overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2000року, мають двох неповнолітніх дітей, та на даний час сім'я розпалася через постійні конфліктні ситуації, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.11.2000року зареєстрували шлюб від якого мають сина [PERSON] 17.12.2009р.н. та дочку [PERSON] 27.02.2001р.н. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, подружжя проживає за однією адресою, проте подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, мають намір розїхатися. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що його рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та постійні конфлікти, сварки. Відповідач ствердила обставини справи, погодилася з позицією позивача, зазначивши, що розірвання шлюбу в її інтересах та в інтересах їх дітей. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити «Петриченко». Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем\~ у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2009 року, від спільного\~ проживання\~ мають сина [PERSON], [INFO], спільне сімейне життя з відповідачем\~ не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття,\~ а тому позивач просив\~\~ розірвати шлюб. Позивач\~ в судове засідання не зявився,\~ подав\~ суду заяву в якій вказав,\~\~ що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася,\~ подала\~ суду заяву в якій вказала,\~\~ що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановленими та визнаними обставинами є : \~ - 12.06.2009\~ року сторни зареєстрували шлюб, мають\~ малолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається,\~ що\~ сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, кожен має\~ протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач зазначив,\~\~ що збереження сімї неможливе і дане суперечить його\~ інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить\~ інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Клопотань про зміну прізвища відповідача не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 124.10.1987 року, неповнолітніх дітей не мають, на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, проживають окремо, втрачено почуття кохання, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позов. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 24.10.1987 року зареєстрували шлюб, мають спільну повнолітню доньку. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, два роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди на сімейне життя. Сторони не бажають відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «[PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2016 року, мають сина [PERSON] , [INFO] , сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що 13.02.2016 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що те, що сторони припинили подружні відносини, позивач втратив почуття любові і поваги до [PERSON] , сторони більше року проживають окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу є недоцільним і суперечитиме його інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2000 року, мають доньку [PERSON] [INFO], та на даний час сімя розпалася, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 13..08.2000 року зареєстрували шлюб, мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Позивач суд пояснив, що з грудня 2015 року, тобто рік, як проживає з іншою жінкою, а тому спільне проживання з відповідачем не можливе. Відповідач в судовому засіданні ствердила, що більше року не проживає однією сімєю з позивачем, не підтримують жодних відносин. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «Мартинюк ». Позивач не ставить вимогу про компенсацію йому судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1992 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, на даний час сім'я розпалася, через конфліктні ситуації, відповідач має інші погляди на життя, відвідує релігійну общину, подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнала за умови - якщо позивач залишить будинок та майно де вона проживає з дітьми. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 14.01.1992року зареєстрували шлюб. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не можливе, через постійні конфліктні ситуації. Відповідач підтвердила, що сімейне життя та спільне проживання з [PERSON] не можливе, осківльки позивач зловживає спирним, не працює, не утримує сім'ю, погрожує, ображає її. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду ствердила, що між сторонами склалися вкрай неприязні відносини, що унеможливлюють спільне проживання. Встановлено, що більшість час сторони проживають окремо, у подружжя постійно виникають сварки, конфлікти, претензії, вони звинувачують один одного в наявності психічних хвороб, не бажають примирення. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Відповідач не ставить питання про зміну прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2005 року, мають трьох малолітніх дітей, та на даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.05.2005 року зареєстрували шлюб, мають синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя проживає окремо з осені 2016 року. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що його рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та постійні конфлікти, сварки. Відповідач ствердила обставини справи, погодилася з позицією позивача, зазначивши, що розірвання шлюбу в інтересах дітей, в присутності яких раніше відбувалися сварки їх бюатьків. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «[PERSON]». Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2010 року, від шлюбу мають трьох дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO], на даний час сім»я розпалася, через постійні конфліктні ситуації,подружню зраду, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, відповідач проживає з іншим чоловіком, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.07.2010 року зареєстрували шлюб. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO] Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9,10,11). Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що примирення не можливе. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо з березня 2016 року. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що його рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу той факт, відповідач проживає з іншим чоловіком, з яким має намір створити нову сім»ю. Відповідач ствердила обставини справи, повідомила, що 9 місяців живе з іншим чоловіком, не бажає збереження сімї з позивачем. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача змінити на «Балашова». Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved