Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з нею у шлюбі з 04 липня 2015 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та втрату почуття любові і поваги один до одного. З жовтня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Він проживає з іншою жінкою, планує з нею створити сім'ю, збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просив його розірвати. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, в поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що заявлені вимоги визнає та просить відновити дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 липня 2015 року. Дані обставина підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Піївської сільської ради Миронівського району Київської області. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Відносини між сторонами як подружжям розладились через різні погляди на сімейні відносини. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, з жовтня 2016 року шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Позивач проживає з іншою жінкою, з якою бажає створити сім'ю, категорично заперечує проти примирення з відповідачем. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач є особою, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. В поданій до суду заяві вона вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище, що є підставою для прийняття рішення про його відновлення. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем було сплачено 640 гривень судового збору. Враховуючи позицію позивача, вказані витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved