Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, обґрунтовуючи підставність позову таким. 15.04.2010 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. До кола спадкоємців першої черги спадкування за законом увійшли діти спадкодавця: позивач по справі [PERSON], та його брат [PERSON], який від спадщини відмовився, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту. Позивач, маючи намір на прийняття спадщини, в межах шестимісячного строку заяву нотаріусу для прийняття спадщини не подав, вказуючи на те, що поховавши матір він досить довго переживав важку психологічну втрату, він ніде не працює, не має стабільного заробітку, має проблеми із здоровям, оскільки хворіє на виразкову хворобу дванадцятипалої кишки з частими загостреннями, тому постійно потребує стаціонарного чи амбулаторного лікування . Вважає вказані причини пропуску даного строку повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощамидля нього на вчинення дій повязаних із подачею заяви нотаріусу, тому просить суд визначити йому достатній строк для реалізації своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. В адресу суду направив заяву, в якій вказав про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення, справу просив розглядати у його відсутності. У відповідності до ч.2\~ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи наведену норму, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. 15.04.2010 року померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина. До кола спадкоємців першої черги спадкування за законом увійшов позивач по справі [PERSON], будучи сином спадкодавця, на що вказує свідоцтво про його народження. Як убачається із матеріалів Спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка була витребувана на запит суду, син спадкодавця (рідний брат позивача) [PERSON] від своєї частки у спадковому майні відмовився, про що подав до органів нотаріату заяву відповідного змісту. Наведене свідчить, що позивач являється єдиним спадкоємцем на майно померлої матері [PERSON], однак протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, позивач заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України, з перехідними положеннями, (2004 року)\~- не подав. Як убачається із довідки виданої Липовецькою ЦРЛ від 15.05.2017 року [PERSON] хворіє на виразкову хворобу дванадцятипалої кишки з частинами загострення, в період з 15.02.2010 року по 30.11.2010 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. У відповідності до\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 та ч.3\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України\~(протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що причини, які вказані позивачем у позові повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Відповідач позов визнав, про що подав до суду заяву відповідного змісту. На підставі\~ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved