Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що на підставі державного акту на право постійного користування землею Серія ЖТ №002552 ПП «Торговий дім Садко» було надано в постійне користування земельну ділянку для виробничих потреб за адресою м.Коростень, вул.Пацаєва 3б. На даній земельній ділянці було побудовано нежитлову будівлю площею 229.7 м.кв. та дві естакади площею 50.4 м.кв., 59.0 м.кв.. Вказав, що самочинні споруди не порушують права інших осіб, та не створюють перешкоди в користуванні, та що в державній реєстрації вказаних приміщень і прийнятті в експлуатацію було відмовлено Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області та Реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції, що й стало приводом для звернення до суду для захисту права шляхом визнання за позивачем права власності на вказані нежитлові будівлі. Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача [PERSON] позов підтримала, відповідач [PERSON] позов визнав, представник відповідача ТГ в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради заперечень проти позову не подав, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Коростенської міської ради народних депутатів від 15.02.1995 року №33, 24.07.1996 року №184 Торговому дому «Садко» було надано в постійне користування земельну ділянку 0,2217 га землі в межах згідно з планом землекористування для виробничих потреб за адресою: м.Коростень, вул.Базарна 1, вул.Пацаєва 3б, вул.Красіна 27а, що стверджується державним актом на право постійного користування ПП «Торговий дім Садко» землею Серії ЖТ №002552. На даній земельній ділянці було побудовано нежитлову будівлю площею 229.7 м.кв. та дві естакади площею 50.4 м.кв., 59.0 м.кв., що стверджується технічним паспортом виданого на імя [PERSON] на вказані нежитлові будівлі, які розташовані в м.Коростені по вул.Пацаєва 3б, з описом конструктивних елементів та звітом по технічному обстеженню будівельних конструкцій будівлі складу. Відповідно до вимог ст.ст.321,328,331 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В державній реєстрації вказаних приміщень та прийнятті в експлуатацію Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області та Реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції позивачу було відмовлено, що стало приводом звернення до суду з даним позовом. Згідно положень ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач, як власник земельної ділянки, звернувся до суду з вимогою щодо визнання за ним права власності на самочинно збудовану будівлю. Разом з тим, відповідачі по справі не надали даних про те, що визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, порушує права інших осіб або створює перешкоди в користуванні. Відповідно до ст.ст.13,41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану нежитлову будівлю, позов визнаний відповідачами, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved