Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 12 вересня 2016 року між ними було укладено договір про іпотечний кредит № 461/0827, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 74 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11 вересня 2026 року. Банк здійснив надання кредиту одноразово протягом одного банківського дня шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з моменту виконання ним умов, що зазначені в п.3.1 кредитного договору. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між сторонами 12 вересня 2016 року був укладений іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим станом на 22 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 28 148 грн. 77 коп., яка складається з наступного: - заборгованість по кредиту - 27 838 грн. 23 коп.; - витрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів (ст.625 ЦК України) - 19 грн.76 коп.; -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів - 59 грн. 19 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів (ст.625 ЦК України) - 231 грн. 59 коп. У зв`язку з вищенаведеним, просять суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 28 148 грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору. Згідно із вимогами ч.6 ст.187 ЦПК України, суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 25 червня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.37). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.38-39). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, своїм правом на подання відзиву не скористався (а.с.58). Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.55). Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено, що 12 вересня 2016 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» - та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 461/0827, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 74 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11 вересня 2026 року. Банк здійснив надання кредиту одноразово протягом одного банківського дня шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з моменту виконання ним умов, що зазначені в п.3.1 кредитного договору. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» - та [PERSON] 12 вересня 2016 року був укладений іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.10, 11-12, 15-21). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 28 148 грн. 77 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту - 27 838 грн. 23 коп.; витрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів (ст.625 ЦК України) - 19 грн.76 коп.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів - 59 грн. 19 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів (ст.625 ЦК України) - 231 грн. 59 коп. (а.с.6-9). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved