це, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 3671,69 грн. (за ставкою 48% річних) не підлягають задоволенню, оскільки за п. 3.1 Кредитного договору до простроченої заборгованості за кредитом застосовується процента ставка у розмірі 96% річних, що за розрахунком позивача становить 6973,61 грн. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial