Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у грудні 1998 року отримала в дар від своєї матері частину будинку, яку будувала її бабуся в 1950-х роках та приватизовану земельну ділянку, оформлену в 1994 році. 05.12.2011 року вона отримала заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2011 року № 2-2699/11 про визнання недійсним та скасування акту про право приватної власності на землю. Потім вона звернулась з заявою про перегляд заочного рішення, в результаті чого після надання доказів, судом було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову. Вона постійно проживає в Росії у м. Москва, тому для вирішення питань, пов`язаних з розглядом справ, для присутності на судових засіданнях та захисту порушених її прав по цивільним справам вона понесла матеріальні витрати, збитки. Тому прость стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди та упущеної вигоди в сумі 51791 гривни. Позивачка у судовому засіданні 26.01.2015 року просила повністю задовольнити позов. Представник позивачки [PERSON] просив у судовому засіданні задовольнити позов повністю , проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував як і позивач. Відповідач в судові засідання 05.01.2015 року та 26.01.2015 року не з'явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями. Заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У грудні 1998 року позивач отримала в дар від своєї матері [PERSON] частину будинку та приватизовану земельну ділянку за адресою по [ADDRESS]. Отримавши в 2011 році заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2011 року № 2-2699/11 про визнання недійсним та скасування акту про право приватної власності на землю [PERSON] звернулась із заявою про перегляд заочного рішення, в результаті, судом було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову. [PERSON] проживає в Росії у м. Москва, тому для вирішення питань, пов`язаних з розглядом справ, для присутності на судових засіданнях та захисту своїх прав по цивільним справам вона понесла витрати. На розгляді в Богунському районному суді м. Житомира перебували цивільні справи: № 2-2699/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним та скасування акту про право приватної власності на землю, № 2-1474/12, № 2-1259/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою та № 2541/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину майна і поділ будинковолодіння у натурі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно з ст. 85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позивач помилково просить стягнути завдану матеріальну шкоду та упущену вигоду у сумі 51791 грн., які по характеру заявлених вимог є судовими витратами, розподіл яких здійснюється судом в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed