Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.06.2007 року ним було придбано у [PERSON] транспортний засіб марки ВАЗ 21070, кузов ХТА 21070062285340, 2005 року випуску, державний номер 19 АА 4376. Того ж дня органами МРЕВ ДАІ за ним проведено реєстрацію придбаного транспортного засобу та видано на нього свідоцтво про реєстрацію і новий номерний знак [NUMBER]. Вирішивши продати зазначений автомобіль, позивач 13.11.2018 року звернувся до регіонального сервісного центру МВС в Сумській області, де встановлено, що авто, яким з 2007 року належить йому на праві власності, знаходиться в переліку рухомого майна, що перебуває під заставою, яка була накладена у відповідності до договору застави 23/01-12-2005-3 від 19.12.2005 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], боржниками за яким є відповідачі [PERSON] та [PERSON] При цьому реєстрацію обтяження рухомого майна проведено лише 07.02.2014 року. Позивач вважає, що він є добросовісним набувачем зазначеного автомобіля, оскільки набув його та зареєстрував у визначеному законом порядку, але його права порушені. Тому він просив захистити його право власності та припинити щодо належного йому автомобіля марки ВАЗ 21070, кузов ХТА 21070062285340, 2005 року випуску, державний номер 19 АА 4376 обтяження у вигляді застави шляхом внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису про припинення обтяження на вказаний транспортний засіб. Позивач в судове засідання не зявився, в наданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, своїх відзивів на позовну заяву суду не надали. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, повязані зі спорами про виконання зобовязань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11) позивач є власником автомобіля марки ВАЗ 21070, кузов ХТА 21070062285340, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER]. Даний автомобіль він придбав 06.06.2007 році в [PERSON] на підставі біржової угоди (а.с. 12), з якої вбачається, що між [PERSON], як продавцем та Брокерською конторою № 6 в особі СПД-ФО [PERSON], як покупцем, що діяв на підставі доручення від 05.06.2007 року від імені та в інтересах [PERSON], укладено договір купівлі-продажу, згідно якого останній придбав транспортний засіб моделі ВАЗ 21070, кузов ХТА21070062285340, рік випуску 2005, державний номерний знак 19 АА 4376, який на момент вчинення договору купівлі- продажу належав продавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВМС № 014070 від 05.06.2007 року. Позивач у своєму позові зазначає, що в даний час він вирішив продати зазначений автомобіль, а тому 13.11.2018 року звернувся до регіонального сервісного центру МВС в Сумській області. Сервісним центром було зроблено витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Отримавши його, позивач дізнався, що належний йому автомобіль знаходиться в переліку рухомого майна, що перебуває під заставою. Підставою обтяження є договір застави 23/01-12-2005-3, 19.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Обтяжувачем є ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ», якого 11.02.2014 року замінено та додано нового обтяжувача ТОВ « ФК» Довіра та гарантія». Боржниками є [PERSON] та [PERSON]. У звязку з цим позивачеві відмовлено у вчиненні будь-яких дій, повязані із відчуженням цього транспортного засобу. Таким чином, [PERSON] не має можливості реалізувати своє право розпоряджатися вказаним транспортним засобом, який належить йому на праві приватної власності, як добросовісному набувачу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Судом встановлено, що 19.12.2005 року в забезпечення виконання зобов'язання боржниками [PERSON] та [PERSON] перед ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ», якого в послідуючому замінено на ТОВ « ФК» Довіра та гарантія» був укладений договір застави, предметом якого виступив транспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ 21070, кузов ХТА 21070062285340, 2005 року випуску, державний номер ВМ0238 (в послідуючому державний номер змінено на ВМ8570АЕ). Договір застави зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07.02.2014 року. Таким чином, при купівлі спірного автомобіля, що мало місце 06.06.2007 року, [PERSON] не знав та не міг знати про існування зобов'язань [PERSON] та [PERSON] перед банком, так як в установленому законом порядку воно зареєстроване не було. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно приписів ст. ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Застава є способом забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність боргових зобовязань [PERSON] та [PERSON] перед банком. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, а, отже, відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України у своїй постанові від 06 лютого 2018 року по справі №333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18). Статтями 41, 47 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає його або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що 07.02.2014 року накладено обтяження на належний позивачу на праві власності автомобіль, який він набув на законних підставах ще у 2007 році, тобто обтяження були встановлені майже через сім років після укладення договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, підлягає задоволенню, а порушення прав позивача підлягають захисту шляхом зняття обтяження з належного йому майна. На підставі викладеного і

Outcome: approved