Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він 28.07.2018 р. уклав шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу вони не мають, однак відповідач відмовляється від розірвання шлюбу у відділі РАЦС, тому він змушений звертатися з цим позовом до суду. Позивач вказує, що вони відповідачем разом проживали однією сім`ю до жовтня 2019 р., та після цієї дати вони повністю припинили подружні стосунки, проживають окремо. Їх подружнє життя з відповідачем не склалося. В сім`ї не було взаєморозуміння, виникали конфлікти, сварки з різних причин. Вони абсолютно різні люди, з протилежними характерами, поглядами на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Існує ментальна різниця. Вказана атмосфера в сім`ї призвела до відчуження, втрати почуття любові і поваги. Позивач також зазначає, що рішення про розірвання шлюбу є з його боку добре виваженим, так як ним не вдалося створити міцну, дружну сім`ю, тому категорично заперечує проти можливості надання строку на примирення. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Майновий спір між ними відсутній. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 28.07.2018 р. між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю за наявними у справі письмовими доказами, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 5). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак засобами електронного зв`язку надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 35). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 липня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 504 (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Оскільки відповідач не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved