Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2018 року між ТОВ «Баядера Логістик» (надалі - Позикодавець, Позивач) та [PERSON] (надалі - Позичальник. Відповідач) було укладено договір позики № ФЗ-1-10/18 (надалі - Договір), за яким Позикодавцем було передано у власність Позичальника грошові кошти (позику) в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 коп., а Позичальник зобов`язався повернути всю суму позики до 31 грудня 2018 року. Позичальник зобов`язався повертати позику частинами згідно графіка погашення заборгованості, який є Додатком до Договору. Згідно наказу № 092/ к/тр від 30 травня 2016 року, Відповідач був прийнятий Позивачем на роботу з 31 травня 2016 року на посаду агент торговельний. На підтвердження укладення вказаного вище Договору та факту отримання коштів, Позивачем було оформлено, а Відповідачем було підписано десять видаткових касових ордерів, а саме: № 330 від 03 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 331 від 04 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 333 від 05 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 337 від 08 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 341 від 09 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 342 від 10 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 344 від 11 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 345 від 12 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 350 від 16 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 351 від 17 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. Відповідно до вищевказаних видаткових касових ордерів Відповідачем було отримано 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 коп. Згідно графіка погашення заборгованості Відповідач зобов`язаний був сплатити суму позики наступними частинами: № п/пСума платежу, грнСтрок платежу 1166 666,00До 31 жовтня 2018 року 2166 666,00До 30 листопада 2018 року 3166 668,00До 31 грудня 2018 року Однак свої зобов`язання за договором виконав лише частково, і позику в повному розмірі не повернув. Так, відповідач лише частково повернув відповідачу грошові кошти в сумі 35 586,81 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами (ПКО), а саме: -ПКО № 268 від 28 грудня 2018 року на суму 3 201,95 гривень. - ПКО № 272 від 31 грудня 2018 року на суму 7 166,99 гривень. - ПКО № 2 від 04 січня 2019 року на суму 1 583,08 гривень. - ПКО № 5 від 16 січня 2019 року на суму 5 034,79 гривень. - ПКО № 9 від 23 січня 2019 року на суму 14 200,00 гривень. - ПКО № 18 від 31 січня 2019 року на суму 1 000,00 гривень. - ПКО № 19 від 31 січня 2019 року на суму 3 400,00 гривень. Часткова оплата Відповідачем суми позики свідчить про визнання Відповідачем боргу за договором. Згідно п. 3.3 Договору, у разі припинення з будь-яких причин трудових відносин між Позикодавцем та Позичальником, останній зобов`язується не пізніше дня звільнення повністю повернути всю суму позики. 16 січня 2019 року Відповідач був звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно Наказу № 005 к/тр про припинення трудового договору. Проте, в порушення п. 3.3 Договору, Відповідач не повернув всю суму позики. В результаті часткового повернення позики, сума боргу Відповідача зменшилася та становить 464 413,19 грн., яка до сьогодні залишилася неоплаченою. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № ФЗ-1-10/18 від 01 жовтня 2018 року в розмірі 464 413,19 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням на сайті Судової влади України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року між ТОВ «Баядера Логістик» та [PERSON] було укладено договір позики № ФЗ-1-10/18, за яким Позикодавцем було передано у власність Позичальника грошові кошти (позику) в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 коп., а Позичальник зобов`язався повернути всю суму позики до 31 грудня 2018 року. Позичальник зобов`язався повертати позику частинами згідно графіка погашення заборгованості, який є Додатком до Договору. Згідно наказу № 092/ к/тр від 30 травня 2016 року, Відповідач був прийнятий Позивачем на роботу з 31 травня 2016 року на посаду агент торговельний. На підтвердження укладення вказаного вище Договору та факту отримання коштів, Позивачем було оформлено, а Відповідачем було підписано десять видаткових касових ордерів, а саме: № 330 від 03 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 331 від 04 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 333 від 05 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 337 від 08 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 341 від 09 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 342 від 10 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 344 від 11 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 345 від 12 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 350 від 16 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. № 351 від 17 жовтня 2018 року на суму 50 000,00 гривень. Відповідно до вищевказаних видаткових касових ордерів Відповідачем було отримано 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 коп. Згідно графіка погашення заборгованості Відповідач зобов`язаний був сплатити суму позики наступними частинами: № п/пСума платежу, грнСтрок платежу 1166 666,00До 31 жовтня 2018 року 2166 666,00До 30 листопада 2018 року 3166 668,00До 31 грудня 2018 року Однак свої зобов`язання за договором виконав лише частково, і позику в повному розмірі не повернув. Так, відповідач лише частково повернув відповідачу грошові кошти в сумі 35 586,81 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами (ПКО), а саме: -ПКО № 268 від 28 грудня 2018 року на суму 3 201,95 гривень. - ПКО № 272 від 31 грудня 2018 року на суму 7 166,99 гривень. - ПКО № 2 від 04 січня 2019 року на суму 1 583,08 гривень. - ПКО № 5 від 16 січня 2019 року на суму 5 034,79 гривень. - ПКО № 9 від 23 січня 2019 року на суму 14 200,00 гривень. - ПКО № 18 від 31 січня 2019 року на суму 1 000,00 гривень. - ПКО № 19 від 31 січня 2019 року на суму 3 400,00 гривень. Часткова оплата Відповідачем суми позики свідчить про визнання Відповідачем боргу за договором. Згідно п. 3.3 Договору, у разі припинення з будь-яких причин трудових відносин між Позикодавцем та Позичальником, останній зобов`язується не пізніше дня звільнення повністю повернути всю суму позики. 16 січня 2019 року Відповідач був звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно Наказу № 005 к/тр про припинення трудового договору. Проте, в порушення п. 3.3 Договору, Відповідач не повернув всю суму позики. В результаті часткового повернення позики, сума боргу Відповідача зменшилася та становить 464 413,19 грн., яка до сьогодні залишилася неоплаченою. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки позивач виконав в повному обсязі всі зобов`язання перед відповідачем, а саме: надав йому грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн. за договором позики № ФЗ-1-10/18 від 01 жовтня 2018 року, а Відповідач, в свою чергу, зобов`язання з приводу повернення у строк грошових коштів не виконав, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем, то суд приходь до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача також підлягають судові витрати у вигляді судового збору в сумі 6 966,20 грн.. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved