Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 01.03.2019 року, мотивуючи тим, що 06.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №4928 щодо звернення стягнення грошових коштів на суму 23491,18 грн. 13.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП №56771430. 11.08.2018 року була винесена постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена по місцю виконання, а саме ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та Білоцерківське об`єднане управління пенсійного фонду України в Київській області. Вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Згідно з виконавчим написом нотаріуса між ним та АТ «Банк Ренесанс капітал» 05.09.2013 року був укладений кредитний договір, строк дії договору мені невідомий, оскільки у нього немає самого договору. Крім того, він категорично заперечує щодо розміру суми заборгованості на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса. Сума у розмірі 23491,18 грн. за період з 24.05.2017 року по 24.05.2018 року є повністю необгрунтованою та нічим не підтвердженою. Термін дії картки сплив 05.09.2013 року, а виконавчий напис вчинено 06.06.2018 року, тобто, з дня виникнення права вимоги пройшло більше 3-х років. Також, він виплачував якісь платежі, однак по якому договору йому невідомо, і сума заборгованості постійно змінюється, що нівелює положення про безспірність заборгованості, отже, існує спір. У зв`язку з цим, просив визнати виконавчий напис від 06.06.2018 року №4928, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, щодо звернення стягнення з нього грошових коштів на суму 23 491,18 грн., таким, що не підлягає виконанню. 05.03.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.03.2019 року ухвалою суду заяву [PERSON] , про забезпечення позову у даній справі було задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 06.06.2018 року за №4928 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 11.08.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, по виконавчому провадженню № 56771430. 16.04.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача, адвокат Дульдієр Олександр Петрович, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі та копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис №4928 від 06.06.2018 року. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №56771430, щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №4928 від 06.06.2018 року. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №4928 (а.с.3), яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», який є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», 23491,18 грн. заборгованості за період з 24травня 2017 року по 24 травня 2018 року за кредитним договором № GP-5025521 від 05.09.2013 року. Оспорюваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, виконавче провадження №56771430, 13.07.2018 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження, 11.08.2018 року постановою приватного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , яка направлена по місцю виконання, а саме на ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та Білоцерківське об`єднане управління пенсійного фонду України в Київській області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-7). З матеріалів нотаріальної справи та матеріалів виконавчого провадження (а.с. 52, 122), вбачається, що 05.09.2013 року на підставі Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено Договір карткового рахунку № GP-5025521 та договір страхування (оферти) та надано кредит у формі овердрафту у розмірі 22880,00 грн., строком користування 24 місяців, розміром комісії за обслуговування овердрафтом - 2%, процентною ставкою за користування несанкціонованим овердрафтом у розмірі - 36%. Згідно із копією статуту (а.с. 111-114), ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до банку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Також, з матеріалів нотаріальної справи, встановлено, що 06.06.2018 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надійшла заява від 24.05.2018 року вих.№66 представника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» Височина Є.М. про вчинення виконавчого напису. До заяви додано оригінал Кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості та документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. Також, у заяві зазначено, що у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № GP-5025521 від 05.09.2013 року за період з 24.05.2017 року по 24.05.2018 рік у розмірі 23491,18 грн. У зв`язку з цим, заявник просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі ( а.с.120). Втім, як вбачається з вказаної заяви та доданих до неї документів, ані у даній заяві, ані у доданих до неї документах не вказано який саме строк минув з дня виникнення права вимоги до дня подання цієї заяви нотаріусу. Крім того, не вказано відомостей про строки погашення заборгованості й у виписці з рахунку (а.с.121). Також, з вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст.89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1. даної Глави Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до роз`яснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. (Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 ( v0002700-95 ) від 13.01.95, N 12 ( v0012700-96 ) від 01.11.96 ). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собіцей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та постанові від 10.10.2018 року у справі №405/1015/17. В ході розгляду справи знайшло своє підтвердження той факт, що відповідач ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» не надав приватному нотаріусу Хара Наталії Станіславівні необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. Крім того, як вбачається із направлених суду приватним нотаріусом матеріалів, разом із заявою про вчинення виконавчого напису, їй було надано письмову вимогу вих. №1190 від 13.04.2018 року, у якій ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вимагав від [PERSON] виконати зобов`язання за кредитним договором GP-5025521 від 05.09.2013 року, а саме - негайно погасити заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 23 491,18 грн. в строк до 20.04.2018 року. Позивача було попереджено, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги банк застосує заходи примусового позасудового стягнення заборгованості, зокрема, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; примусового судового стягнення заборгованості (а.с.123). Втім, у якості доказів направлення позивачу вищевказаної вимоги було надано роздруківку - документ, яка сформована самим банком, без дати, назви, підпису, печатки, не містить штампів відділення поштового зв`язку про їх відправлення, яка не може бути визнана доказом надіслання відповідної письмової вимоги позивачу (а.с. 124). Отже, суд не приймає до уваги дані докази, оскільки, нотаріусу відомості про отримання боржником вказаного повідомлення надані не були, а боржник вважається належним чином повідомлений про вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором в тому разі, коли Банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про усунення порушень за кредитним договором, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Таким чином, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Позивач заперечує укладення кредитного договору № GP-5025521 від 05.09.2013 року, та заперечує наявність будь-якої заборгованості, тобто, не визнає зазначений розмір заборгованості 23491,18 грн. Так, з матеріалів нотаріальної справи вбачається, що банк надав нотаріусу виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с. 121), однак, з даної виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а саме банківська виписка, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, нотаріусу надані не були, тому і немає підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також розмір штрафних санкцій та процентів за користування кредитними коштами, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Тому, суд критично оцінює даний докази, яку відповідач ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, тому, з відповідача на користь держави стягуються судові витрати в розмірі 768,40 грн..

Outcome: approved