Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за зміненими та доповненими позовними вимогами просив постановити рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу, визначення місця проживання дитини, а також визначення розміру належних до стягнення аліментів. Позивач наполягав на тому, що шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї, позивач вказав на той факт, що за час спільного проживання сторони не знайшли спільних інтересів, вони є різними за характерами людьми. Сторони не мають бажання бути разом, позивач та відповідач живуть окремо кожен своїм життям і не намагаються перейматися проблемами кожного. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], відповідач просить встановити з кола батьків особу, з якої будуть стягуватись аліментні платежі на утримання неповнолітньої дитини та встановити розмір зазначених аліментних платежів. Відповідач в судове засідання не з'являлася неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд у зв'язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 29 січня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - в частині вимог, що стосуються визначення місця проживання неповнолітньої дитини, - залишено без розгляду. Позивач надав суду заяву, якою решту позовних вимог підтримав у повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року згідно з виданим повторно свідоцтвом про шлюб у Другому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 350. Від цього шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], батьками якого є сторони. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд має задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини на час постановлення цього рішення - відсутній. Щодо вимоги позивача про встановлення належного до стягнення з нього розміру аліментів на утримання його неповнолітнього сина, суд має відмовити в її задоволенні з огляду на необґрунтованість та безпідставність вказаних вимог, оскільки аліментні платежі підлягають стягненню на користь того із батьків, з ким проживає неповнолітня дитина або на чиєму утриманні вона перебуває. Позивачем визнано, що неповнолітній проживає разом з відповідачкою, в частині визначення місця проживання дитини та встановлення способу участі позивача в її вихованні позов за заявою позивача залишено без розгляду, відповідачка із зустрічним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в цьому провадженні не зверталася, не скориставшись таким своїм правом. Суд роз'яснює відповідачу її право на звернення до суду з відповідною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в разі виникнення спору з цього приводу. Доводи іншого з батьків, який не проживає разом із дитиною, з приводу стягнення аліментів та її утримання та їх розміру можуть бути враховані судом саме під час розгляду такого спору, в разі відкриття провадження судом за відповідною заявою. Отже, суд має констатувати, що відповідач звернувся з вимогою про встановлення розміру утримання на користь дитини з неналежним способом захисту, що не передбачений чинним сімейним законодавством, що виключає можливість його застосування судом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.

Outcome: dismissed