Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 900, 90 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.11.2015 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування № 459746, згідно з яким ПАТ «Страхова група «ТАС» застрахував майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.02.2016 року о 22.50 год в м. Ужгороді, на вул. Духновича трапилася ДТП за участю двох транспортних засобів: «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Hyundai», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2016 року відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На основі заяви про настання страхового випадку від 29.02.2016 року було складено страховий акт № 7712В/29/2016. 18.05.2016 року з розрахунком страхового відшкодування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 68 800 та сплачено потерпілому 42899,10 грн., що відповідно підтверджується платіжними дорученнями про сплату. Позивачем було отримано інформацію, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК`ПЗУ Україна» за полісом № АІ/9345031. Таким чином позивач вказує на те, що в межах ліміту страховою компанією було здійснено виплату у розмірі 42 899, 10 грн. Відтак сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 68 800 грн. - 42 899, 10 = 25 900, 90 грн. Представник ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзив чи заяву про відкладення судового розгляду відповідачем до суду подано не було. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.11.2015 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування № 459746, згідно з яким ПАТ «Страхова група «ТАС» застрахував майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.02.2016 року о 22.50 год в м. Ужгороді, на вул. Духновича трапилася ДТП за участю двох транспортних засобів: «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Hyundai», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «Audi/A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2016 року відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На основі заяви про настання страхового випадку від 29.02.2016 року було складено страховий акт № 7712В/29/2016. 18.05.2016 року з розрахунком страхового відшкодування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 68 800 та сплачено потерпілому 42 899, 10 грн., що відповідно підтверджується платіжними дорученнями про сплату № 45396 від 30.08.2016 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК`ПЗУ Україна» за полісом № АІ/9345031. Отже, в межах ліміту страховою компанією було здійснено виплату у розмірі 42 899, 10 грн. Відтак, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 68 800 грн. - 42 899, 10 = 25 900, 90 грн. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем обставин стороною відповідача не надано. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Водночас, згідно ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував шкоду згідно з положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» ПАТ «Страхова компанія ТАС» отримав право вимоги на таке відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 900, 90 грн. Згідно з ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved