overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 03.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 60. Від цього шлюбу народжені діти - син [PERSON] , 2013 р.н., донька [PERSON] , 2007 р.н. Сторони подали письмові заяви про розгляд справи у свою відсутність, просили позов задовольнити, шлюб розірвати, послались на те, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. За правилами ст. 141, ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути половину сплаченого судового збору, тобто суму 384,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, яким просив суд розірвати шлюб укладений 10.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , і зареєстрований Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 1704. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.04.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання відповідач не з`явився, сповіщений належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.12.2019 року постановлено розглядати справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами 10.09.2016 року укладено шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Питання судового збору у позові не порушувалось. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, яким просив суд розірвати шлюб, який був укладений 19.05.1984 року року між ними, і зареєстрований виконкомом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а/з про шлюб № 23. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав письмову заяву про визнання позову, просив справу розглядати у свою відсутність. При таких обставинах рішення ухвалюється у підготовчому засіданні. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Сторони уклали шлюб 19.05.1984 року. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Питання судового збору позивач не порушував. За правилом ст. ст. 141, 142 ЦПК України на користь позивача підлягає поверненню половина суми сплаченого судового збору за квитанцією від 04.06.2019 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, яким просила суд розірвати шлюб, який був укладений 12.08.2014 року року між ними, і зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції, а/з про шлюб № 134. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав письмову заяву про визнання позову, просив справу розглядати у свою відсутність. При таких обставинах рішення ухвалюється у підготовчому засіданні. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Сторони уклали шлюб 12.08.2014 року. Від цього шлюбу народжена донька [PERSON] , 2013 р.н. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. За правилом ст. ст. 141, 142 ЦПК України на користь позивача підлягає поверненню половина суми сплаченого судового збору за квитанцією від 04.06.2019 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просив визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме: квартирою [ADDRESS] . При цьому, позивач посилався на те, що відповідачі з 2005 року не мешкають за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачують, їхні речі у квартирі відсутні. Позивач до судового засідання не з`явився, направив свого представника. Представник позивача вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Вимоги до [PERSON] на підставі вимог ст.49 ч.2 п.1 ЦПК України не підтримала. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до ордеру на жиле приміщення №545 від 28.12.1979 року, виданого Виконавчим комітетом Заводської ради народних депутатів, [PERSON] отримав право на зайняття жилого приміщення жилою площею 36,49 кв.м., яке складається із трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований та постійно проживає позивач [PERSON] , відповідачі не проживають у квартирі з 2005 року. Згідно акту про не поживання особи за місцем реєстрації від 25.02.2020 року, засвідченого підписами мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] не проживають з 2005 року. Даний акт засвідчений ТОВ «Забота». Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачі не проживають у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин, а отже є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Факт реєстрації в квартирі відповідачів завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право власності №14256 від 23.04.2012 року виданого виконкомом Коростенської міської ради вона є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] . На даний час в квартирі зареєстровані сторонні особи, відповідачі по справі, хоча фактично за вказаною адресою вони не проживають, особистих речей та іншого належного їм майна в квартирі не має. Вказала, що відповідачі завдають шкоди інтересам її сім`ї, в зв`язку\~з їх реєстрацією\~ вона\~\~несе\~\~додаткові\~ витрати\~\~по\~ утриманню\~\~квартири,\~тому просила суд постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право на користування вказаним вище житловим приміщенням та зняти з реєстрації. \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Справа розглянута за правилами спрощеного позовного\~провадження. \~ \~ \~ \~Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачами не надано. Третіми особами пояснень щодо позову не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідачів за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності №14256 від 23.04.2012 року виданого виконкомом Коростенської міської ради. Іншими співвласники є члени сім`ї позивача: [PERSON] та [PERSON] , треті особи у справі. \~ \~ \~ \~За даною адресою зареєстровані відповідачі у справі, хоча фактично вони за цією адресою не проживають з жовтня 2009 року. \~ \~ Ці обставини підтверджені актом і відповідачами не спростовані. \~ \~ \~ \~За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.ст.317,319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи\~ обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких порушень його права. \~ \~ \~ \~Підстави втрати права користування житлом визначені ст.405 ЦК України. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідачі в\~ жилому приміщенні відсутні без поважних причин, вони є такими, що втратили право користування ним, тому вимога про визнання втратившим право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Вимога про зняття відповідачів з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що він є власником квартири [ADDRESS] . На даний час в квартирі зареєстровані колишні власники, відповідачі по справі, хоча фактично за вказаною адресою вони не проживають після укладення 21.03.2018 року договору купівлі-продажу 9/10 часток квартири, особистих речей та іншого належного їм майна в квартирі не має. Вказав, що відповідачі завдають шкоди інтересам його сім`ї, в зв`язку з реєстрацією відповідачів він несе додаткові витрати по утриманню квартири, томупросив суд постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право на користування вказаним вище житловим приміщенням. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідачів за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] договором купівлі-продажу від 21.03.2018 року, договором дарування від 15.07.2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За даною адресою зареєстровані відповідачі у справі, хоча фактично вони за цією адресою не проживають з 2016 року, особистих речей в квартирі їх немає. Ці обставини підтверджені актом від 04.09.2019 року і ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.ст.317,319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права. Згідно положень п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, просив стягнути з них заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 11\~433,92 гривень. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у звязку з чим був відкритий особовий рахунок № 707-2129079 по якому відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON], який повинна був сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Однак, оплату за ці послуги відповідач не здійснює з 01.03.2007 року по 01.07.2015 року, у звязку з чим борг перед підприємством за вищевказаний період становить 11\~433,92 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідачів, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надав суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повній мірі. Відповідачі до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача винести заочне рішення по справі у відсутність відповідача. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачем відповідачу за адресою: [ADDRESS], здійснюється теплопостачання. Із-за не оплати відповідачами даних послуг в період з 01.03.2007 року по 01.07.2015 рокуутворилась заборгованість, яка складає 11\~433,92 грн. Добровільно та на вимогу позивача відповідачі суму заборгованості не сплачують. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, п.33 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30.12.1997р. № 1497, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а споживачі зобов'язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за теплопостачання з 01.03.2007 року по 01.07.2015 рокув сумі 11\~433,92 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 243,60грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення вартості не облікованої електроенергії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ПАТ „ДТЕК «Дніпрообленерго» постачає електричну енергію за адресою відповідачів: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]). 19.02.2013 року під час перевірки стану електричних приладів обліку за адресою відповідачів було виявлені порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: користування електроенергією поза приладом обліку прихованим способом, що є порушенням ст.27 ЗУ «Про електроенергетику», про що представниками позивача було складено акт №Д005448 від 19.02.2013 року у присутності [PERSON]. Згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, вартість не облікованої енергії за період з 29.10.2012 року по 19.02.2013 року складає 1249 гривень 42 копійок, яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Зі згоди представника позивача суд постановляю заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ „ДТЕК «Дніпрообленерго» постачає електричну енергію за адресою відповідачів: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]). 19.02.2013 року під час перевірки стану електричних приладів обліку за адресою відповідачів було виявлені порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: користування електроенергією поза приладом обліку прихованим способом, що є порушенням ст.27 ЗУ «Про електроенергетику», про що представниками позивача було складено акт №Д005448 від 19.02.2013 року у присутності [PERSON]. Згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, вартість не облікованої енергії за період з 29.10.2012 року по 19.02.2013 року складає 1249 гривень 42 копійок. У зв'язку з тим, що відповідачі до теперішнього часу не сплатили вартість необлікованої енергії в наслідок порушення, тому суд вважає стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі Дніпропетровських міських електричних мереж вартість недоврахованої електроенергії в сумі 1249 гривень 42 копійок та 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved