Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 23.12.1995 Половинківською сільською радою Старобільського району Луганської області, актовий запис №34. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 23 грудня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [INFO] у шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинились, тому подальше перебування в шлюбі позивача та відповідача не має сенсу. Позивач не бажає продовження шлюбу з відповідачем. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.06.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.07.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 25.07.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 21.08.2018. Позивач та його представник до судового засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 23 грудня 1995 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 19 квітня 2018 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області, актовий запис №34. Як вбачається з позовної заяви від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved