Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 1966,94 грн., вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та не сплачує в повному обсязі вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надає позивач. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 257 грн. 22 коп. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] Позивач згідно ст.ст. 1, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-VI здійснює господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Позивач відповідно до положень Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до тарифів, затверджених виконкомом Житомирської міської ради. Згідно п. п. 17, 35 зазначених Правил власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку (в даному випадку це ТОВ «Полісьбуд») плату за обслуговування і ремонт будинку. Ці платежі власниками квартир вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. Власники жилих приміщень зобов'язані виконувати ці Правила. Рішеннями Житомирської міської ради «Про встановлення тарифів на оплату житлових послуг для населення» були встановлені тарифи на оплату послуг з утримання будинків та прибудинкової території. Виходячи з встановлених тарифів позивач і нараховував платежі, які повинна була сплачувати відповідач, що вказано у відповідному розрахунку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, тощо. Таким чином, відповідно до вищевказаних норм, відповідач, як власник вказаної квартири повинна брати участь у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Ці витрати, які в даному випадку несе позивач, включають в себе налагодження і регулювання технічного обладнання будинку, обстеження стану несучих і огороджуючи конструкцій, прибирання під'їздів, вивіз сміття, тощо. Між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі у повному обсязі, чим порушила права позивача та допустила заборгованість станом на 01.03.2013 року в розмірі 1966,94 грн. Доводи відповідача про те, що послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не надавались позивачем в повному обсязі, є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів про те, що сторонами складались та підписувались акти-претензії щодо ненадання житлово-комунальних послуг та щодо нездатності комунального органу задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживачів відповідно до законодавства. Спори щодо задоволення пред'явлених відповідачем претензій в суді не вирішувались, оскарження бездіяльності комунального органу у встановленому законом порядку відповідачем не здійснювалось. Крім того, відповідачем не надано доказів, що послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачу надає будь-хто інший, а не позивач, дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України це є обов'язком відповідача. Разом з тим, суд застосовує за заявою відповідача наслідки спливу загального строку позовної давності у три роки, який був перерваний поданням позивачем заяви до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням сплачених відповідачем коштів, яка утворилась з 01.03.2010 року станом на 01.03.2013 року в розмірі 888 грн. 04 коп. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial