Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 грудня 2010 року по справі №2-5100/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.09.2010 року по 04.04.2026 року. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції [PERSON] 26.06.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, а саме накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Овруч, вул. Космонавтів,17. Вказаний арешт накладено державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача. Заборгованість по аліментах позивачем погашена, тому він звернувся до суду з позовом про зняття арешту. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, наполягав на його задоволенні. Відповідач надав лист про розгляд справи без участі представника відділу. Третя особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Овруцького районного у правління юстиції на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-5100/10, виданий Овруцьким районний судом Житомирської області 17.01.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції [PERSON] від 26.06.2015 року накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Овруч, вул. Космонавтів, 17 (а.с.14). Вказаний арешт накладено державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача (а.с.5). Згідно листа Овруцького районного віддлілу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 08.08.2016 року за №555 слідує, що станом на 01.08.2016 року заборгованість по аліментах [PERSON] відсутня. [PERSON] надала заяву про відсутність претензій до бувшого чоловіка [PERSON], оскільки він повністю погасив заборгованість по аліментах (а.с.39). У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2014 року та від 12.02.2015 року [PERSON] є власником житлового будинку №17 по вул. Космонавтів в м.Овручі Житомирської області (а.с.6-8,11-13). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знято за рішенням суду. Відповідно до п.2 ч.2 ст.9, ст.19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Однією підстав з проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчудження обєктів нерухомого майна є рішення суду, що набрало законної сили. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що правові підстави арешту майна позивача на теперішній час відпали, в зв'язку з чим порушені його права як власника майна, а тому ці права підлягають судовому захисту шляхом звільнення майна позивача з-під арешту. Вимоги про скасування заборони задоволенню не підлягають, в силу ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, тому за наявності рішення суду про зняття арешту та пред»явлення його до виконання з вищевказаного будинку скасування заборони буде проведене на підставі закону, отже судом в цій частині позовних вимог не встановлено порушення права позивача, які підлягають захисту судом.

Outcome: partial