Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом (а.с.1-2), та просить постановити рішення, яким: - виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості його власну частку зі спільної часткової власності, яка становить 24/50 (48/100) частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 48/100 частин вищезазначеного житлового будинку. Свої вимоги мотивує тим, що 19.09.1997 року він, позивач [PERSON] отримав в спадщину від батька 24/50 (48/100) частин житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Співвласниками цього будинку є також відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Кожен з них користується своєю частиною будинку, так як порядок користування склався у них віддавна, але ніхто зі співвласників не має документу, який би підтверджував право користування тією часткою будинку, якою він користується. Тобто в натурі ніхто зі співвласників свою частку в будинку не виділяв. На думку позивача, той факт, що ніхто в будинку не має реальної долі складає певні труднощі в реалізації в повній мірі свого права власності. Позивач має намір здійснити виділ своєї частки будинку в окрему одиницю. Тому він звернувся до КП «Болградське БТІ» та отримав висновок щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Але інші співвласники відмовились йти до нотаріуса та укладати договір поділу нерухомого майна, тому він був змушений звернутися до суду для виділення своєї частки будинку в окрему одиницю та у подальшому після присвоєння нової адреси буде визнавати право власності на цю окрему частку будинку. За текстом позовної заяви, 24/50 (48/100) частин домоволодіння, якими позивач володіє та користується, складаються з наступного: - житлового будинку літ. «А» прим. №1 - 10.1 кв.м, №2 - 13.3 кв.м., №3 - 18.4 кв.м., №4 - 17.3 кв.м., №5 - 16.1 кв.м., №6 - 8.0 кв.м., №7 -13.3 кв.м., №8 - 8.1 кв.м., №9 -1.4 кв.м., №10 - 4.1 кв.м., №11 - 18.5 кв.м. Загальна площа - 128.6 кв.м., житлова - 51.8 кв.м. - гаражу літ. «М», - сараю літ «Н.О», - льоху (погріб) літ «Р», - навісу літ «Т», - дворових споруд № 1 ;9; 10. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 15.04.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 12.05.2021 року о 09:00 годині (а.с.15). Позивач у підготовче засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином (а.с.17), на адресу суду подав заяву про розгляд підготовчого розгляду без його участі, та про витребування доказів (а.с.20, 21). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибула, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлялась відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.17). Представник відповідача Болградської міської ради до суду не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог (а.с.18-19). Ухвалою від 12.05.2021 року підготовче засідання було закрито та призначено судовий розгляд на 02.06.2021 року (а.с.24), про що повідомлені сторони (а.с.25, 26). Також з КП «Болградське БТІ» витребувано оригінал інвентарної справи на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] для дослідження в судовому засіданні (а.с.27).\\18 травня 2021 року судом отримано оригінал інвентарної справи на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Відповідач [PERSON] особисто ознайомився з оригіналом інвентарної справи на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-30). В судовому засідання 02.06.2021 року: -позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні; -представник відповідача Болградської міської ради до суду не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог (а.с.18-19). -відповідач [PERSON] не заперечував щодо позовних вимог; -відповідачка [PERSON] до суду не прибула, та з цього приводу відповідач [PERSON] повідомив, що [PERSON] є його рідною сестрою, та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] Для належного повідомлення відповідача по справі [PERSON] , судом було відкладено судовий розгляд на 30.06.2021 року (а.с.32), та на адресу відповідача надіслано судову повістку-повідомлення, копію позовної заяви з додатками (а.с.36). В судове засідання 30.06.2021 року: - позивач [PERSON] не прибув, хоча був повідомлений належним чином (а.с.33), подав заяву про підтримання своїх позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі. Також просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.44). - представник відповідача Болградської міської ради Одеської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду, в судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у його відсутність (а.с.18). - відповідач [PERSON] також не прибув, будучи належним чином повідомленим (а.с.33), втім подав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи без його участі (а.с.35); - відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Поштовий лист, надісланий на вказану в позовній заяві адресу, отримувалися лише відповідачем [PERSON] . Згідно наданих відповідей на запити суду про зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] , вона зареєстрованою або знятою з реєстраційного обліку на території м. Болград, м. Одеса та по Одеській області не значиться (а.с.37,39). Крім того, судова повістка про розгляд справи о 09:00 годині 30.06.2021 року надсилалася на адресу, яка стала відома суду пізніше: [ADDRESS] (а.с.36,41). Та за цією адресою [PERSON] отримала лист суду 21.06.2021 року, про що свідчить роздрукований файл про перевірку статусу відстеження Укрпошти о 09:22 годині 30.06.2021 року (а.с.42-43), отже вона є належно повідомленою. Однак до суду жодних заяв, клопотань, відзиву не надіслала. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником 24/50 (48/100) частин будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НА0031240, виданого 19.09.1997 року державним нотаріусом Болградської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4016, та зареєстрованого в КП «Болградське МБТІ» 22.10.1997 року (а.с.6). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.04.2021 року № 252284302 відомості щодо нерухомості за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с.10). 12 березня 2021 року позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] замовлено та КП «Болградське БТІ» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Комунальне підприємство «Болградське бюро технічної інвентаризації» 15 березня 2021 року надало висновок № 04 «Щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна» згідно якого, враховуючи технічний стан, забезпечення необхідними системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість - поділ виконати можливо (а.с.11). Технічна характеристика новоутвореного об`єкту, належного [PERSON] : з житлового будинку літ. «А» прим. №1 - 10,1 кв.м., №2 -13.3 кв.м, №3 - 18.4 кв.м., №4 - 17,3 кв.м, №5 - 16.1 кв.м, №6 - 8.0 кв.м, №7 - 13,3 кв. м. №8 - 8.1 кв.м, №9 - 1.4 кв.м, №10 - 4.1 кв.м, №11 - 18.5 кв.м. Загальна площа - 128,6 кв. м. житлова - 51.8 кв.м. Гараж літ. «М», сарай літ. «Н.О», льох (погріб) літ. «Р», навіс літ. «Т». Дворові споруди № 1 , 9, 10 . Житлова площа збільшена на 6.5 кв.м, за рахунок внутрішнього перепланування приміщень, що згідно Постанови КМУ від 07.07.2017 р. за №406 не потребує узаконення і не є самовільним (а.с.11). Згідно довідки КП «Болградське БТІ» № 11 від 18.03.2021 року, інвентаризаційна вартість нерухомості за адресою: [ADDRESS] складає 158 525.00 гривень (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять п`ять) (а.с.12). Дослідивши витребувану з КП «Болградське БТІ» архівну інвентарну справу стосовно житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] встановлено, що дійсно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.1997 року, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Кухарево. В.Б. спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є син [PERSON] .. До складу спадщини входить 24/50 частин житлового глинобитного будинку, житловою площею 45.3 кв.м., розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці 910 кв.м. Власниками інших 13/50 частин вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.1985 року після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с.45). Крім цього, [PERSON] є власником 13/50 частин цього домоволодіння на підставі договору дарування від 20.09.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Кухаревою В.Б., зареєстрований в реєстрі за №3546 (а.с.46-48). Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачі не порушують, частка позивачів в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи те, що поділ житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] - є можливим, а також те, що відповідачі Болградська міська рада Одеської області та [PERSON] , позовні вимоги визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує інтересів інших осіб, відповідач [PERSON] жодних заперечень до суду не надіслала, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та провести поділ житлового будинку. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved