Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 17 лютого 2011 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є земельна ділянка площею 3,78 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області. У встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не звертався, оскільки не знав про наявність спадкового майна, правовстановлюючі документи на земельну ділянку були відсутні. Про наявність спадкового майна дізнався у 2016 році. При зверненні до нотаріальної контори з наміром подати заяву про прийняття спадщини, нотаріус поставив його до відома, що строк для прийняття спадщини ним пропущено. Вважає, що строк прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а тому просив в судовому порядку визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на ті обставини, що наявність спадкового майна дізнався з телефонної розмови з працівниками сільської ради, брат [PERSON], який прийняв спадщину, передав йому державний акт. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в надісланій до суду заяві сільський голова Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області просив слухати справу у відсутності представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2011 року помер [PERSON], житель [INFO]. В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи додано свідоцтво про смерть серії 1-ОК № 207705, видане 18 лютого 2011 року Яхнівською сільською радою Миронівського району Київської області. Заповіту померлий не залишив. За життя [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 3,78 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області. Вказана обставина підтверджується доданим до позовної заяви державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 080755, виданим Миронівською районною Радою народних депутатів 28 вересня 1999 року. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач являється спадкоємцем померлого за законом першої черги, оскільки являється його сином. Вказана обставина підтверджується доданим до матеріалів справи свідоцтвом про народження позивача серії І-АВ № 146437, виданим 16 грудня 1968 року Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ЦК України. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач знав про смерть батька, заяви про прийняття спадщини чи про відмову від права на спадщину протягом шестимісячного строку після смерті батька в строк до 17 серпня 2011 року до нотаріальної контори не подав. 01 березня 2011 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]\~ Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 76/2011. Вказана обставина свідчить про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач вказав факт необізнаності про наявність спадкового майна. Вказана причина пропуску звернення до нотаріуса не може бути розцінена як поважна, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю. У матеріалах спадкової справи відсутні відомості про звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, що свідчать про прийняття спадщини, позивачем не зазначено та судом не встановлено. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 1217, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed