Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати частки у сумісній спільній власності земельної ділянки загальною площею 1116, 21 кв.м., розташованої за адресою: будинок [ADDRESS] за ним в розмірі 23/50 частин та за відповідачкою в розмірі 27/50 частин. Свій позов мотивує тим, що 5/9 частин казаного будинку належало йому на підставі свідоцтва на спадщину від 08 серпня 1989 р., 4/9 частини вказаного будинку належало померлому [PERSON], на підставі договору дарування. 04.07.2008 він з [PERSON] отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва, однак в актах зазначено без визначення часток, що є їх спільною сумісною власністю. В липні 2017 року позивач з покупцями свого будинку, звернувся до нотаріальної контори з метою реалізації 23/50 частин будинку, де йому повідомили, що укласти договір куплі-продажу не можливо, так як земля є спільною власністю з [PERSON] та необхідно виділити частку з сумісної власності. Виділення земельної частки можливе при укладанні нотаріально посвідченого договору між співвласниками про виділення частки, однак [PERSON] в 2009 році помер. Враховуючи, що укласти договір на виділ часток на теперішній час не можливий, в зв'язку із смертю власника, він змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами. Позивач мешкає в буд. [ADDRESS] частин якого належать йому, на підставі свідоцтва на спадщину від 08 серпня 1989 р., після померлої матері [PERSON]/а.с.7/. 4/9 частини вказаного будинку належало [PERSON], на підставі договору дарування від 14.11.1997 р. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1116.21 кв.м.., з яких: 780.85 кв.м. - присадибна земельна ділянка та 335.36 м.2 - для ведення садівництва. 04.07.2008 позивач з сусідом [PERSON] отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: серія [NUMBER] від 04.07.2008 р. на присадибну ділянку, площею 780.85 кв.м./а.с.6/; серія [NUMBER] від 04.07.2008 р. для ведення садівництва, площею 335.36 кв.м./а.с.5/. У вказаних Державних актах зазначено без визначення часток, що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю сторін. 26.09.2009 позивач та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою/а.с.8/, згідно якого закріплено: за [PERSON] - 27/50 частин будинку [ADDRESS], що складає 54 відсотка; за [PERSON] - 23/50 частин даного будинку, що складає 46 відсотка. Крім того, погодили що в користування [PERSON] переходить земельна ділянка площею 457 кв.м., а в користування [PERSON] переходить 620 кв.м. та погодили, що в загальному користуванні залишається 39.21 кв.м. Однак, не було визначено земельні частки кожного в сумісній спільній власності. Договір конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою від 26.09.2009 зареєстрований в КП Мелітопольське МБТІ за №23013758 від 22.10.2009 є єдиним правовстановлюючим документом на 23/50 частин будинку на ім'я позивача, а відповідно [PERSON] належить 27/50 частин будинку. Також це співвідношення частин (долей) будинку за позивачем та [PERSON] зафіксовано копією технічного паспорту на будинок від 22.04.2017/а.с.11-14/. В липні 2017 року позивач з покупцями свого будинку звернувся до Мелітопольської приватної нотаріальної контори з метою реалізації 23/50 частин будинку, де йому повідомили, що укласти договір куплі-продажу не можливо, так як земля є спільною власністю з [PERSON] та необхідно виділити частку з сумісної власності. А виділення земельної частки можливе при укладанні нотаріально посвідченого договору між співвласниками про виділення частки. Проте, [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.15/. Єдиним спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви від 07.10.2009, але не оформила, інші спадкоємці відсутні/а.с.17/. Відповідно норм ч. 3 ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ може бути здійснений за домовленістю сторін, шляхом нотаріально посвідченого договору, або за рішенням суду. Отже судом встановлено, що згідно вказаних Державних актів у позивача та померлого [PERSON] частки співвласників у спільній частці визначені не були. Враховуючи, що фактично користування земельною ділянкою визначено договором конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою від 26.09.2009, але скласти договір на виділ часток на теперішній час неможливо, в зв'язку зі смертю [PERSON], слід визначити частки в сумісній спільній власності земельної ділянки, загальною площею 1116.21 кв.м., розташованої за адресою будинку [ADDRESS] за позивачем в розмірі 23/50 частин, а за відповідачкою в розмірі 27/50 частин.

Outcome: approved