Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.01.2020 до неї звернувся відповідач із проханням позичити йому 250 000,00 грн. Враховуючи, що на той час у неї була наявна така сума грошових коштів, то вона погодилась позичити відповідачу 250 000,00 грн., за умови повернення їй зазначеної суми у строк до 01.09.2020. Саме на цих умовах сторони і уклали договір позики від 03.01.2020. Позика надавалася готівкою під час підписання договору позики, що підтверджується п. 1.1. та 3.1. договору позики та розпискою від 03.01.2020. Однак, свої зобов`язання згідно договору позики від 03.01.2020 відповідач не виконав. Починаючи з 02.09.2020 позивачка неодноразово спілкувалась із відповідачем з вимогою повернути їй гроші, однак відповідач гроші кошти не повертає. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 250 000,00 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно поданої позовної заяви просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Згідно п.1.1 Договору позики [PERSON] надала [PERSON] суму грошових коштів визначену у п.2.1. договору для власного користування, а останній зобов`язується зобов`язується повернути таку суму у визначений цим договором строк. Відповідно до п.1.2 Договору позики оскільки між сторонами налагоджуються тісні взаємовигідні ділові стосунки, позика надається позичальнику на безвідсотковій основі. Згідно п. 2.1 Договору позики сума отриманої позики становить 250 000,00 грн. Відповідно до п.4.1. строк надання позики становить дві місяці з моменту її надання. Позика підлягає поверненню до 01.09.2020. Крім того, судом з Розписки про отримання грошових коштів від 03.01.2020 встановлено, що [PERSON] 03.01.2020 отримав власноруч грошові кошти в сумі 250 000,00 грн. готівкою від [PERSON] за договором позики від 03.01.2020. Зобов`язується повернути зазначені кошти до 01.09.2020 у повному обсязі. Однак, у строк вказаний в Договорі позики від 03.01.2020 та Розписці про отримання грошових коштів від 03.01.2020, Відповідач позику не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання, права та законні інтереси Позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивач виконала в повному обсязі зобов`язання перед відповідачем, а саме: надала йому грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн. за Договором позики від 03.01.2020 та Розпискою про отримання грошових коштів від 03.01.2020, а Відповідач, в свою чергу, зобов`язання з приводу повернення у строк грошових коштів не виконав, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем, позов визнав у повному обсязі, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.. 141 ЦПК України також підлягає судовий збір в сумі 2 500,00 грн. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved