Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом вказуючи, що 05.03.2010 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,829 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на землю серії II-ДП № 020431, яку остання заповіла позивачеві. Постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку містяться виправлення ПІБ власника з «[PERSON]Е.» на «[PERSON]Є.» які чинним законодавством заборонено, тому позивач просить суд визнати за ним право на спадкування на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач та його представник повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 109). Відповідач та третя особа повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, до канцелярії суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 107,108). Розгляд\~справи\~проводиться\~в\~порядку\~ст.\~197\~ч.2\~ЦПК\~України\~за\~відсутності\~осіб,які \~беруть \~участь \~у \~справі \~без \~фіксування \~судового \~процесу \~за \~допомогою \~звукозаписувального \~технічного \~засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 березня 2010 року померла мати позивача - [PERSON] (далі - спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). За життя [PERSON] рішенням сесії Миколаївської селищної народних депутатів № 128-11/23 від 29.02.2000 року було передано у приватну власність, як члену КСП «Родина» земельну ділянку та видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,829 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 6163 (а.с.20). Проте у державному акті допущені виправлення у прізвищі спадкодавця - помилково зазначена «Терехова Тетяна Елисеівна» виправлена на «Тєрєхова Тетяна Єлисеївна». Вищевказану земельну ділянку, що належала спадкодавцю на підставі цього ж Державного акту вона заповіла позивачу, згідно заповіту, посвідченого секретарем Миколаївської селищної ради [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 131 (а.с.17). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 125 ЗК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Постановою \~державного \~нотаріуса \~від \~23.02.2016\~року \~(а.с.18) \~позивачеві \~було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] (на земельну ділянку), оскільки у державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку містяться виправлення, що суперечить чинному законодавству. Відповідно \~до \~листа державного нотаріуса, заяву про прийняття спадщини \~подав \~лише \~позивач, заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав. Спадкова справа \~після \~смерті \~спадкодавця \~відкрита. Також нотаріусом повідомлено, що 27.04.2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на частину житлового будинку, що належав спадкодавцю, та існування заповіту спадкодавця посвідченого 23.02.2010 року Кіровською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області за реєстровим № 31, у якому вона заповіла все своє майно позивачу (а.с.55-58,59,60). Відповідно до п.4 «Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим. що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно з правовою позицією ВССУ, викладеною в листі останнього за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Аналізуючи зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визнати за позивачем право на спадкування за заповітом, оскільки спірний Державний акт про право власності на землю виданий з порушенням законодавства,а спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку. Позивач просить покласти судові витрати на його рахунок, що є правом позивача. Відповідно до ,

Outcome: approved