Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що 24 квітня 2014 року позивачка позичила у нього під розписку гроші в сумі 4850.00 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 131629 грн., строком до 24.12.2014 року, однак відповідач гроші до теперішнього часу не повернула. Протягом 2015-2017 року позивач намагався зустрітися з відповідачкою з метою отримання боргу в досудовому порядку, але остання тільки обіцяла повернути борг, в зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 131629 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву відповідно до якої просив розглянути позов за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того повідомив, що відповідач в добровільному порядку сплатила йому 26000,00 грн., а тому просив позов задовольнити в розмірі 105629,00грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України, передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу відповідно до ст.625 ЦК України, тобто три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, незалежно від сплати процентів належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти сплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.04.2014 року відповідач взяла в борг суму в розмірі 4850,00 доларів США, та зобов'язалась повернути вказану суму до 24.12.2014 року. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.12.2017 р. вартість 1 долару США становить 27,14 грн., а тому сума боргу розраховується як 4850,00 доларів США х 27,14 = 131629,00 грн. Згідно заяви позивача, відповідач частково сплатив йому у травні 2018 р. 26000,00 гривень. Тому заборгованість складає 131629 - 26000 = 105629 грн. Відповідач своєчасно не повернула вказану суму боргу. За таких обставин суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобов'язань, взятих нею відповідно до боргової розписки, вимог ст. 1046, 1049 ЦК України, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана сума боргу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача борг за договором позики загальною сумою 105629,00 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають сплачені судові витрати в сумі 1316,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved