Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 29 грудня 2004 року між ним та відповідачем було укладено договір дарування, згідно умов якого [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок, розташований по вул. Комсомольській, 6 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області та земельну ділянку, кадастровий номер 6520387500:01:022:0004. Одночасно з укладенням договору дарування, сторонами було підписано угоду про утримання, згідно якої за отримані в дар будинок та земельну ділянку [PERSON] зобовязалася утримувати позивача та його дружину, в тому числі сплачувати йому по 40\~000,00 грн. щорічно, починаючи з 2010 року по 2020 рік, але не менше ніж 400\~000,00 грн. всього на побутові витрати. Відповідач з 2015 року припинила виконувати свої зобовязання за угодою про утримання, сплативши позивачу лише 124 000,00 грн., досягнуті раніше домовленості між ними не виконує, в звязку з чим позивач просить суд визнати договір дарування від 29.12.2004 року, укладений між ним та відповідачем, недійсним. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні позову. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою не заперечувала проти задоволення позову, просила суд розглядати спір за її відсутності. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно договору дарування, укладеного 29 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого приватним нотаріусом Білозерського нотаріального округу [PERSON] та Херсонським державним бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1367 від 04 серпня 2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2005 року, позивач подарував, а відповідач прийняла у дар житловий будинок, що знаходиться в с. Чорнобаївка, вул. Комсомольська, 6, Білозерського району, Херсонської області та земельну ділянку, площею 0,1554 га, кадастровий номер 6520387500:01:022:0004. Договором про утримання, укладеним 29 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем у справі, було домовлено, що [PERSON] передає [PERSON] в дар житловий будинок № 6 по вул. Комсомольській в с. Чорнобаївка, Білозерського району, Херсонської області разом із земельною ділянкою, площею 0,1554 га, а відповідач за отримані в дар будинок та земельну ділянку, зобовязалася утримувати позивача та його дружину, в тому числі виплачувати позивачу по 40\~000,00 грн. щорічно, починаючи з 2010 року по 2020 рік, але не менше 400\~000,00 грн. всього на побутові витрати [PERSON] та лікування. При цьому, відповідач зобовязалася надавати, за можливістю, фізичну допомогу родині позивача по догляду та утриманню довічно. Статтями 717-719 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. При цьому, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.ст. 203, 204 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину. При цьому, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається зі спірного договору дарування, жодна з вимог, з якою законодавцем повязано чинність правочину, не була порушена при його укладанні: на момент укладення договору дарування сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, відповідало внутрішній волі сторін та було спрямований на реальне настання правових наслідків, зміст та форма правочину не суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, при цьому, недійсність вказаного договору прямо не встановлена законом. Посилання представника позивача на те, що договір дарування, укладений між сторонами 29 грудня 2004 року, був укладений позивачем за умови дотримання відповідачем умов договору про утримання позивача, суд не приймає до уваги, оскільки, згідно вимог ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, при цьому, якщо за ним набувачеві у власність передається нерухоме майно, то такий договір підлягає державній реєстрації. Зміст та форма правочину (договору про утримання від 29 грудня 2004 року) вимогам Закону не відповідає, а отак невиконання умов договору утримання не тягне за собою недійсність договору дарування. Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що зміст та форма правочину (договору дарування, укладеного 29 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON]М.) не суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, його недійсність прямо не встановлена законом, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання спірного правочину недійсним є необґрунтованою, а отже позов задоволенню не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed