Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 203 нп у розмірі 2084,93 грн., та № 287 нп у розмірі 12876,73 грн. Зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. Ухвалою суду від 13.10.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 09.01.2018 під представника [PERSON], [PERSON] - адвоката Компанійця В.В. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких він вважає позовні вимоги не необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки ні [PERSON], ні [PERSON] спірні договори не укладали. Про їх наявність вони дізнались лише після отримання копії позову. Після ознайомлення з позовом та доданими документами помітили, що підписи в кредитних договорах та договорах поруки виконані не ними, тобто є підробленими. Ухвалою суду від 21.03.2018 у справі призначено почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта. 21.05.2018 поновлено провадження у справі, для розгляду клопотання експерта. Ухвалою суду від 06.06.2018 витребувано додаткові докази. Ухвалою суду від 05 липня 2018 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON], який помер [INFO] У зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Стеценко О.С. із здійснення правосуддя 18.10.2018, на підставі розпорядження керівника апарату Новопсковського районного суду Луганської області від 31.10.2018 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2018, матеріали цивільної справи 31.10.2018 передані на розгляд судді Проньки В.В. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 01.11.2018 справа прийнята до провадження судді Проньки В.В., провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON], який помер [INFO], до 17.11.2018 включно. 23 листопада 2018 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.04.2019 залучено до участі у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості [PERSON] як правонаступника [PERSON], померлого [INFO].Судове засідання у справі відкладено до 10 травня 2019 року. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічним засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір №203нп (далі -Договір-1), згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала [PERSON] кредит у розмірі 1200,00 грн., на умовах строковості, зворотності та цільового використання, плата за користування кредитом становить 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредит надається строком на 13 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. 22 травня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір №287нп (далі -Договір-1), згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала [PERSON] кредит у розмірі 3500,00 грн., на умовах строковості, зворотності та цільового використання, плата за користування кредитом становить 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Умови вказаних договорів є ідентичними. Згідно до п.п. 2.2, 2.3 кредитного договору кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього договору, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1. цього договору. Пунктами 3.1 договору, передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - проценти, а в наступне чергу - сума кредиту, що передбачено п.3.5 кредитного договору. Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 кредитного договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.1.3 кредитного договору відповідач зобов'язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2 кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрав для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклав договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитних договорах. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитних договорів №203нп від 01.03.2013, №287нп від 22.05.2013 та графіком платежів за кредитними договорами, про що свідчить його підпис. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача - на отримання кредиту, а з боку позивача - на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Доводи [PERSON] про те, що він спірні кредитні договори не укладав, грошових коштів не отримував спростовуються зібраними у справі доказами, призначена ухвалою суду від 21.03.2018 почеркознавча експертиза не була проведена у зв'язку з недостатньою кількістю порівняльного матеріалу, інших клопотань від сторін про проведення судової почеркознавчої експертизи у справі не було заявлено. Судом встановлено, що свої зобов'язання за спірними кредитними договорами КС «Імперіал ЛТД» виконала, надавши [PERSON] кредит у розмірі 1200,00 грн. та 3500,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 01.03.2013 та 22.05.2013. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитними договороми між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі - відповідачем, поручителем) були укладені договори поруки №203нп/1 від 01.03.2013, №287нп/1 від 22.05.2013. Відповідно до п. 1.1. договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №203нп від 01.03.2013 та кредитним договором №287нп від 22.05.2013, а також додатковими угодами до них, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1. договорів поруки передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителів виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 3.1. договорів поруки, поручителі відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Пунктом 3.2 договорів поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Положеннями п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2 цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя, не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. [PERSON] зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконував, у зв'язку з чим згідно розрахунку за кредитним договором №203нп від 01.03.2013, наданим позивачем, станом на 11.09.2017 утворилася заборгованість за договором, яка складає 2084,93 грн. (сума позовних вимог - 2084,48 грн.), у тому числі: заборгованість зі сплати основного боргу - 612,45 грн. (сума позовних вимог - 612,00 грн.), заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 1472,48 грн. Згідно розрахунку за кредитним договором №287нп від 22.05.2013, наданим позивачем, станом на 11.09.2017 утворилася заборгованість за договором, яка складає 12876,73 грн. (сума позовних вимог - 12875,25 грн.), у тому числі: заборгованість зі сплати основного боргу - 3451,48 грн. (сума позовних вимог - 3450,00 грн.), заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 9425,25 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 кредитного договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору. Якщо дата здійснення чергових платежів згідно графіка платежів припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то здійснення платежів відбувається на наступний за вихідними (святковими, неробочими) днями робочий день кредитодавця і це не вважається порушенням графіка платежів. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - проценти, а в наступне чергу - сума кредиту. Пунктом 5.4.3 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує один календарний місяць, або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків від суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №10/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору №203нп від 01.03.2013 сторони визначилися, що КС «Імперіал ЛТД» надає [PERSON] кредит строком на 13 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, якою є 01.03.2013 згідно видаткового касового ордеру, тому суд приходить до переконання, що позивач має право вимагати повернення заборгованості за відсотками за договором, яка утворилася станом на 01 квітня 2014 року - кінець строку дії договору. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.03.2014 нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 649,02 грн. При цьому, з розрахунку також вбачається, що [PERSON] за період з 01.03.2013 по 11.09.2017 за користування кредитом було сплачено відсотків на загальну суму 1319,45 грн., що на 670,43 грн. перевищує суму нарахованих відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування. З огляду на викладене, враховуючи умови кредитного договору, а саме п. 3.5, згідно якого погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - проценти, а в наступне чергу - сума кредиту, різниця між нарахованими та сплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 670,43 грн., повинна бути зарахована в рахунок сплати заборгованості зі сплати основного боргу (тіла кредиту). За таких підстав, враховуючи, що сума основного боргу становить 612,45 грн., а різниця між нарахованими та сплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 670,43 грн. підлягає зарахуванню в рахунок сплати заборгованості зі сплати основного боргу, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором №203нп від 01.03.2013 погашена в повному обсязі, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Що стосується договору №287нп від 22.05.2013 сторони також визначилися, що КС «Імперіал ЛТД» надає [PERSON] кредит строком на 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, якою є 22.05.2013 згідно видаткового касового ордеру, тому позивач має право вимагати повернення заборгованості за відсотками за договором, яка утворилася станом на 22 травня 2014 року - кінець строку дії договору. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.05.2014 нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 2493,47 грн. При цьому, з розрахунку також вбачається, що [PERSON] за період з 22.05.2013 по 11.09.2017 за користування кредитом було сплачено відсотків на загальну суму 4705,48 грн., що на 2212,01 грн. перевищує суму нарахованих відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування. З огляду на викладене, враховуючи умови кредитного договору, а саме п. 3.5, згідно якого погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - проценти, а в наступне чергу - сума кредиту, різниця між нарахованими та сплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 2212,01 грн., повинна бути зарахована в рахунок сплати заборгованості зі сплати основного боргу (тіла кредиту). За таких підстав, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором №287нп від 22.05.2013 становить 1237,99 грн. і складається із заборгованості за основним боргом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], який помер [INFO], на користь позивача заборгованості за кредитним договором №287 нп від 22.05.2013 у сумі 1237,99 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом - 1237,99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору складали 1600 грн. Враховуючи те, що задоволено 8,43% позовних вимог (1237,99 грн. від 14961,66 грн. складає 8,43%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави суму судових витрат в розмірі 134,88 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600 грн. х 8,43 % / 100), та з позивача на користь держави 1465,12 грн. (1600 грн. - 134,88 грн.).

Outcome: partial