Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне. 22.03.2008 року згідно нотаріально посвідченого договору дарування він передав в дар своєму синові відповідачу [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] зі всіма господарськими спорудами. Під час підписання вказаного договору в наслідок хвороби він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Так, в 2003 році, в 2005 році та 2008 році він переніс ішемічні інсульти, фактично був паралізований, не міг нормально розмовляти, усвідомлювати, приймати адекватні рішення, майже не орієнтувався в подіях та обставинах, погано розумів оточуючих, мав проблеми з мовою, обмежені рухи. Незважаючи на лікування та різні методи реабілітації з 2008 року стан його здоров'я послідовно погіршувався. Крім того, в цей період часу він приймав препарати, що пригноблюють центральну нервову систему. За три тижні до підписання договору дарування в нього стався криз - ішемічні атаки, які викликають неадекватну поведінку, втрату ясності мислення, марення. Отже, на час підписання договору він не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій, чим скористався відповідач, який достовірно знаючи про його стан, вмовив його вчинити відчуження житлового будинку на його користь. Просив визнати недійсним договір дарування будинку [ADDRESS] зі всіма господарськими спорудами, посвідчений державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори 22.03.2008 року та зареєстрований за № 653, укладений між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача адвокати [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги свого довірителя з зазначених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити. Також просили визнати поважними причини пропущення строку позовної давності позивачем, враховуючи, що на протязі останніх майже 10 років позивач [PERSON] є тяжко хворою людиною, переніс декілька інсультів, у зв'язку з чим періодично перебував на лікуванні. Крім того, відповідач постійно обіцяв позивачу в добровільному порядку повернути спірний будинок, але так і не виконав обіцянки, що потягло за собою неодноразові судові розгляди. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні не визнала, просила застосувати до них наслідки спливу позовної давності. Також пояснила, що після перенесеного інсульту в 2005 році стан здоров'я позивача відновився у повному обсязі, про що зокрема свідчить той факт, що він керує транспортними засобами. Амбулаторна картка на ім'я позивача є сфальсифікованою, оскільки на час розгляду аналогічної справи в суді в 2011 році, в ній не містилися записи, які маються на теперішній час, що свідчить про те, що вказаний документ не відображає дійсний стан здоров'я позивача в 2008 році. Суд, вислухавши в судовому засіданні представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2008 року між сторонами укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори за № 653, згідно якої позивач [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] житловий будинок з усіма господарчими та побутовими будівлями по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області (а.с. 108). З копії виписки з амбулаторної карти на ім'я [PERSON] вбачається, що у [PERSON] діагностуються наслідки перенесених повторних ішемічних інсультів в басейні ЛСМА 2003 - 2005 - 2008 роках, у вигляді легкого правостороннього геміпарезу, афатичних розладів, транзиторно ішемічні атаки в басейні ЛСМА 2-3 рази на тиждень. В 2005 році у хворого повторно розвивається ішемічний інсульт в басейні ЛСМА, внаслідок якого залишається стійкий неврологічний дефект у вигляді порушення речі, правостороннього гемипарезу. Хворий неодноразово перебуває на стаціонарному лікуванні за місцем проживання, в терапевтичному відділенні ІНВХ м. Донецька, неврологічному відділенні МЛ № 5 м. Маріуполя, наглядається у невропатолога та терапевта, постійно вживає медикаменти. Не зважаючи на лікування стан хворого погіршується в січні 2008 року приєднується приходящі порушення мозкового кровообігу в системі ЛСМА під час яких з'являються різка слабкість в правій половині тіла, повна відсутність речі, різкий головний біль. Приступи повторюються 2-3 рази на тиждень. На МРТ головного мозку: ознаки перенесених раніше лакунарних інфарктів в ВББ та ЛСМА (а.с. 12). Згідно копії виписки з історії хвороби на ім'я [PERSON] вбачається, що з 22.08.2005 року по 09.09.2005 року останній перебував на стаціонарному лікуванні в ІНВХ ім.Гусака АМН України м.Донецька в ангіоневрологічному відділені. Після проведеного лікування встановлений діагноз «Ішемічний інфаркт мозку в лівому басейні ЛСМА з легким правостороннім геміпарезом, помірно вираженої моторної афазії, змішаного бульварного синдрому 3 ст., атеросклеротичного стенозу, ГХ 3 ст., атеросклеротичний кардіосклероз СН1, безболісна ішемія міокарду» (а.с. 13). З копії епікризу вбачається, що в період з 05.04.2013 року по 19.04.2013 рок [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 3 ОКПБ м. Донецька з діагнозом органічне марення (шизофреноподібний) розлад. F-06.2 (а.с. 14). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є лікарем психіатром Новоазовської ЦРЛ. [PERSON] з квітня 2013 року є його пацієнтом. На адресу Новоазвоської ЦРЛ з обласної лікарні надійшло виписка про те, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, а саме органічним, бредовим шизофренічним розладом. На підставі чого останній був поставлений на консультативний облік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на протязі 26 років вона працювала секретарем Седовської селищної ради. Позива [PERSON] знала добре, як жителя селища. Про те, що [PERSON] тяжко хворів, вона почула від жителів селища Седово. Їй відомо, що йому викликали санавіацію для перевезення до м.Донецьку. Наприкінці лютого або початку березня 2008 року вона зустріла [PERSON] у Седовській селищній раді, який прийшов до секретаря сільради [PERSON] подати якусь заяву. Коли [PERSON] почала з'ясовувати яку саме заяву він хоче подати, [PERSON] не зміг виразити свою думку і в цей час почав плакати. Під час розмову з'ясувалося, що мова йде про заяву на землю. Він попросив їх написати заяву від його імені, але вони відмовились. Яким чином він написав заяву, їй невідомо, бо його стан був жахливий, він був розгубленим, не міг висловити свою думку та в наслідок хвилювання став плакати. Така поведінка для нього була незвичною. Приблизно через рік [PERSON] прийшов до неї та запитав яким чином можливо розірвати договір дарування. [PERSON] пояснив, що на час дарування будинку синові, він не усвідомлював, що робить, що син його обманув, що він, [PERSON] бажає повернути будинок собі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є зятем позивача [PERSON] В кінці 2007 року на початку 2008 року [PERSON] почував себе дуже погано після перенесеного інсульту, в нього пішло загострення хвороби. Коли він, [PERSON], зателефонував [PERSON] для того, щоб привітати з Новим роком, річ у останнього була не розбірлива. Коли вони з родиною приїхали до [PERSON] в с. Седово, останній плутався в іменах, річ його була нерозбірливою. Дружина його розповіла, що в нього постійно підвищується тиск та стабільно тримається високим. Приблизно у квітні 2008 року [PERSON] запитав в них, чи дійсно він подарував синові пансіонат. Вони відповіли, що йому відніме кому він подарував пансіонат, Потім, коли на майські свята вони за столом святкували день народження [PERSON], останній повідомив, що син [PERSON] подарував йому автомобіль. Всі сидячі за столом були здивовані цим, оскільки його син не де не працював і в нього не було таких коштів. Потім з'ясувалося, що син взяв у [PERSON] гроші та просто оформив автомобіль на себе. [PERSON] постійно здійснював тиск на [PERSON], вимагав, щоб останній зняв свої банківські збереження та віддав йому. [PERSON] навіть приїздив до них та просив, щоб він, [PERSON], та його дружина допомогли йому в цьому, проте вони відмовились. Також свідок [PERSON] пояснив, що на початку 2008 року [PERSON] був подавленим, знаходився в агонії, начебто в нього втрачений смисл життя. Його поведінка була неадекватною, він заговорювався, перепригував з однієї думки на іншу. В 2005 році [PERSON] переніс важкій інсульт, після якого тривалий час знаходився на лікуванні. В 2008 році [PERSON] звертався за консультацією в Донецьку обласну психіатричну лікарню. Навесні 2013 року три тижні знаходився на лікуванні в Донецькій обласній психіатричній лікарні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є донькою позивача [PERSON] В 2005 році у батька трапився важкий інсульт, в наслідок якого в нього повністю відібрало мову, він не рухав руками та ногами. За допомогою санавіації батько був доставлений до м.Донецька, де майже місяць знаходився на лікуванні. Наприкінці 2007 року вона зателефонувала батькові, він скаржився на погане самопочуття, по телефону вона не могла зрозуміти, що він говорить. Вона сказала, що приїде, він відповів, що приїздить не треба, по його голосу вона почула, що батько якийсь дивний. Приїхала вона на початку січня 2008 року. Стан здоров'я батька був поганий, він скаржився, що в нього кружиться голова, що він може встати з ліжка. Дружина батька казала, що він поводить себе дивно, плутає імена, не пам'ятає чи сплачував комунальні послуги. Також вона повідомила, що в нього знову стався інсульт або мікроінсульт, підвищується тиск. Оскільки стан здоров'я батька не покращувався, приблизно в лютому 2008 року вони вирішили проконсультуватися у лікаря психіатра в Донецькій обласній психіатричній лікарні, де батькові було рекомендовано пройти лікування стаціонарно, на що батько відмовився і лікар приписав йому якісь лікарські засоби для лікування вдома. Стан батька на той час був поганий, він плутався в словах, ледве підіймався з ліжка, в нього підвищувався тиск, він плутався в іменах. Після прийняття ліків, призначених лікарем психіатром, стан здоров'я батька покращився. За яких обставин був укладений договір дарування, їй не відомо. В кінці березня 2013 році батько зателефонував їй та знов поскаржився на погане самопочуття. Вона чула що батько знов заговорюється, в нього не зрозуміла річ. З чоловіком вона приїхала до батька. Він став скаржиться, що його хочуть отруїти, що в нього забрали все майно, дружина погано до нього ставить, що на нього тиснуть та вимагають гроші. Вона знов вирішили показати батька лікарю психіатру і відвезли до психіатричної лікарні м. Донецька, де батько проходив лікування на протязі приблизно 2-х тижнів. Згідно висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 65 від 29.04.2014 року вбачається, що [PERSON] в період підписання договору дарування (22 березня 2008 року) виявляв хронічний стійкий психічний розлад у формі мультиінфарктной деменції. В період часу (22 березня 2014 року) [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 98-102). Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї права або інтереси порушені. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Суд, проаналізував добуті у судовому засіданні докази, дав оцінку в їх сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини для визнання недійсним на підставі ст.225 ЦК України договору дарування житлового будинку, укладеного між сторонами, оскільки це знайшло своє підтвердження зібраними під час розгляду справи вищезазначеними доказами, зокрема висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведення якої було обов'язковим відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до якої було встановлено, що [PERSON] на момент укладення оспорюванного правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, суд приймає до уваги і свідчення допитаних в судовому засіданні свідків, які показали, що на початку 2008 року стан здоров'я [PERSON] був поганий, останній проявляв не звичну для нього поведінку, плутався в словах та іменах. Враховуючи стан здоров'я позивача, наявність в нього ряду хронічних захворювань та періодичне перебування на лікуванні, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причин, тому у відповідності зі ст. 267 ч. 5 ЦК України не застосовує до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності. Щодо стверджень представника відповідача про фальсифікацію медичних документів на ім'я позивача, суд вважає їх безпідставними, оскільки факти фальсифікації медичних документів не знайшли своє об'єктивного підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду справи. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 229, 40 гривень (а.с. 5).

Outcome: approved