Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на загальну суму 12875,18 грн., а також судовий збір в розмірі 243.60 грн., сплачений при зверненні до суду, посилаючись на те, що 28 грудня 2011 року відповідач позичив у позивача 8000,00 грн. та зобов'язався повернути до 15.01.2012р. про що відповідач написав власноруч позивачу розписку. Після сплину строку повернення боргу, відповідач вказану грошову суму не повернув. У зв'язку з неповернення позики відповідач має сплатити від суми боргу 3 % річних в суму 635,18 грн., індекс інфляції - 4240,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням позичальника від виконання своїх обов'язків по поверненню суми позики позикодавцю, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки від 28 грудня 2011 року, [PERSON] (а.с. 6) - відповідач по справі, позичив у [PERSON] (а.с. 7, 8) - позивач по справі, грошові кошти в сумі 8000,00 грн., які повинен був повернути позивачу до 15.01.2012р. (а.с. 5). Згідно розписки від 28.12.2011р., відповідач отримав обумовлену суму грошей та зобов'язався її повернути у відповідні строки, але в порушення зазначених умов, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Таким чином суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з борговими зобов'язаннями і це підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, на підтвердження укладання договору позики та його умов позивачем була надана вищезазначена розписка позичальника [PERSON], яка посвідчує передання йому позикодавцем [PERSON] зазначеної грошової суми, що у суду не виникає сумнівів щодо отримання відповідачем [PERSON] вищезазначеної суми грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме, відповідно до зазначеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав у позивача [PERSON] в борг відповідну суму грошей, яку зобов'язався повернути в зазначений ним в розписці строки. В порушення норм закону та даних зобов'язань, борг позивачу не повернув, тобто відповідач зобов'язання за договором позики належним чином не виконав, а тому, сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача на користь позивача з нарахуванням 3 % річних від суми боргу в розмірі 635,18 грн. та індекс інфляції в розмірі 4240,00 грн. в період з січня 2012 року по вересень 2014 рік. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, суд вважає, що викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження та приходить до однозначного висновку про необхідність задоволення заявлених позивачем позовних вимог. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених ним при зверненні до суду, в розмірі 243,60 грн., так як саме з вини відповідача позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушений прав.

Outcome: approved