Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідачки, автомобілю ТОВ «Ділекс Транспорт», завдано шкоди, яку відшкодовано позивачем. Тому в зв`язку з неповідомленням відповідачкою страховика про ДТП, просить стягнути з останньої в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 54 589 грн. 68 коп. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що в порядку п. ґ ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення). Відповідачці направлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати позивачу матеріальні збитки, однак вона страхового відшкодування не сплатила. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 28 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Еталон» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів предметом якого є страхування транспортного засобу автомобілем «КІА Picanto» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується полісом №АМ/2460063. 26 лютого 2019 року з вини [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «BYD F-3» д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Ділекс Транспорт». Про такі обставини йдеться у постанові Вишгородського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року, що набрала законної сили, якою відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На підставі страхового акту №712-14776 та розпорядження №09-05-14776 від 26 вересня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатила ТОВ «Ділекс Транспорт» страхове відшкодування в розмірі 54 589 грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1939 від 26 вересня 2019 року. 26 грудня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» направило на адресу відповідачки регресну вимогу про добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка залишилася невиконаною. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив про це страховика у встановлені строки. Судом встановлено, що, приймаючи рішення про виплату відшкодування (страховий акт №№712-14776), позивачем встановлено дані про подію, суму збитку, учасників ДТП та складено відповідний страховий акт. На підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування дана подія кваліфікується як страховий випадок за ризиком страхування цивільно-правової відповідальності ОЦВ. Позивачем не надано жодного доказу того, що в нього були труднощі у з`ясуванні обставин ДТП, чи розміру завданої в ДТП шкоди у строки встановлені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування». Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях (правова позиція Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі №208/7291/13-ц) Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, який зафіксований правоохоронними органами, відповідачка як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідачки його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його. Беручи до уваги викладене сам по собі факт неповідомлення відповідачкою страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позову. Застосування правового підходу викладеного в позові є проявом надмірного формалізму, що не ґрунтується на принципі верховенства права й не відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). За таких обставин порушених прав позивача, які б підлягали захистові, судом у цій справі не встановлено, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed