Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованостіза кредитним Договором № 91/05Ф від 13.07.2005 року в розмірі 958 431 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.07.2005 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 13.07.2005 року уклали кредитний договір № 91/05Ф, за умовами якого [PERSON] отримав кредит грошових коштів в сумі 28 000 доларів США., зі сплатою 15,5 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 12.07.2008 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси (справа №2-4502/2008) від 12.09.2008 року позов ВАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 21073,97 доларів США, що еквівалентно 102240,37 грн. Вказане рішення набрало законної сили 23.09.2008 року. Однак, у порушення умов договору Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим умови кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків відповідачем не були виконані. Відповідно до розрахунку станом на 16.11.2016 року заборгованість. за Кредитним договором складає 958431 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив. що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225\~ ЦПК України\~ при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2005 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 13.07.2005 року уклали кредитний договір № 91/05Ф, за умовами якого [PERSON] отримав кредит грошових коштів в сумі 28 000 доларів США., зі сплатою 15,5 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 12.07.2008 року. В забезпечення виконань за кредитним договором № 91/05Ф, 13.07.2005 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено договір поруки. Зі змістом, умовами та правовими наслідками договору поруки відповідач-2 був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці цього договору. Згідно п.4 договору поруки, у разі невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком. Рішенням Київського районного суду м. Одеси (справа №2-4502/2008) від 12.09.2008 року позов ВАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 21073,97 доларів США, що еквівалентно 102240,37 грн. Вказане рішення набрало законної сили 23.09.2008 року. Однак, у порушення умов договору Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим умови кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків відповідачем не були виконані. Відповідно до розрахунку станом на 16.11.2016 року заборгованість. за Кредитним договором складає 958431 гривень. Відповідно до розрахунку станом на 16.11.2016 року заборгованість за Кредитним договором складає 958 431 (девятсот пятдесят вісім тисяч чотириста тридцять одна) гривня, з них: -Відсотки 620558,66 грн.; -Пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 337\~872,34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за\~кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених\~договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені\~договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено\~договором між фізичними особами. Згідно із ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим\~актом цивільного законодавства. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15,5 процентів річних. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у\~зобов'язанні\~встановлений\~строк\~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно пункту 4.2. Договору, за неналежне виконання зобовязань, передбачених п. 8. (спеціальної частини) цього Договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25 (двадцяти пяти) відсотків від суми кредиту. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше\~майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або\~неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, судом було встановлено, що умови Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків Відповідачем не виконані. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, тощо у суду немає. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу (комісій), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним кредитним договором та діючим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до змісту\~\~ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, стягненню з відповідача підлягають витрати (судовий збір) в дохід бюджету, пропорційно позовних вимог.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved