Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту автомобіль марки ГАЗ-32213-420, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] та знаходиться на автостоянці за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачка, 12, посилаючись на те, що зазначений автомобіль перебуває в заставі у ТОВ «Вердикт Фінанс», а тому арешти, накладені Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на зазначений автомобіль були накладені незаконно. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі двічі у судові засідання не з'явилися, хоча про час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили і з заявою про розгляд справи за їх відсутності не звертались, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON] 27.11.2006 року був укладений договір застави № 2607/1106/64-001-Z-1, згідно з яким [PERSON] передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки ГАЗ-32213-420, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником АКБ «Тас-Комерцбанк») та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 11 та договір «Про відступлення права за договором застави», згідно з якими ПАТ «Сведбанк» разом з відступленням своїх прав вимоги заборгованостей по кредитним договорам від боржників, одночасно відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» і права вимоги за договорами застави рухомого майна, які визначені цим договором. Згідно ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. 24.11.2009 року, 09.08.2010 року та 14.06.2011 року Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, під час здійснення виконавчих дій по відношенню до майна [PERSON] було винесено постанови АА № 376341, № 20711726 та № 27024574 про арешт всього його майна та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, Відділом було арештовано і Заставне майно - вищезазначений автомобіль. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ч.5 ст.18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. В судовому засідання встановлено, що момент виникнення права застави за договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем [PERSON] виникло з моменту нотаріального посвідчення цього договору, а саме - з 27.11.2006 року, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено 24.11.2009 року, 09.08.2010 року та 14.06.2011 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно ст.60 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет обтяження, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту зі спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved