Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд визначити, що у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], яке зареєстроване за позивачем та нині померлою [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, частки кожного з співвласників на рівні 1/2 частини, оскільки відсутність офіційних відомостей про приналежні співвласникам частки у вказаному майна перешкоджають спадкуванню позивачем належної йому, як спадкоємцю першої черги спадкування, частки приналежного померлій особі майна. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, відповідач вимоги позову визнав, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши надані до суду докази та письмові пояснення суд дійшов висновку про їх достатність для розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у випадку, коли відповідач визнає заявлені до нього вимоги, суд, за наявності на таке законних підстав ухвалює рішення про задоволення зазначених вимог. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 11.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а/з №11388). Згідно ст. 1220 ЦК Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1216 ЦК Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідно чоловік - [PERSON] та син [PERSON], які відповідно до матеріалів спадкової справи №27/2014 року, заведеної до майна померлої 10 листопада 2014 року [PERSON], своєчасно звернулися за прийняттям спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. Померла [PERSON] доводилася [PERSON] дружиною, з якою позивач перебував у шлюбі з 02 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 02 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а\\з №512), та в період подружнього життя ними було набуто право власності на житловий будинок [ADDRESS] в м. Одесі, який належав подружжю на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 24.05.1999 року з продавцем [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сободаш З.П., зареєстрованим в реєстрі за № 1868, та на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,0515 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під зазначеним житловим будинком за зазначеною адресою, яка належала подружжю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі на підставі рішення Одеської міської ради від 05.10.2007 року № 1831-У та 23.01.2008 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], яка належала подружжю на праві спільної сумісної власності, без зазначення часток. Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. за № 161/02-14/27/2014 від 11.12.2014 p., визначити склад спадкового майна щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] не уявляється можливим, оскільки зазначена земельна ділянка належала позивачу та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. В листі нотаріуса зазначено, що у випадку, якщо у правовстановлюючому документі розмір часток не вказаний, учасники спільної часткової власності, згідно зі ст. 369. 370, 372 ЦК України, можуть укласти угоду про встановлення часток. У зв'язку з тим, що співвласник вищезгаданої земельної ділянки помер, така угода не може бути укладеною. На теперішній час розділити спільне сумісне майно за взаємною згодою можливості немає, оскільки [PERSON] померла. Таким чином, в теперішній час виникла необхідність визначити частки у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку з метою подальшого визначення складу спадкового майна після померлої [PERSON] та з метою можливості у майбутньому мати позивачу, який є співвласником спадкового майна, можливість реалізовувати своє право власності на частку зазначеного нерухомого майна. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно положень п. 4 ст. 120 ЗК, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Виходячи з того, що кожен з співвласників зазначеної земельної ділянки на час видачі державного акту на земельну ділянку мав у власності і право на 1/2 частку житлового будинку, розташованого на цій земельній ділянці, частки у праві власності на земельнц ділянку, враховуючи положення ст. 120 ЗК, ст. 368, 370 ЦК, фактично були рівними. З наведеного суд доходить висновку про те, що оскільки співвласники земельної ділянки при житті [PERSON] не зверталися за визначенням розміру часток у праві спільної сумісної власності або за зміною їх розміру та не укладали з цього приводу будь-яких угод, є всі підстави для визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності в цей час, вже після смерті співвласника [PERSON], та таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги, що сторонами не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, понесених ними в ході розгляду справи, у суду відсутні підстави для їх розподілення, разом з тим суд зазначає, що сторони не позбавлені права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved