Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2016 є власником будинку, розташованого по вул. Першотравнева, 81 в м. Путивль Сумської області. У будинку зареєстрований [PERSON], відповідач у справі, який є членом сімї колишнього власника. Оскільки відповідач у вказаному житлі не проживає, комунальні послуги не сплачує та участі в утриманні цього майна не приймає, тому просив визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Витрати по справі просив покласти на нього. Також надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи в силу ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2016 позивач є власником будинку № 81, розташованого по вул. Першотравневій в м. Путивль Сумської області, що підтверджується копією цього свідоцтва, витягом зі Спадкового реєстру та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17-19). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Відповідач зареєстрований у вказаному житлі, як член сімї колишнього власника будинку, але фактично в ньому не проживає з 2006 року, що вбачається з копії будинкової книги та комісійного акту від 20.07.2018 (а.с. 6-12, 20). У постанові від 05.11.2014 в справі № 6-158цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином, беручи до уваги наведені правові норми та даючи оцінку наявним у справі доказам, суд вважає їх належними, допустимими і достовірними, а у своїй сукупності та взаємозвязку - такими, що дають змогу дійти висновку про те, що відповідач втратив право на користування згаданим будинком із моменту переходу до позивача права власності на це житлове приміщення. Судові витрати не розподіляються судом, ураховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved