Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 25.12.2019 року становить 14705,24 грн., яка складається з наступного: 10439,37 грн. - заборгованість за кредитом, 1273,30 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 1816,13 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 676,44 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на його користьзаборгованість та судові витрати. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. За заявою представника позивача справу розглянуто без його участі. Відповідач ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримав 25.03.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У судове засідання 09.04.2020 року відповідач не прибув, повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що від 22.03.2018 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі Позивачем Відповідачу такої картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено назву найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору Відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею станом на 25.12.2019 року становить 14705,24 грн., яка складається з наступного: 10439,37 грн. - заборгованість за кредитом, 1273,30 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 1816,13 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 676,44 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд доходить висновку, що матеріалами справи доведено існування між сторонами кредитних зобов`язань, використання відповідачем кредитних коштів, та періодичне погашення кредитної заборгованості. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит,будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що станом на 25.12.2019 року заборгованість за кредитом - 10439,37 грн., заборгованість за нарахованими відсотками- 1273,30 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 1816,13 грн. та підлягає стягненню з Відповідача. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по штафам відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 676,44 грн. - штраф (процентна складова) відповідно, задоволенню не підлягають, оскільки сама Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню, а з Відповідача підлягає стягненню за Договором № б/н від 22.03.2018 року лише: заборгованість за кредитом - 10439,37 грн., заборгованість за нарахованими відсотками- 1273,30 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 1816,13 грн., а всього разом 13528,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1933,84 грн. (13528,80 грн. х 2102 грн. : 14705,24 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial