Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини вищевказаного домоволодіння та земельна ділянка. Спадкоємцями першої черги були позивач та його рідний брат [PERSON] У встановлений законом строк вони не звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері, оскільки вони проживали з матір'ю та фактично прийняли спадщину. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого позивач є спадкоємцем другої черги. З метою прийняття спадщини [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу [PERSON], однак нею було винесено постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS], а також на земельну ділянку, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] та на 1/3 частку вказаного домоволодіння після смерті рідного брата [PERSON] Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься довіреність щодо уповноваження ним [PERSON] представляти його інтереси. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно cт.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.09.2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частці житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається з державного акту на право власності на землю, [PERSON] належить земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,0900 гектарів, на підставі рішення виконкому Сартанської селищної ради народних депутатів від 03.12.1997 року №83/15. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконкомом Сартанської селищної ради м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №147. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS], та на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,0900 гектарів. Спадкоємцями першої черги були позивач [PERSON] та його рідний брат [PERSON] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №92. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцем другої черги є позивач [PERSON] Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2014 року за №385/02-31, №216/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку [ADDRESS], після смерті матері та брата, у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують приналежність майна спадкодавців. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] до Сартанської селищної ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті матері та рідного брата є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved