Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про відшкодування неправомірно нарахованих та виплачених грошових коштів державних соціальних допомог, призначених одиноким матерям. В обґрунтування позову вказано наступне. В період часу з січня 2008 року по січень 2018 року [PERSON] , перебуваючи у приміщенні управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА, що за адресою: Житомирська обл., м.Коростишів, вул.Святотроїцька, 18, внесла неправдиві відомості в офіційний документ - заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015р. № 441 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг», який став підставою для призначення соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, про те, що вона не проживає з батьком дитини, хоча фактично, на час подання до управління заяви, проживала з батьком своїх дітей [PERSON] та з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели з останнім спільне господарство та виховували спільних дітей: [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] . Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області [PERSON] визнано винною та засуджено за ч.1 ст.190, ч.ч.1,4 ст.358 КК України. Однак до теперішнього часу [PERSON] в добровільному порядку не відшкодувала неправомірно нараховані та виплачені кошти, які були призначені їй як одинокій матері, чим завдано шкоду державним інтересам. Розрахунок суми, що підлягає стягненню повністю відповідає вказаній у вироку суду шкоди, тобто 128 596,06 грн. Тому позивач просить суд стягнути вказану суму з відповідача на його користь. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.02.2019 року відкрито провадження по справі. Одночасно в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористалася. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справа про стягнення аліментів. Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Судом встановлено, що в період часу з січня 2008 року по січень 2018 року [PERSON] подавала до управління праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА, що за адресою: Житомирська обл., м.Коростишів, вул.Святотроїцька, 18, неправдиві відомості в офіційний документ - заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015р. № 441 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг», який став підставою для призначення соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, про те, що вона не проживає з біологічним батьком дитини, хоча фактично, на час подання до управління заяви, проживала з батьком своїх дітей [PERSON] , з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживали, пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели з останнім спільне господарство та виховували спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 30.05.2018 року [PERSON] визнано винною та засуджено за ч.1 ст.190, ч.ч.1,4 ст.358 КК України та призначено покарання з врахуванням ст.70 КК України у виді 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 1020 грн., що підтверджується копією вироку (а.с.7-10). [PERSON] в добровільному порядку не відшкодувала безпідставно нараховані та виплачені кошти, які були призначені їй як одинокій матері, чим завдано шкоду державним інтересам. Розрахунок суми, що підлягає стягненню повністю відповідає вказаній у вироку суду шкоди, тобто 128 596 ,06 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає підстави звільнення від доказування, зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 30.05.2018 року [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved