Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 30.09.2006 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися, через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини між подружжям припинені, проживають окремо, діти проживають з позивачем, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, при його фактичному розпаді, що унеможливлює спільне сімейне життя. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити та на примирення не погоджується. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити і розірвати шлюб між сторонами, з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали та щодо розірвання шлюбу не заперечили. Ухвалою судді від 24.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 30.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 375 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, на розірвання шлюбу погоджуються, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповаідач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала та після розірвання шлюбу має право іменуватися надалі шлюбним прізвищем. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved