Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 236683,61 грн., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 43451,80 грн., пеню за прострочення повернення боргу в сумі 73371,92 грн. що остаточно складає 353507,33 грн. та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], на його користь судові витрати по оплаті за надання правової допомоги в сумі 1200 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.11.2012р. між позивачем та відповідачами у простій письмовій формі був укладений договір позики та була надана позивачем позика [PERSON] - 15000 доларів США, які відповідачка зобов'язався позивачеві повернути до 20.01.2014р. А тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання з'явився, наполягав на позовних вимогах в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання двічі не з'явились, хоча були повідомлені належним чином, про день слухання справи, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики від 22.11.2012р. [PERSON] отримала від [PERSON] 15000 доларів США, (а.с.11). Судом досліджено письмові докази в справі: договір позики, копія надана до матеріалів справи. На підставі вищенаведеного судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] 22.11.2012 року за простою письмово формою договору позики передав [PERSON] у позику 15000 доларів США. При фактичному одержанні вказаної суми між позичальником та позикодавцем було укладено простий письмовий договір позики від 22.11.2012 року. Позивач стверджує, що після закінчення строку надання позики - 20.01.2014р. він попросив у [PERSON] зробити з ним повним розрахунок. [PERSON] вмовила його продовжити строк договору ще на півроку, оскільки гроші їй були потрібні на придбання 3-х кімнатної квартири. [PERSON] одночасно разом з [PERSON] вирішили придбати для перепродажу у [PERSON] транспортний засіб марки «FORD FIESTA» 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 01.03.2013р. [PERSON] видав [PERSON] та [PERSON] довіреність на право розпорядження цим автомобілем. 07.04.2014р. [PERSON] умовив [PERSON] видати йому повторну довіреність на розпорядження транспортного засобу «FORD FIESTA», [PERSON] без відома [PERSON] продав автомобіль «FORD FIESTA». 14.11.2014р. направив на адресу [PERSON] рекомендованим листом з вимогою провести розрахунок не пізніше 30.11.2014р. (а.с.12). У відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, між сторонами укладено простий письмовий договір позики, що відповідає вимогам законодавства. Що стосується стягнення суми пені та процентів за користування коштів, то суд вважає що в цієї частині вимоги також відповідають закону, а саме ст..ст. 625, 1048 ЦК України та умовам договору позики. Однак суд не вбачає підстав для застосовування солідарного стягнення боргу з відповідачів. Посилання позивача на ч. 4 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України, як на підставу солідарної відповідальності, суд вважає некорректною, оскільки позивачем не доведено а з спірного договору не вбачається, що гроші отримані [PERSON] були використані саме в інтересах сім'ї. Стаття 541 ЦК України, зазначає, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У даному випадку відсутні як договірні так і законні підстави для солідарної відповідальності. [PERSON] договір позики не підписував, з матеріалів справи вбачається що у позивача з [PERSON] були свої справи. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial