Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа: Бучанська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 48 від 14.03.1989, отримав ордер № 583, на право заняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS] . Відразу після отримання вище зазначеного ордеру, він разом з сім`єю став проживати у квартирі [ADDRESS] . Так відповідно до довідки № 2301/3774 від 29.05.2019, у вищевказаній квартирі, зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - заявник; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - невіста; [PERSON] , [INFO] - онука; [PERSON] , [INFO] - онук. Проте з 2006 року по теперішній час зареєстрований у квартирі відповідач [PERSON] фактично у ній не проживає. Відповідно до Акту депутата Бучанської міської ради від 13.06.2019 було встановлено, що громадян [PERSON] з 2006 року за адресою: [ADDRESS] не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не залишилося. [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання, точної адреси позивачу не відомо, жодних засобів зв`язку ні Позивач ні члени його родини не мають. На даний момент та обставина, що в даній квартирі, без правових підстав зареєстрований [PERSON] обмежує право позивача на вільне користування та призводить до втручання в особисте життя та безпосередньо впливає на підвищення тарифу на комунальні послуги. Виходячи з того, що Відповідач давно вибув з спірної квартири, не з`являвся та не проживає там понад 13 років, позивач вважає, що існують всі підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа Бучанська міська рада свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 48 від 14.03.1989, отримав ордер № 583, на право заняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 2301/3774 виданої Відділом реєстрації місця пооживання Бучанської міської ради 29.05.2019 встановлено, що в квартирі [ADDRESS] а зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - заявник; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - невіста; [PERSON] , [INFO] - онука; [PERSON] , [INFO] - онук. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника депутата Бучанської міської ради [PERSON] від 13.06.2019 встановлено, що окрім позивача у спірній квартирі також зареєстровані: [PERSON] , 1952 р.н.; [PERSON] , 1953 р.н. - дружина; [PERSON] , 1982 р.н. - син; [PERSON] , 1975 р.н. - син; [PERSON] , 1980 р.н. - невіста; [PERSON] , 1999 р.н. - онука; [PERSON] , 2008 р.н. - онук. Гр. [PERSON] , 1982 р.н., який зареєстрований, але з 2006 року та по теперішній час не проживає за вище зазначеною адресою. При вивченні питання по суті зі слів свідків (сусідів) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований гр.. [PERSON] , 1982 р.н., але з 2006 року не проживає, за комунальні послуги не сплачує та його особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача у даному житловому приміщенні порушує право власності позивача та створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати по її утриманню. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2006 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , а тому він є таким, котрий втратив право користування та розпорядження зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved