Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та вказав, що Жмеринською районною державною адміністрацією проведено перевірку щодо виконання [PERSON], [INFO], своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], під час якої встановлено, що відповідач являється батьком малолітнього [PERSON]. Останній, відповідно до розпорядження голови Жмеринської райдержадміністрації від 27.01.2014 року № 10, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що його мати [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі згідно постанови Жмеринського міськрайонного суду від 27.09.2013 року. Відповідач також перебував у місцях позбавлення волі на підставі вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.12.2009 року та постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.09.2011 року. Повернувшись з місць позбавлення волі у 2015 року відповідач не звернувся до позивача із заявою про повернення йому дитини, свої батьківські обов'язки він не виконує. За час проживання на території Браїлівської селищної ради характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, з сином не проживає, не спілкується, життям, здоров'ям та навчанням не цікавиться, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також не відвідує батьківські збори в школі, матеріально не допомагає та не сплачує аліменти на утримання дитини. З травня 2015 року до адміністративної відповідальності притягувався шість раз, а саме: за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП та за ч. 1,2 ст. 187 КУпАП. Позивач також вказує, що відповідач не працює та не перебуває на обліку у Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості, як і не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, ніяких допомог не отримує. Дитина - [PERSON] проживає разом із братами [PERSON] та [PERSON] з 2014 року, яких виховує та утримує бабуся [PERSON], являючись їх опікуном та отримуючи державну соціальну допомогу на дитину, яка знаходиться під опікою/піклуванням. Під час чергового обстеження умов проживання малолітніх дітей, що перебувають під опікою бабусі, встановлено, що для дітей створено належні умови для їх життя, навчання, виховання. При проведенні бесіди представника служби у справах дітей із дитиною [PERSON], він повідомив, що батька свого не знає, не спілкується з ним та висловив позитивне ставлення до позбавлення відповідача батьківських прав, а також подальше виховання його у сім'ї бабусі. Опікун [PERSON] звернулась до служби у справах дітей райдержадміністрації із заявою про передання їй дитини [PERSON] після позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав, так як дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та передати дитину бабі [PERSON]. 06.09.2016 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив також стягувати щомісячно з [PERSON] на користь опікуна [PERSON], аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 459 грн. 30 коп., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає, просить позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в сумі 459,30 грн. та просить справу розглянути справу без його участі. Представник позивача Рудьман Р. В., представник третьої особи [PERSON], третя особа [PERSON] та прокурор Петлик І. В., ознайомившись з позовною заявою та із заявою відповідача щодо визнання позову, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Оскільки розгляд справи здійснюються судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»- ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Згідно з ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення; ч. 1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що має істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона, згідно ст.10 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, оскільки було встановлено, що [PERSON] вихованням сина не займається, жодним чином не забезпечує його утримання, належний розвиток, чим свідомо уникає виконання своїх батьківських обов'язків, визнав позов, а тому має бути позбавлений батьківських прав у відношенні до малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також сплачувати аліменти на його утримання. Статтею 169 СК України надано право матері, батькові, які позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що суд роз'яснює відповідачу. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на корить держави в сумі 1102.40 грн..

Outcome: approved