Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 липня 1987 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина - домоволодіння за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району. Харківської області, де його батько проживав по день смерті. Його мати [PERSON] після смерті батька була спадкоємицею за законом першої черги. Спадщину вона фактично прийняла і володіла нею до смерті, яка настала 04 червня 2002 року. Факт володіння його матір'ю даним житловим будинком підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 1618/02-30 від 10.12.2014р. Згідно погосподарської книги Катеринівської сільської ради № 9 на 1986-1990 рр. за 2011-2015 роки, головою господарства, розташованого за вказаною адресою являється [PERSON], а також у довідці зазначено, що розмір присадибної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою становить 0.09 га. земельна ділянка знаходилася у користуванні померлої [PERSON] Його батьки у свій час не зареєстрували будинок, а просто збудували і жили там до своєї смерті, бо вважали, що визнання їхнього права сільською радою на домоволодіння було достатньо. Його мати після смерті батька до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася зв'язку з тяжким матеріальним станом, тому на підставі положень ст. 1268 ЦК України вважає, що вона прийняла спадщину, яка відкрилася в 1987 році після смерті чоловіка та на підставі ч.І ст. 1296 ЦК України могла отримати свідоцтво про право на спадщину, але в силу обставин (скрутний матеріальний стан) не зробила цього. Саме тому, коли він у жовтні 2012 року звернувся до виконкому Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області з питання оформлення правовстановлюючих документів на домоволодіння за адресою: вул. Крупської. буд.19. с.Катеринівка Лозівського району. Харківської області, виявилося, що крім запису в погосподарській книзі про те, що воно числиться за [PERSON], ніяких документів більше немає. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, право приватної власності на домоволодіння [PERSON] було офіційно визнано територіальною громадою Катеринівської сільської ради, але не зареєстроване. Тому він, як спадкоємець першої черги, на підставі закону має право успадкувати це право і зобов'язується належним чином його оформити на власне ім'я. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на спірне домоволодіння з надвірними спорудами та будівлями буз акта вводу в експлуатацію. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] громади Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської областіу судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень щодо позову від представника даного відповідача не надходило. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не з»явився, надав пояснення щодо позовних вимог, просив суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що 29 липня 1987 року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина - домоволодіння з надвірними спорудами та будівлями, розташованого за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району Харківської області, а саме: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 95.2 кв.м., - з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Б» 13.7 кв.м.. літня кухня літ. «В» 31.7 кв.м.. погріб літ. «П» 7.6 кв.м.. убиральна літ. «У» 1 кв.м., літній душ літ. «Д» 4.8 кв.м., колодязь літ. «К» згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Житлова управляюча компанія станом на 10.09.2014 року (а.с. 16,34-37). Мати позивача [PERSON] після смерті батька позивача була спадкоємицею за законом першої черги. Спадщину вона фактично прийняла і володіла нею до смерті, яка настала 04 червня 2002 року (а.с.8). З довідок Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області № 1618/02-30 від 10.12.2014р. та № 1619/02-30 від 10.12.2014р. вбачається, що згідно погосподарської книги № 9 на 1986-1990рр. по № 10 за 2011-2015 роки, власником та головою господарства зазначеного житлового будинку являється [PERSON] Розмір присадибної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою становить 0.09 га, земельна ділянка знаходилася у користуванні померлої [PERSON] (а.с.11,12) За життя [PERSON] не отримала на своє ім»я свідоцтво про право власності на належне їй нерухоме майно. На підставі запиту Лозівської державної нотаріальної контори, КП «Житлова Управляюча компанія» Лозівської міської ради повідомила, що серед архівних реєстраційних матеріалів підприємства, серед зареєстрованих будинків(квартир) станом на 01.01.2013 рік, на житловий будинок за адресою: вулиця Крупської, будинок 19, село Катеринівка Лозівського району. Харківської області, право власності не оформлено та не зареєстровано (а.с.9). Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], з 23.10.1987 року по день смерті матері він був зареєстрований за адресою: [INFO]. Харківської області (а.с.10). У листі Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 22.06.2015р. зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, на підтвердження чого надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. Також надано копію спадкової справи після смерті [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємець [PERSON] надала до нотаріальної контори заяву, в якій зазначила, що спадщину в установлений законом строк не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатись не буде, претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім»я її брата [PERSON], не має. В зв»язку з відсутність у [PERSON] правовстановлюючих документів на спірний будинок, державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори 14.11.2014 року винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок (а.с.9). Згідно висновку звіту від 28.04.2015р. про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій, інженерних мереж зазначеного житлового будинку та господарських споруд, вони знаходяться в задовільному технічному стані, будівлі відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації, тобто зведені житловий будинок та господарчі споруди не порушують прав інших осіб, не суперечать суспільним інтересам та інтересам власників сусідніх будинків, (а.с.19-34). Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Згідно п. 3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,\~\~прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житловий будинок, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки позивач не може оформити право власності на вищезазначений будинок, враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідачів, враховуючи, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлих спадкодавців немає, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказаний будинок. Щодо посилання позивача на зайво сплачені ним кошти за судовий збір в сумі 412,25 грн., які він просить повернути, то суд зазначає, що судовий збір в сумі 2112,25 грн. сплачено в належному розмірі, виходячи зі ставки судового збору та ціни даного позову, яка складає 211225 грн. Так, відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.).

Outcome: approved