Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі-Мокроцької М.П., яка є колишньою цивільною дружиною позивача та не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 2013 року, а існування її реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на те, що і позивач і відповідач створили нові сім'ї, відповідач перестала бути членом сім'ї позивача та не проживає в належному позивачу будинку з 2013 року, а також на те, що між сторонами відсутні будь-які домовленості щодо подальшого проживання відповідача за вищевказаною адресою, відповідно до ст.ст.391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 28.09.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності, видане згідно рішення Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області №64 від 30.11.2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14052163 від 28.03.2007 року, [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача від 13.09.2018 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає з травня 2013 року. Відповідно до рішення Апеляційного суду Херсонської області від 10 жовтня 2017 року, ухваленого у цивільній справі №648/4079/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] в с. Правдине Білозерського району Херсонської області відмовлено та встановлений факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 2013 рік. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік, а саме з 2013 року, відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved