Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивув тим , що в період часу, починаючи з 07.12.2005 року по 04 березня 2012 року, Відповідач у справі, взяла у нього в борг грошові кошти в розмірі 160 000,0 грн., про що написала розписки 07.12.2005 року на суму 35 000,0 грн. та зобов'язалась повернути гроші 07.06.2006 року; 18.07.2011 року на суму 30 000,0 грн., зобов'язалась повернути гроші 18.07.2012 року; 15.12.2010 року на суму 50 000,0 грн. зобов'язалась повернути гроші 15.12.2011 року; 30.11.2010 року на суму 45 000,0 грн., зобов'язалась повернути гроші 20.03.2013 року. Розписки складені Відповідачем власноруч та підписани нєю після отримання грошей. Не повернувши гроші ні за однією із розписок, Відповідач написала розписку 01.08.2014 року, підтвердивши попередній борг за усіма раніше написаними розписками в сумі 160 000,0 та зобов'язалась повернути гроші до 01.09.2014 року. Тобто, 01.08.2014 року між позивачем по справі та Відповідачем - [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав їй грошові кошти в сумі 160 000,0 грн. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Після спливу терміну повернення боргу, позивач декілька разів телефонував Відповідачці з вимогою повернути борг, але вона відмовлялась повернути йому гроші. Станом на день розгляду справи сума заборгованості не змінилась та складає 160 000,0 грн. На його прохання про добровільну сплату боргу Відповідач платити відмовляється. Тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд стягнути з Відповідача - [PERSON], на його користь суми боргу 160 000,0 грн. та судові витрати у розмірі 1 600,0 грн. В судове засідання позивач та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] (а.с. 10) не з'явилися, надали заяви про слухання справи в їх відсутність, оригінали розписок , що склала відповідач, позовні вимоги підтримали в повному обсязі ( а.с. 16,17). Відповідач в судове засідання не з'явилась, наддала до суду письмову заяву (а.с. 15) про проведення розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідив матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Стаття 1047 ЦК передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Письмовим доказом визнання боргу відповідачем являється оригінали розписок, укладеної між сторонами про укладення договору позики (а.с. 18-22). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто вимоги позивача ґрунтовані на вимогах закону і не спростовуються відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved