overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 31.05.2013 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та шлюб. З 15 лютого 2017р. між сторонами припинені шлюбні відносини та проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви, в яких позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 31.05.2013 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 369 /а.с. 6/. У вказаному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем у 1997р., мотивує заяву тим, що на протязі останніх років між ними відносини погіршувалися, що призвело фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, позивач переконаний, що відновити відносини немає сенсу, сім»я розпалась. Сторони в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності та просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.08.1997р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Позивач та відповідач від спільного сімейного життя мають доньку [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 5) Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують на протязі кількох років, примирятися не бажають, та просять шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачкою 28.12.1991р. Мотивує заяву тим, що останніх два з половиною роки спільне сімейне життя з відповідачкою не складалося у зв'язку з постійними конфліктними ситуаціями на побутовому рівні. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За глибоким переконанням позивача примирення між сторонами неможливе, а подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, тому позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належно, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленою у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності з ухваленням заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України, оскільки про це не заперечував позивач. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.12.1991р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Неповнолітніх дітей подружжя не має. Майновий спір між позивачем та відповідачкою відсутній. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують протягом двох з половиною років, примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Мотивує заяву тим, що життя не склалося, з 2013р. не проживають разом, мають трьох дітей, які проживають з відповідачкою, просив не надавати сторонам строк для примирення, оскільки вони прийняли рішення про розірвання шлюбу, збереження шлюбу неможливе. Сторони в судове засідання не з»явились, надали суду заяви, в яких позивач просив задовольнити позов, а відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.11.1999р. між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с. 3). Сторони мають трьох дітей : [PERSON], 2002р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], 2014р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Як вбачається із заяви, між сторонами подружнє життя не склалось, з вересня 2013р. вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, жоден із подружжя не просив строк на примирення, а тому надавати строк на примирення є недоцільним. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Діти проживають разом з матір»ю, майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06.09.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по міста Могилів-Подільському реєстраційної служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №141, посилаючись на те, що у зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. В судове засідання сторони не з»явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 06.09.2014 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському реєстраційної служби Молилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №141. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.11.2007 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області по актовому запису №2483. В судове засідання сторони не з»явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17.11.2007 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2483. Від шлюбу у сторін дітей не має і відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.12.2003 року, посилаючись на те, що у звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. В судове засідання сторони не з»явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17.12.2003 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2561. Від шлюбу у сторін дітей не має. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у них є двоє малолітніх дітей, посилаючись на те, що у звязку з тим, що між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей з нею та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає і між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дітей. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити та визнав зустрічний позов у повному обсязі. Відповідач та її представник підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, а також не заперечували щодо задоволення первісного позову. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні спору про визначення місця проживання дітей не заперечував щодо задоволення позову, в решті вимог покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.02.2010 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №127. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. ст. 180, 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання сторонами первісного та зустрічного позовів і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення первісного та зустрічного позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого у них є малолітня дочка, посилаючись на те, що у звязку з тим, що між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 22.08.2012 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1120. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку, посилаючись на те, що у звязку з тим, що між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 05.07.2008 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №859. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved