Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зазначаючи, що 19.03.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 15.08.2019 виникла заборгованість у розмірі 30 646,88 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10 019,16 грн.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 17 592,15 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1100,00 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1435,57 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 45-46). Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року по справі постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту клопотання доданого до позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 34), а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що 02.12.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в Анкеті-заяві від 19.03.2012 (а.с. 8-24). Станом на 15.08.2019 заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 19.03.2012 становить 30 646,88 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10 019,16 грн.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 17 592,15 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1100,00 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1435,57 грн. (а.с. 5-7). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 19.03.2012. Разом з тим, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з: нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі17 592,15 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1100,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1435,57 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Отже вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. В довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 9). Судом визначено, що сума невиконаного зобов`язання становить 10 019,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 500,96 грн. (10 019,16 Х 5% : 100 = 500,96 грн.). Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 19.03.2012 в загальній сумі 11 020,12 грн., яка складається з: 10 019,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 500,96 грн. - штраф (процентна складова). Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 690,79 грн. (розрахунок: 1921 х 35,96 % (задоволена частина позову 11 020,12 х 100 : 30 646,64 (ціна позову) = 35,96 %) = 690,79 грн.). На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial