Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 19.10.2016 року за заявою відповідач отримала кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24.06.2018 року має заборгованість в сумі 14650,41 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3064,40 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5297,77 грн., заборгованості за пенею в сумі 5114,41., штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 673,83 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 14650,41 грн. і судовий збір в сумі 1762 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. За ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Савіхіна Анастасія Миколаївна, яка має належні повноваження за довіреністю від 31.08.2017 року, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву або зустрічний позов не подала, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляла. За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 19.10.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між позичальником та банком договір, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання (а.с.8-24). З аналізу всіх складових договору встановлено, що в заяві позичальника визначено: тип кредитки, пільговий період, ліміт кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами та порушення і розмір штрафу за нього; в Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою; в Тарифах визначено плату за користування кредитними коштами, умови її зміни, розмір комісії. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач користується кредитною карткою, однак допускає порушення зобов'язань за вказаним договором, чергові платежі здійснює не регулярно та не у розмірі, визначеному умовами договору, останній платіж відповідачем був здійснений 17.01.2018 року на суму 25,00 грн. Станом на 24.06.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 14650,41 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3064, 40, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5297,77 грн., заборгованості за пенею в сумі 5114,41., штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 673,73 грн. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований (а.с.5).Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеного договору та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3064,40, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 5297,77 грн., заборгованості за пенею в сумі 5114,41 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. (фіксована частина) та 673,83 грн. (процентна складова), суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке. За змістом ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, стягненню з відповідача полягає лише пеня, що нараховується першочергово, а саме за кожний день прострочення, незалежно від кількості днів прострочення, на відміну від штрафу, що за умовами укладеного між сторонами договору застосовується при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів. Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню на суму 13476 грн. 58 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 1620 грн. 82 коп., виходячи з розрахунку: (13476 грн. 58 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1762 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 14650 грн. 41 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1620 грн. 82 коп.

Outcome: partial