Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач проживає в [ADDRESS], та є абонентом КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо споживання теплової енергії та гарячого водопостачання. Разом із відповідачем в квартирі зареєстровані його дочка [PERSON], та внучка [PERSON] Теплова енергія поставлялася споживачу належним чином, але споживач в порушення законодавства не сплачував своєчасно кошти за спожиту теплову енергію, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 6 154,66 грн. В судовому засіданні, представник позивача, зменшив розмір позовних вимог та зазначив, що з січня 2014 року, на підставі наданих відповідачем документів, здійснено перерахунок боргу із розрахунку споживання наданих послуг однією особою, оскільки дочка та внучка відповідача разом із ним в квартирі не мешкають. Отже борг станом на 01.08.2014р., складає 5 740,88 грн. Представник відповідача вимоги позову визнала частково, в сумі 757,22 грн. В заперечення вимог зазначила, що відповідач є інвалідом ІІ групи і вона на підставі довіреності щорічно подає до КП «Теплопостачання міста Одеси» акти і довідки про те, що відповідач мешкає в квартирі один, його дочка і внучка, які зареєстровані в квартирі відповідача, фактично проживають в іншому місті. Не зважаючи на її звернення КП «Теплопостачання міста Одеси» не здійснювало перерахунок боргу з січня 2010р., по січень 2014р., із розрахунку на одну особу. Також зазначила, що борг виник з листопада 2006 року, а тому просила застосувати строк позовної давності до виниклих правовідносин. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], проживає в [ADDRESS], та є абонентом КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо споживання теплової енергії та гарячого водопостачання. Разом із відповідачем в квартирі зареєстровані його дочка [PERSON], та внучка [PERSON], (а.с. 15, 16). Теплова енергія поставлялася споживачу належним чином, але споживач в порушення законодавства не сплачував своєчасно кошти за спожиту теплову енергію, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 01.08.2014р., борг складає 5 740,88 грн, що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 13). Також встановлено, що оплати направлені на погашення заборгованості (оплата перевищувала нарахування) здійснювалися відповідачем: в квітні 2013р., березні 2012р., травні 2011р., в квітні 2010р., березні 2009р., лині 2008р., червні 2007р., (а.с. 13). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (висновок Верховного Суду України висловлений в Постанові від 30.10.2013р., у справі № 6-59цс13). В силу ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК україни, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач вчиняв дії, що свідчить про визнання ним свого боргу, отже строк позовної давності продовжений. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо відсутності письмового договору про надання послуг, оскільки встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» надавало централізоване опалення та гаряче водопостачання, а [PERSON], споживав надані послуги, і не в повному обсязі але здійснював оплату отриманих послуг в тому числі направлених на погашення боргу який виник і не відмовлявся від отримання послуг, що в силу ст. 205 ЦК України, є способом волевиявлення осіб щодо вчинення правочину та засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а також з підстав наведених в Постанові Верховного Суду України. Також, судом не прийнято до уваги сумніви представника відповідача щодо достовірності тарифів та нарахуваних сум, які підлягали оплаті за отримані послуги, та посилання на відсутність постійного гарячого водопостачання, оскільки до суду не надано жодного доказу на підтвердження таких обставин, а доказування не може грунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача і на те, що нею щорічно направлялися на адресу КП «Теплопостачання міста Одеси» заяви та документи, передбачені чинним законодавством, щодо перерахунку заборгованості з огляду на те, що відповідач мешкає в квартирі один, а його дочка і внучка, які зареєстровані в квартирі, фактично проживають в іншому місті, оскільки до суду не надано жодної зареєстрованої комунальним підприємством заяви про проведення перерахунку. Така заява надана тільки за 2014 рік, яка була прийнята КП «Теплопостачання міста Одеси» та на підставі заяви позивачем здійснено перерахунок з 01.01.2014р., та зменшено суму боргу (а.с. 13, 24). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнення всіх понесених позивачем витрат у справі з відповідача. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося позивачем, що відповідач [PERSON], є інвалідом ІІ групи безстроково, отже стягнення судових витрат на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» з відповідача не проводиться. На підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 205, 257, 264 ЦК України,

Outcome: approved