Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що працював у відповідача за сумісництвом на посаді інженера-технолога 1-ї категорії з 14.01.2013 року. 31.12.2014 року наказом № 159-к від 23.12.2014 року позивача звільнено на підставі ст. 36 п. 2 КЗпП України у звязку з закінченням роботи за сумісництвом 31.12.2014 року. В день звільнення відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок, не виплатив заробітну плату в розмірі 13488,00 грн. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних, а всього 21104,54 грн. Позивач надав суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заперечення на позов, в яких не заперечував проти стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 13488 грн., у стягненні заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних просив відмовити, оскільки застосування таких нарахувань у даних правовідносинах не передбачено, а компенсація, яка обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100, нараховується та сплачується у тому місяці, в якому буде фактично здійснюватися виплата основної заборгованості. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ПАТ «АТ НДІРВ» на посаді інженера-технолога 1-ї категорії з 14.01.2013 року. Наказом № 159-к від 23.12.2014 року позивача звільнено на підставі ст. 36 п. 2 КЗпП України у звязку з закінченням роботи за сумісництвом (а.с. 4). Згідно довідки № 94 від 24.04.2015 року, заборгованість по заробітній платі з липня 2013 року по грудень 2013 року, за січень 2014 року, з серпня 2014 року по грудень 2014 року включно становить 13488,00 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі у розмірі 13488,00 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки зроблений позивачем розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних застосовується до інших правовідносин, зокрема зобовязальних, до заробітної плати у вигляді штрафних санкцій належить компенсація втрати частини доходу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який позивач не просив стягнути та не розраховував. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в звязку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial