Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], в якому зазначив наступне. 18 жовтня 2013 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі за текстом ПАТ «ПУМБ») та приватним підприємством «Реванш-авто» (далі за текстом ПП «Реванш-авто») було укладено кредитний договір № 35.13 від 18.10.2013 р. відповідно до умов якого позивач зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 580000,00 грн. зі сплатою 19,00 % річних строком до 23.09.2016 р.. Цей кредит позичальник зобовязувався повернути позивачу в повному обсязі протягом трьох періодів користування зі сплатою суми, що перевищує 580000,00 грн. після сплину першого періоду користування кредитом та обовязковим погодженням продовження користування кредитом на наступний період. В якості забезпечення виконання зобовязань ПП «Реванш-авто» за кредитним договором, цього ж дня між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений договір поруки № 35ю13/ПОР від 18.10.2013 р. відповідно до якого відповідач поручився перед позивачем за виконання ПП «Реванш-авто» зобовязань за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з нього борг за кредитним договором станом на 23.03.16 р. в загальній сумі 863196,09 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 579913,40 грн., заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом 214011,89 грн. та пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитними коштами. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідач судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за відсутності відповідача та третьої особи за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобовязання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. 18 жовтня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ПП «Реванш-авто» в особі директора [PERSON] було укладено кредитний договір № 35.13 від 18.10.2013 р. відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 580000,00 грн. зі сплатою 19,00 % річних з кінцевим строком погашення до 23.09.2016 р, а також, що між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки № 35.13/ПОР. Відповідно до умов укладеного кредитного договору позичальник зобовязувався повернути позивачу в повному обсязі протягом трьох періодів користування зі сплатою суми, що перевищує 580000,00 грн. після сплину першого періоду користування кредитом та обовязковим погодженням продовження користування кредитом на наступний період. Розрахунок заборгованості за договором № 35.13 свідчить, що станом на 23.03.16 р. у ПП «Реванш-авто» перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 863196,09 грн., з якої заборгованість за сумою кредиту складає 579913,40 грн., по відсотках 214011,89 грн., сума пені за порушення строків сплати процентів 69270,80 грн. з них прострочена заборгованість за процентами становить 214011,89 грн. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем ПП «Реванш-авто» в особі директора [PERSON]. своїх зобовязань за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Із укладеного договору поруки видно, що згідно його умов [PERSON] на добровільних засадах прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязанням ПП «Реванш-авто» перед кредитором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обовязку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів). Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 579913,40 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 214011,89 грн.. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу не була нарахована пеня, тому її нарахування після зазначеної дати є незаконним. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 793925,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial