Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Вказує, що йому належить житловий будинок [ADDRESS] . В належному йому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не є його родичкою, однак з 2016 року не проживає в зазначеному будинку, особистих речей в будинку немає, місце проживання йому невідоме. На теперішній час позивач позбавлений права в повній мірі вільно розпоряджатися належним йому майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, тому він вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.11.2011, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.6-7, 9/. Відповідно до довідки Костянтинівського сільського голови Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 22.11.2019 № 1299, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] а. [ADDRESS] .12/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не проживає з 2016 року, про що свідчить довідка Костянтинівського сільського голови Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 31.10.2019 № 2044 /а.с.8/. В силу того, що відповідач зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає там тривалий час з 2016 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у вказаному житловому будинку [ADDRESS] залишається зареєстрованою [PERSON] , яка не мешкає в ньому, не є власником даного будинку, що перешкоджає власнику будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved