Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму коштів у розмірі 40277 (сорок тисяч двісті сімдесят сім) гривень 84 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1325192-02-10-01 від 02.04.2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтреси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: «Маzda 6», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 28.01.2015 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля застрахованого в ПрАТ «СК ВУСО» та автомобіля Mercedes, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований ПрАТ «СК ВУСО» автомобіль «Маzda 6» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. по адміністративній справі № 760/4030/15-п винним у вказаній ДТП було визнано [PERSON] за вчинення порушення передбаченого ст. 124 та ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду авьтомобілю страхувальника (п.п. 4.1.1 Договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування рекомендованої страховиком (п. 5.2 Договору страхування). Відповідно до рахунків № 632860РФ00300656 від 09.02.2015 року та № 636420РФ0030002544 від 02.03.2015 року, вартість відновлюваного ремонут пошкодженого автомобіля «Маzda 6» державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 136 668 грн. 97 коп.. Факт проведення ремонту підтверджується актами виконаних робіт. Згідно умов дд\\оговору страхування ПрАТ «СК ВУСО» сплатило на користь станцій технічного обслуговування рекомендованої страховиком суму страхового відшкодування в розмірі 89 777,84 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснення ПрАТ «СК ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяв страхувальника від 30.01.2015 року, страхового акту № 502-02 від 23.02.2015 року та додатку № 1 до нього від 05.03.2015 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 2301 від 05.03.2015 року № 1836 від 23.02.2015 року. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування завданої шкоди, а саме суми коштів в розмірі 89 777,84 грн.. Згідно Полісу № АІ4257830 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» транспортний засіб «Mercedes», державний номер [NUMBER] був застрахований. Так, згідно полісу АІ4257830 ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну складає 50 000 грн., а франшиза складає 500 грн.. Оскільки сума понесених збитків не покривається лімітом відповідальності страховика, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди страховою виплатою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 9 Закону України «Про страхування», передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності влісників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачає обов'язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені ним судові витрати в розмірі 1218 грн..

Outcome: approved