Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що неправомірними діями його колишньої дружини [PERSON] та її співмешканця [PERSON], що полягають у недопущенні його до проживання у [ADDRESS] та нанесенні тілесних ушкоджень, йому було спричинено моральну шкоду. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь 50 000 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав і уточнив , що внаслідок душевних страждань з вини відповідачів він захворів на онкологічне захворювання, а тому суму у 50 000 грн моральної шкоди вважає повністю обґрунтованою. Відповідачі проти позову заперечували, пояснили, що неправомірні дії щодо них чиняться саме з боку позивача, який систематично , навмисно пошкоджує вхідні двері у квартиру та вчиняє сварки, бійки. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і дол. задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1 у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я ; 2 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3 у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4 у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб… П.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. « Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні було встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 23.01.1987 р. по 02.10. 2008 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей , які на даний час є повнолітніми. З 2008 року по теперішній час між колишнім подружжям існують вкрай неприязненні стосунки, за цей період сторони неодноразово зверталися до органів міліції з приводу протиправних дій один одного, а саме, нанесення тілесних ушкоджень, пошкодження майна, недопущення у житло. Встановлено, що за результатами перевірок заяв [PERSON] та [PERSON] жодного разу правоохоронними органами не порушувалася справа кримінального чи адміністративного провадження, факти, викладені ними у своїх заявах, при перевірці не підтверджувалися а.с.12-17, 36, 53-58,68, 82, 84-91 В порядку приватного обвинувачення [PERSON] та [PERSON] до суду не зверталися. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], 60100 та 40 100 частин відповідно. а.с.6,7, 66,67 В основному, конфлікти між ними виникали з приводу користування даною квартирою. Так, 03.03.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалено рішення про зобов»язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] у користуванні та проживанні в [ADDRESS], вселення [PERSON] та [PERSON] в цю квартиру та виселення з квартири [PERSON] а.с.8 Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.03.2011р. було змінено договір найму квартири [ADDRESS], [PERSON] надано в користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м, а [PERSON] - житлову кімнату площею 11,7 кв.м, інші приміщення квартири залишено в їх спільному користуванні. а.с.9 По справі встановлено, що за період 2008-2012 р.р., [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до медичних установ з приводу нанесених їм побоїв, актами судово-медичного обстеження було зафіксовано тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких а.с.38-43, 61-62, однак, жодним судовим рішенням або ж іншим доказом не було встановлено, ким саме були нанесені ці тілесні ушкодження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в суді заперечували , що вчиняли відносно [PERSON] фізичне насильство. Слід зазначити, що в матеріалах справи мається копія вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 02.08.2010 р. а.с.74 про притягнення сина позивача та відповідачки [PERSON] до кримінальної відповідальності за нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Таким чином, в суді знайшов своє підтвердження факт перешкоджання позивачу [PERSON] користуватися та проживати у [ADDRESS]. буд.12, вчинений відповідачами [PERSON] та [PERSON] у 2008 році, що було засвідчено у рішенні суду від 09.03.2009 р. а.с.8 Позивач ствердив, що дане судове рішення після вступу його в законну силу було виконане міськвідділом ДВС і виконавче провадження по ньому закрите. Інших фактів неправомірних дій відповідачів щодо позивача, а саме, позбавлення його права користуватися житлом та нанесення побоїв, в суді доведено не було. Покази свідка [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки у нього до матері [PERSON] та її співмешканця [PERSON] вкрай негативне ставлення, після розлучення батьків він зайняв сторону батька, а тому його свідчення не можуть бути розцінені судом як достовірні. Свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди по квартирі, не підтвердили фактів неправомірної поведінки [PERSON] чи [PERSON] щодо [PERSON] Заявляючи позов про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що саме через неправомірні дії відповідачів він захворів на онкологічне захворювання, що спричиняє йому важкі фізичні та моральні страждання. Однак, ця обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] ще у 1998 році був визнаний інвалідом другої групи довічно внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням службових обов»язків по ліквідації аварії на ЧАЕС а.с.19с У тому ж 1998 році йому було надано статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорія 1 а.с.18 Медичної виписки про те , який саме діагноз був поставлений позивачу у 1998 році, суду не було надано. Натомість, позивачем представлено епікриз з Центрального госпіталю МВС України а.с.20 , з якого вбачається, що у позивача в період перебування з 05.03.2012 р. по 07.03.2012 р. у хірургічному відділенні діагностовано онкологічне захворювання. Доказів того, що дане захворювання [PERSON] якимось чином пов»язане з неправомірною поведінкою [PERSON] та [PERSON] суду не надано. Суд вважає, що така думка позивача ґрунтується лише на його припущеннях і не може бути взята за основу для задоволення його позову про відшкодування моральної шкоди. Таким чином. суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed