Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 18.04.2011р. між сторонами було укладено Угоду про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандартів GSМ-900, телефонний номер 80673205050, та Замовлення №4383243. За умовами зазначеного договору оператор надає абоненту послуги стільникового мобільного зв'язку GSМ-900, а абонент користується\~\~послугами та зобов'язується своєчасно оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами та на умовах, викладених в Угоді. Однак відповідач\~\~в порушення взятих на себе зобов'язань не оплатила надані позивачем послуги звязку, у звязку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 11056,81грн., яку добровільно відповідач сплатити не бажає. На вказану суму боргу ним було нараховано 3% річних в сумі 953,64грн., інфляційні витрати в сумі 7864,20грн., пеня 407,81грн. Після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача суму основного боргу 11056,81грн., 3% річних 942,28грн., інфляційне збільшення 7974,34грн., пеню 479,09грн., усього 20\~452,52 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що перша заборгованість виникла станом на 01.05.2012р., оскільки в квітні 2012р. відповідачу були надані послуги на загальну суму 10496,78грн., сплатила вона 8480,00грн., борг 1853,38грн., станом на 01.06.2012р. заборгованість збільшилась до 9462,56грн., а станом на 01.07.2012р. до 11056,81грн. Види послуг, якими користувалась відповідачка в квітні-червні 2012р., вказані в рахунку-фактурі за ці місяці, здебільшого це послуги роумінгу, міжнародні дзвінки. Абонентська плата складала за договором 350,00грн. і за умовами договору відповідач повинна оплачувати авансові платежі, які в подальшому і відраховуються на отримані послуги. Починаючи з травня 2012р. відповідач авансові платежі не вносила, кредит, наданий за її заявою від 18.04.2011р., було вичерпано, тому 15.05.2012р. надання послуг їй було припинено. Заборгованість за квітень 2012р. вона повинна була сплатити протягом 5 днів з моменту припинення надання послуг, тобто до 20.05.2015р., але цього не зробила. Строк позовної давності в три роки повинен відраховуватись з 21.05.2012р.. В квітні 2015р. Київстар зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги звязку, але ухвалою суду від 06.05.2015р. у її прийнятті було відмовлено. З даним позовом вони звернулись до суду 20.05.2015р., відправивши документи поштою. Строк позовної давності не пропущений. Вважає, що відповідач користувалась послугами звязку, з заявами про їх припинення не зверталась, тому повинна їх сплачувати. За порушення грошового зобовязання з боку відповідача ними у відповідності до ст. 625 ЦК України нарахові 3% річних та індекс інфляції, які також підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до умов договору неустойка нарахована тільки за період з 21.05.2012р. по 01.01.2013р. Надання усіх видів послуг обліковується Київстар автоматизовано білінгвою системою, яка має відповідну сертифікацію в Україні. Рахунки-фактури складаються тільки на підставі даних білінгової системи також автоматизовано. Плата нарахована за ті послуги, якими відповідач користувалась. В травні 2012р. вона зверталась зі скаргою на білінгову систему і їй була надана деталізація послуг. Доводи про те, що вона не користувалась Інтернетом, спростовуються даними, викладеними в рахунках. На даний час надати деталізацію послуг неможливо у звязку зі спивом 3-річного строку зберігання цієї інформації. До оператора з приводу відключення будь-яких послуг відповідач не зверталась. Відповідальність за користування мобільним телефоном, його налаштування несе абонент. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з даним позовом позивач звернувся до суду з порушенням 3-річного строку позовної давності, оскільки заборгованість виникла ще в квітні 2012р., а позов надійшов до суду в травні 2015р., ніяких поважних причин для поновлення цього строку немає, тому в задоволенні позову слід відмовити. Також пояснила, що вона дійсно укладала договір на отримання послуг мобільного звязку і користувалась цими послугами. Оплата за ці послуги передбачалась у вигляді абонентської плати 350,00грн та внесення авансового платежу в розмірі, який вона визначала самостійно. Останній раз вона вносила плату в квітні 2012р. і користувалась послугами звязку в роумінгу, оскільки була за межами України. При цьому, послугами Інтернет в цей період вона не користувалась, телефон працював тільки на вхідні дзвінки. З 15.05.2012р. їй припинили надання послуг звязку, у звязку з чим вона зверталась до позивача з приводу отримання інформації про підстави припинення надання послуг, деталізацію цих послуг, однак в наданні такої інформації їй було відмовлено, тому вона припинила оплачувати ці послуги. З вказаного часу вона послугами звязку не користується. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Крім того, невірно розраховане інфляційне збільшення, у звязку з чим надає власний розрахунок на меншу суму. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно із п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги; Згідно ст.36 вказаного Закону споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до закону. У разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня. Суд встановив, що 18.04.2011р. між сторонами було укладено Угоду про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандартів GSМ-900, телефонний номер 80673205050, та відповідне Замовлення №4383243 (арк.8-11). За умовами зазначеного договору оператор надає абоненту послуги стільникового мобільного зв'язку GSМ-900, а абонент користується\~\~послугами та зобов'язується своєчасно оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами та на умовах, викладених в Угоді (п.2.1 Угоди). П.3.1.1. Угоди визначено право відповідачки користуватись замовленими послугами в Мережі Оператора в Україні, а також в мережах інших операторів, з якими Оператором (позивачем) укладені відповідні угоди щодо Роумінгу та які мають технічну можливість надавати такі послуги. Згідно п.3.2.1. Угоди абонент зобовязаний своєчасно оплачувати послуги стільникового мобільного зв'язку Оператора згідно з діючими Тарифами, підтримувати авансовий платіж на рівні не нижче мінімального та сплачувати щомісячну абонентську платню. Абонентна сплата сплачується абонентом і в тому випадку, коли надання йому послуг призупинено за несплату наданих оператором послуг стільникового мобільного зв'язку.\~\~У випадку виникнення заборгованості Абонента щодо наданих Оператором послуг стільникового мобільного зв'язку, відповідачка зобов'язана ліквідувати таку заборгованість протягом 5 днів з моменту, який настав раніше: а) отримання від позивача відповідного повідомлення, або б) припинення надання послуг стільникового мобільного звязку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня. Згідно п. 3.2.2 Угоди роумінг в мережах інших операторів стільникового мобільного звязку Абонент отримує та сплачує за встановленими правилами та тарифами оператора. Згідно п. 5.1 та 5.2 Угоди сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання положень цієї Угоди у відповідності до чинного законодавства України та цієї Угоди. У разі затримки оплати наданих послуг абонент сплачує оператору неустойку, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який вона нараховується. Згідно рахунку-фактури №14-7159922 від 30.04.2012р. в квітні 2012р. вартість наданих послуг мобільного звязку становить 10496,78грн., сплачено відповідачкою в цьому місяці з урахуванням наявних на рахунку коштів 8643,40грн. (8480,00грн + 163,40грн), заборгованість станом на 01.05.2012р. становить 1853,38грн. (арк..59). Згідно рахунку-фактури №15-8361520 від 31.05.2012р. в травні 2012р. вартість наданих послуг мобільного звязку становить 7609,18грн., послуги не оплачувались, заборгованість станом на 01.06.2012р. становить 9462,56грн. (арк..12). Згідно рахунку-фактури №16-10118858 від 30.06.2012р. в червні 2012р. вартість наданих послуг мобільного звязку становить 1594,25грн., послуги не оплачувались, заборгованість станом на 01.07.2012р. становить 11056,81грн. (арк..13). Надання послуг стільникового мобільного звязку відповідачу було припинено 15.05.2012р. (арк.. 127-128). Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, взаємозвязку та достатності, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови договору про надання послуг стільникового мобільного звязку, оскільки не виконала свого зобовязання щодо оплати отриманих послуг, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що факт укладання договору на надання послуг стільникового мобільного звязку сторонами в судовому засіданні не оспорювався, тому вказаний договір є обовязковим для виконання обома сторонами. В судовому засіданні відповідач не оспорювала, що останній раз здійснила оплату вказаних послуг в квітні 2012р., в подальшому оплату не здійснювала, що, в свою чергу, узгоджується з наданими суду рахунками-фактурами. Вказані рахунки-фактури помісячно відображають вид та вартість наданих послуг у спірний період, суми сплачені відповідачем та суму заборгованості. Вони складені на підставі інформації з білінгової системи, що має відповідну сертифікацію в Україні і працює в автоматичному режимі (арк..95-98). Суд вважає їх належними та допустими доказами, тому приймає за основу при винесенні даного рішення. Доводи відповідача та її представника відносно того, що з травня 2012р. вона послугами мобільного звязку оператора «Київстар» не користувалась, тому плата з моменту припинення не повинна нараховуватись, суд не приймає до уваги при постановленні рішення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що такими послугами відповідач користувалась по 15.05.2012р., що фактично в судовому засіданні вона не оспорювала. Оскільки оплата здійснюється помісячно, то за травень 2012р. їй нарахована плата за фактично отримані в цей період послуги. Щодо нарахованої оплати в червні 2012р., то згідно рахунку-фактури від 30.06.2012р. це вартість послуг роумінгу. В даному випадку суд погоджується з доводами представника позивача про те, що ці послуги були фактично отримані відповідачем до припинення надання послуг стільникового мобільного звязку, але плата за них нарахована після отримання відповідної інформації від роумінг-партнера. Вказані доводи узгоджуються з вимогами ст.74 Закону України «Про телекомунікації», відповідно до якої взаємодія операторів телекомунікацій України з операторами телекомунікацій інших держав, розподіл між ними доходів від надання послуг міжнародного звязку, взаємозєднання мереж телекомунікацій загального користування тощо здійснюється відповідно до рекомендацій Міжнародного союзу електрозвязку на підставі міжнародних договорів України з відповідними державами та/або договорів операторів телекомунікацій України з операторами телекомунікацій інших держав. Відповідно до п.2.2. додатка 1 «Загальні положення, що стосуються розрахунків» до Регламенту міжнародного електрозвязку (Мельбурн,1988) рахунки між операторами повинні надсилатися як можливо скоріше, але в будь-якому випадку до закінчення третього місяця після місяця, стосовно якого виставляється рахунок. Таким чином, нарахування в червні 2012р. плати за послуги стільникового мобільного звязку у роумінгу, які фактично отримані відповідачем раніше (в період, що передував моменту припинення надання цих послуг), після отримання відповідної інформації від роумінг-партнера, не суперечить вимогам діючого законодавства і є правомірним. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та її представника щодо незгоди з переліком та обсягом наданих послуг в квітні та травні 2012р., зокрема в тій частині, що вона не користувалась послугами Інтернет, тому не повинна їх оплачувати, оскільки в судовому засіданні відповідач не оспорювала, що у вказаний період вона знаходилась поза межами України, її телефон працював в роумінгу, з заявами про припинення певних видів послуг на час виїзду за межі України вона до оператора «Київстар» не зверталась. Враховуючи те, що відповідно до п.3.2.5 Угоди від 18.04.2011р. відповідальність за користування мобільним телефоном (отримання послуг) лежить на абоненті, тобто відповідачі, суд вважає, що отримання відповідного об'єму телекомунікаційних послуг регулюється саме ним як користувачем за його замовленням, здійсненного за його кінцевим обладнанням (мобільний телефон, смартфон тощо) у ручному або автоматичному режимі. В даному випадку телефон відповідача працював в автоматичному режимі, при якому не виключається можливість отримання певних видів послуг, в т.ч. Інтернету, роумінгу. Ніяких доказів тому, що в спірний період вона певними послугами звязку не користувалась, відповідач суду не надала. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги стільникового мобільного звязку за квітень-червень 2012р. в сумі 11056,81грн. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційне збільшення суми заборгованості, оскільки в даному випадку відповідач порушила своє грошове зобовязання за договором про надання послуг стільникового мобільного звязку і повинна нести відповідальність за це у вигляді сплати вказаних платежів. Згідно наданого суду розрахунку позивача розмір 3% річних становить: - за період з 21.05.2012р. по 20.06.2012р. 4,72грн. (1853,38грн х 3% : 365дн. х 31дн.); - за період з 21.06.2012р. по 20.07.2012р. 23,33грн. (9462,56 х 3% : 365дн. х 30дн.); - за період з 21.07.2012р. по 22.04.2015р. 914,23грн. (11056,81грн х 3% : 365дн. х 1006дн.), усього 942,28грн. Перевіривши вказаний розрахунок, суд погоджується з ним, оскільки він здійснений вірно, тому приймає його за основу при постановленні даного рішення. Щодо розрахунку інфляційного збільшення суми заборгованості суд частково погоджується з позицією позивача, зокрема, в частині визначення суми інфляційного збільшення за період з 21.07.2012р. по 22.04.2015р., яка становить 7949,85грн. ( 11056,81грн. х 1,719 (сукупний індекс інфляції за період серпень 2012р. квітень 3015р.) = 19006,66грн - 11056,81грн.), оскільки в цій частині розрахунок позивача здійснений вірно та у відповідності до вимог діючого законодавства. В частині визначення суми інфляційного збільшення суми заборгованості за періоди 21.05.2012р. 20.06.2012р. та 21.06.2012р. 20.07.2012р. суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком з тих підстав, що в зазначений період індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації (101%), а становив відповідно 99,7% та 99,8%, тому у відповідності до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003р., сума заборгованості за вказані періоди індексації не підлягає. Суд не погоджується з розрахунком інфляційного збільшення, що наданий представником відповідача, оскільки він не містить розшифрування застосованих показників, проведений невірно. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача неустойку, нараховану позивачем відповідно до вимог п.5.2 укладеної між сторонами Угоди в сумі 479,09грн. При цьому позивач самостійно обмежив період прострочки для нарахування неустойки з 21.05.2012р. по 31.12.2012р., що є правом позивача. Перевіривши наданий позивачем розрахунок вказаної суми, суд погоджується з ним, оскільки він проведений вірно. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що заперечуючи проти позову відповідач та його представник наполягали на застосуванні строку позовної давності, у звязку з чим просили в задоволенні позову відмовити повністю. Суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача та його представника, виходячи з наступного. Згідно ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін шляхом укладання письмового договору. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно ч.2,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що укладена між сторонами Угода про надання послуг стільникового мобільного звязку від 18.04.2011р. передбачала внесення відповідачем щомісячної плати за отримані послуги та погашення заборгованості протягом 5 днів з моменту, який настав раніше: а) отримання від позивача відповідного повідомлення, або б) припинення надання послуг стільникового мобільного звязку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня. При цьому, загальний строк позовної давності збільшений за домовленістю сторін не був, а строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки, який встановлений законом у один рік, був збільшений за домовленістю сторін до трьох років (п.5.2 Угоди). Перша заборгованість за послуги звязку виникла у відповідача за квітень 2012р. станом на 01.05.2015р., надання послуг було припинено позивачем 15.05.2012р., у звязку з чим заборгованість за квітень 2012р. відповідач повинна була сплатити в строк до 20.05.2012р. Оскільки в цей строк заборгованість не була сплачена, з 21.05.2012р. починається перебіг трирічного строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась, починаючи з квітня 2012р., і відповідно усіх інших платежів, нарахованих на неї, який спливає у відповідності до вимог ч.1 ст.254 ЦК України 21.05.2015р. Судом встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду 20.05.2015р., здавши його до установи звязку (арк.90), що у відповідності до вимог ч.2 ст. 255 ЦК України вважається своєчасним зверненням. Крім того, судом встановлено, що 29.04.2015р. позивач подав до Хортицького районного суду м.Запоріжжя заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] вказаної суми заборгованості (арк..86-89), в прийнятті якої ухвалою цього суду від 06.05.2015р. було відмовлено на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України (наявність спору про право) (арк..7). В даному випадку звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу відповідно до вимог ч.2,3 ст. 264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності і з моменту прийняття ухвали про відмову в прийнятті заяви він починається заново. Доводи представника позивача, що подання заяви про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності, суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Судовий наказ є одним із способів захисту порушених прав певної особи, тому звернення до суду з заявою про видачу судового наказу перериває строк позовної давності. За вказаних обставин суд вважає, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за послуги звязку з урахуванням 3% річних, індексу інфляції та неустойки в межах 3-річного строку позовної давності, підстав для відмови в позові суд не знаходить. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за послуги стільникового мобільного звязку за квітень-червень 2012р. в сумі 11056,81грн., 3% річних в сумі 942,28грн., інфляційне збільшення суми заборгованості 7949,85грн., неустойка в сумі 479,09грн., усього 20\~428,03грн., у звязку з чим позов слід задовольнити частково. Згідно ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: partial