Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитом в розмірі 38536,58 дол. США та 3040 грн., а також судовий збір. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит № 1620-н від 13.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 48000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних у строки та в порядку, встановлених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.06.2027 року. Позичальник зобовязання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 року заборгованість за кредитом становить 38536,58 дол. США та 3040 грн. Виконання зобов'язання за цим кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON] 08 грудня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1620-н від 13 червня 2007 року в розмірі 469251 грн. 02 коп. Також стягнуто судовий збір в рівних частках в розмірі 3654 грн. 29 квітня 2015 року заочне рішення від 08 грудня 2014 року судом скасовано за заявою відповідача [PERSON], та справу призначено до розгляду в загальному порядку. 18.05.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив достроково стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором про іпотечний кредит від 13.06.2007 року в розмірі 44497,55 доларів США та 4933,60 грн. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, та звернулись до суду з заявою про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що позивач має право вимагати стягнення у судовому порядку простроченого боргу та суму нарахованих процентів за користування кредитом лише з 14.05.2012 року, а не з 13.06.2007 р. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 13.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі ПАТ «Державний ощадний банк України»), та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 1620-н. Відповідно до договору ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов'язалося надати [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 48000 дол. США (еквівалент 242400 грн. за курсом НБУ на день укладення договору) на придбання квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.. Стовпова, 81/1, кв. 40,42, на строк 240 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.06.2027 року на умовах, визначених договором. У свою чергу, [PERSON] зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Згідно з п. 1.5 зазначеного договору позичальник зобовязується щомісячно до останнього робочого дня звітного місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 200 дол. США, що складає 1010 грн. за курсом НБУ станом на 13.06.2007 року, та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 5.2 договору про іпотечний кредит № 1620-н за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого платежу, за кожний день прострочення. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобовязання по договору не виконала, тіло кредиту не повертала, проценти за користування кредитом не сплатила у визначений договором термін. Таким чином, [PERSON] порушила істотні умови укладеного договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 14.05.2015 року складається з наступного: строковий основний борг за кредитом 28574 дол. США; прострочений основний борг 6622,84 дол. США; заборгованість по сплаті процентів за період з 13.06.2007 року по 14.05.2015 року 5978,83 дол. США; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту 3840 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 14.05.2014 року по 14.05.2015 року 1781,97 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 14.05.2014 року по 18.05.2015 року 1322,39 дол. США, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за комісійною винагородою за супроводження кредиту за період з 18.05.2014 року по 18.05.2015 року 1093,60 грн. 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.02.2013 по 14.05.2015 рр. 217,52 дол. США. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено іпотекою квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 81/1, кв. 40,42, а також порукою [PERSON] згідно з укладеним з нею договором від 13.06.2007 року № 1. За умовами цього договору поруки поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 1620-н від 13.06.2007 року, а саме повернути кредит, сплатити відсотки, пеню і інші штрафні санкції, передбачені кредитним договором. При цьому поручитель несе солідарну відповідальність перед банком. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту та забезпечення його порукою, які регулюються главою 71 ЦК України, параграфом 3 глави 49 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України , поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Щодо заяви представників відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд наголошує на наступному. За змістом ст. ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Із матеріалів справи вбачається, а також підтверджується доводами, викладеними [PERSON] в заяві про перегляд заочного рішення, а також підтверджено її представником в судовому засіданні, що починаючи з 2007 року по 2014 рік [PERSON] регулярно здійснювала погашення кредиту, та сплачувала проценти, нараховані позивачем на залишок заборгованості. Відповідно до додатку № 1 до Розрахунку загальної заборгованості за договором (а. с. 131-132) останній платіж по погашенню кредиту здійснений [PERSON] 01.01.2014 року. Відповідно до додатку № 2 до Розрахунку загальної заборгованості за договором (а. с. 133-134 об.) останній платіж по процентах здійснений [PERSON] 01.10.2014 року. Суд надає оцінку тим обставинам, що платежі, які здійснювались [PERSON] на виконання зобовязання, не завжди мали щомісячний характер, однак відповідні платежі здійснювались регулярно та відповідно до умов договору, та припинились лише в 2014 році. Таким чином, в межах трьохрічного строку до моменту подачі позовної заяви в серпні 2014 року неможливо вважати пропущеним строк позовної давності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved