Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що його матір'ю була [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, яку позивач прийняв фактично, та як вступив в управління і володіння майном та був зареєстрований та проживав разом зі спадкоємцем до дня та після ї смерті. Оскільки спадкодавець правовстановлюючого документу, який потрібен на даний час для отримання спадщини не мав, оскільки на той час ЦК УРСР не було передбачено державної реєстрації права власності житлового будинку у селі, спадкоємець не має змоги отримати спадщину. А тому позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати за ним як, за спадкоємцем, право власності на спадщину - житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] як за спадкоємцем за законом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 37). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 36). Суд приймає визнання позову відповідачем на підставі ст. 174 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с. 7-8). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON], який вступив в управління та володіння спадковим майном - будинком, який розташований за вищевказаною адресою (а.с. 9). Відповідно до акту приймання знову збудованого житлового будинку колгоспника будинок [PERSON] прийнято в експлуатацію (а.с. 10). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 11-13) власником будинку є [PERSON], він побудований на підставі дозволу на будівництво (а.с. 14). Рішенням сесії Новоолександрівської сільської ради № 3 від 17 квітня 2015 року (а.с. 15) житловому будинку присвоєно адресу [ADDRESS] та згодом її перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 16-17). Випискою з господарської книги підтверджено факт належності [PERSON] домоволодіння за адресою [ADDRESS] (а.с. 18-19). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 вказаного Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує правову позицію ВСС України, яка викладена в листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, згідно якого судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Таким чином застосування норм ЦК УРСР до даних правовідносин обґрунтоване. З викладеного суд приходить до висновку, що спадкоємець за законом [PERSON] спадщину прийняв фактично, оскільки вступив в володіння та управління майном та проживав за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON], але, внаслідок відсутності державної реєстрації на домоволодіння, яка не була передбачена на час введення будинку в експлуатацію ЦК УРСР, не має змоги на даний час оформити спадщину через нотаріуса, внаслідок відмови у вчинення нотаріальної дії. А тому позов підлягає повному задоволенню. На підставі вище викладеного, ст. ст. 524,525, 529, 548,549 ЦК УРСР, перехідних положень ЦК України, та

Outcome: approved