Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку він прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем. До складу спадкового майна ввійшли земельні ділянки загальною площею 3,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії [NUMBER], в якому були зроблені виправлення в написанні по батькові власника. При вказаних обставинах він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просив визнати за ним право власності на ці земельні ділянки. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, надіславши до суду письмову заяву. Представник відповідача Хустянської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд письмово листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього та повторним свідоцтвом про народження позивача (а.с.6,7). До складу спадкового майна ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,76 га, з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] розташовані на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області, що належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05 грудня 2002 року Хустянською сільською радою Буринського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №495, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією державного акта, довідкою відділу Держгеокадастру у Буринському районі, витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.8,10-16). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті останнього, прийняв його син - позивач по справі [PERSON] відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї, що вбачається з довідки Хустянської сільської ради (а.с.17). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт серії [NUMBER], який посвідчує право власності спадкодавця на земельні ділянки, містить виправлення у написанні його по батькові, що вбачається з письмового роз'яснення нотаріуса за №777/01-16 (а.с.18). Разом з тим, як видно з витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки зазначений Державний акт дійсно був виданий спадкодавцю [PERSON] В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаних виправлень в написанні по батькові спадкодавця у державному акті унеможливили отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. З повідомлення відділу Держгеокадастру у Буринському районі вбачається, що усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку позивач також не спроможний. Разом з тим, дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначені земельні ділянки належали батьку позивача [PERSON], а помилки у правовстановлюючому документі, що підтверджують право власності останнього на них, мають технічний характер, однак не можуть бути виправлені у зв'язку зі смертю спадкодавця. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог та необхідності захисту його права.

Outcome: approved