Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 23.03.2014 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку він прийняв. Однак серед спадщини є житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул.Паркова,2 в с. Успенка Буринського району Сумської області, оригінал свідоцтва про право власноті на який був спадкодавцем втрачений, у звязку з чим нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги уточнив, просив визнати за ним право власності на 36/100 частини житлового будинку (літер А-1) з господарськими будівлями: сарай (літер Б), гараж (літер Г), убиральна (літер Д), сарай (літер Е), погріб (ПГ), сарай (літер К), огорожа (1-3). Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 листопада 1997 року Буринською районної державною адміністрацією батьку позивача [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований по вулиці Паркова,2, в с. Успенка Буринського району Сумської області, яке було зареєстровано по реєстровій книзі №3 за номером 625 в органах БТІ, що також підтверджується довідкою ТОВ «Буринське БТІ» та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.17-20). Рішенням Буринського районного суду від 27.03.1998 року задоволено позов дружини [PERSON] - [PERSON] та його дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (позивача по справі) до [PERSON], проведено поділ вищевказаного житлового будинку. Зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено в будинку: веранду площею 14,3 м.кв., передню 1-1 площею 12,4 м.кв., кімнату 1-5 площею 18,8 м.кв., кімнату 1-4 площею 11,6 м.кв. та з господарських споруд: ? сараю «Б», сарай «Е», сарай «К», погріб «ПГ», сарай «В», уборна «Д», 1/2 частини огорожі, що становить 64/100 частини домоволодіння і визнано за ними право власності на це майно. Батьку позивача [PERSON] виділено в будинку: сіни ІІ площею 14,3 м.кв., кладова ІІІ площею 3,9 м.кв., кухню 1-2 площею 13 м.кв., кімнату 1-3 площею 17,8 м.кв., ? сараю «Б», гараж «Ж», ? частина огорожі, що становить 36/100 частини домоволодіння. У звязку із укладенням шлюбу 12.10.1996 року з [PERSON] позивачу присвоєно прізвище «Висоцький», що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу. 23 березня 2014 року в с. Успенка Буринського району [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняв його син позивач по справі [PERSON], являючись спадкоємцем першої черги за законом, що вбачається із свідоцтва про смерть спадкодавця, інформаційної довідки зі спадкового реєстру, довідок Успенської сільської ради, заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, свідоцтва про народження позивача (а.с.7,8,10-14). 03.03.2016 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] позивачу видані свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON], яка складається з земельних ділянок розміром 0,1519 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і розміром 0,8147 гектарів для ведення особистого селянського господарства за адресою Сумська область, Буринський район, с. Успенка, вул. Паркова2 (а.с.15,16). Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, до якої війшло 36/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за вказаною адресою, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок спадкодавцем був втрачений, а частка спадкодавця в будинку, виділена рішенням Буринського районного суду від 27.03.1998 року, до тепершнього часу залишається належним чином не зареєстрованою, що вбачається також з наданих письмових розяснень приватного нотаріуса позивачу. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються знову при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення Буринського районного суду від 27.03.1998 року не оскаржувалося і набрало законої сили. Враховуючи викладене суд вважає доведеним, що [PERSON] на праві власності належало 36/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою Сумська область, Буринський район, с. Успенка, вул. Паркова2, яка війшла до складу спадщини останнього. Однак суд не погоджується з вимогами позивача щодо визнання права власності за ним в порядку спадкування після смерті батька на частину господарських будівель, до якої входять сараї «В,Е,К», убиральня «Д», погріб «ПГ», оскільки вказане майно до складу спадщини не війшло, так як спадкодавцю не належало. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача.

Outcome: partial