Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації з квартири: [ADDRESS], та зареєструватися в своїй квартирі [ADDRESS], зобов'язати Ленінський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти [PERSON] з реєстрації з квартири [ADDRESS] та зареєструвати її в своїй квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.3002 року вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрована відповідачка [PERSON], яка являється донькою позивача. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу оформити субсидію на комунальні послуги, оскільки в ній залишається бути зареєстрованою відповідачка. Вищевказане також ускладнюється знаходженням відповідачки за кордоном та тяжким її матеріальним станом у зв'язку з вихованням маленької дитини. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Ленінський районний відділ у м.Луганську Управління Державної міграційної служби України в Луганській області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи за його відсутності або про відкладення судового засідання до суду не надавав. Заперечень на позов не надходило. Причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.07.2002 року, зареєстрований в реєстрі за номером 886 /а.с.7/. У вказаній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] з 04.09.2002 року, що підтверджується відомістю адресно-довідкого підрозділу УДМС України в Луганській області /а.с.16/. Відповідач у справі не є власником вищевказаного житла, квартирою не цікавиться, в її утриманні участі не бере, за житлово-комунальні послуги не сплачує. Як вбачається із акту з місця проживання з підписами сусідів, що підтверджені інспектором Міського комунального підприємства «Центржилком» філіалу №6 в квартирі за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2007 року /а.с.10/. Відповідачка [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 04 липня 2012 року та витягом про державну реєстрацію прав міського комунального підприємства бюро технічної інвентаризації м.Луганська від 13 липня 2012 року /а.с.8-9/. У відповідності до ст.150 ЖК України визначено, громадяни, які мають у приватній власності будинок або квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-якої дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, та оскільки реєстрація [PERSON] за вказаною адресою є перешкодою в здійсненні права на оформлення субсидії на комунальні послуги позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити. Підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Ленінського районного відділу УДМС України в Луганській області зняти з реєстрації відповідачку [PERSON] та зареєструвати в квартирі, належній відповідачці на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS], суд не вбачає, оскільки це є правом відповідачки. Що стосується позову в частині визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог в цій частині, оскільки вищевказана квартира є приватною власністю позивача, тому на дані правовідносини поширюється дія Цивільного Кодексу України, а тому такий спосіб захисту як визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, в даному випадку не передбачений. На підставі викладено,

Outcome: partial