Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому вказує, що він працював в Сіверському міському спеціалізованому комунальному підприємстві на посаді водія. Відповідач тривалий час грубо порушував трудове законодавство в частині своєчасної та повної виплати заробітної плати. У зв'язку з цим 22.10.2014 року позивач звільнився з підприємства за власним бажанням. При звільненні відповідач не провів повного розрахунку заборгованості по заробітній платі та станом на 01.09.2015 року заборгованість відповідача по заробітній платі складає 2296,45 грн. Оскільки відповідач своєчасне не виплатив заробітну плату позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2296,45 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Ці обставини і з'явилися підставами позову. В судовому засіданні позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність на задоволенні позовних вимоги наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився - 29.10.2015 року та 11.11.2015 року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4, ч.9 ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача Сіверського міського спеціалізованого комунального підприємства на посаді водія, цей факт підтверджується довідкою Сіверського міського спеціалізованого комунального підприємства. Згідно з довідкою Сіверського міського спеціалізованого комунального підприємства №123 від 10.09.2015 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 01.09.2015 року складає 2296,45 грн. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору при їх розмір підприємства, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року офіційно розтлумачені положення статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, які слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платні в розмірі 2296,45 грн., а також моральну шкоду у розмір 500,00 грн., оскільки діями відповідача позивачу були спричинені моральні страждання та хвилювання, було порушено нормальний склад його життя. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial