Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця, в обґрунтування якої зазначив, що 18.08.2005 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% н рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 10 жовтня 2012 року позичальник [PERSON] помер. На дату смерті [PERSON] заборгованість за кредитом становила 9616,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9449,79 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 166,85 грн.. Зазначає, що на час смерті боржника [PERSON] проживав разом із спадкодавцем на відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем померлого [PERSON], тому як спадкоємець повинен відповідати за кредитним зобовязаннями померлого позивальника. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 9616,64грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 20 лютого 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. 18.08.2005 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Даний договір без номера від 18.08.2005 був укладений на підставі заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7,8-13). Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Так за кредитним договором без номера від 18.08.2005 року станом на час смерті позичальника перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 9616,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9449,79 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 166,85 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 5-6). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] свої зобовязання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вищевказаним кредитним договором не виконав, своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншим витратам згідно умов Договору - не повертав, чим порушила ст. 526 ЦК України та умови Договору. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11.10.2012 року, [PERSON] помер 10 жовтня 2012 року. (а.с.17). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Тобто за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини спадкодавець та відповідач були зареєстровані за однією адресою : м. Кривий Ріг, вул.. Петроградська (Святоандріївська), 58/46, що підтверджується копією паспортів [PERSON] та [PERSON], довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області та довідкою виконкому Покровської районної у місті ради (а.с. 14-15, 16,35,54). Листом-претензією від 19.09.2014 року підтверджується, що позивачем були заявлені вимоги до спадкоємця кредитора, які до часу звернення позивача до суду залишились без виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоїн кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Враховуючи, що на день смерті позичальника [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номера від 18.08.2005 року становить 9616,79 грн., відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачені судові витрати по справі (а.с.1).

Outcome: approved