Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача інфляційні нарахування на борг у розмірі 53847,34 грн; проценти річних від прострочення суми боргу в розмірі 11572,26 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що судовим рішенням стягнуто з відповідача матеріальну та моральну шкоду, заподіяні внаслідок ДТП. Рішення суду відповідачем у добровільному порядку не виконується. У відповідності до ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання просить позов задовольнити та стягнути інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 06 травня 2020 року ухвалою Макарівського районного суду Київської області передано справу за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. 20 жовтня 2020 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05 травня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Головуючим суддею визначено Якимець О. І. 19 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 19 травня 2021 року ухвалою суду справу залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали суду. 08 червня 2021 року та повторно 17 червня 2021 року на адресу суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та просить такий задовольнити. Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе провести засідання у відсутності позивача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. 22 квітня 2016 року рішенням Червонозавдодського районного суду міста Харкова у справі № 646/15210/15-ц задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 257756,00 грн, вартість проведеного автотоварознавчого дослідження у розмірі 600,00 грн, суму франшизи у розмірі 500,00 грн, моральну шкоду у сумі 10000,00 грн, втрачений заробіток у сумі 273,10 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2204,80 грн. Стягнуто з ПАТ «СК «Статус» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 19500,00 грн, пеню у сумі 18872,37 грн. Вирішено питання судового збору. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог до відповідача. Стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 139554,19 грн, моральну шкоду у сумі 5000,00 грн. В решті вимог до відповідача відмовлено. У зв`язку із відсутністю добровільного виконання рішення суду відповідачем позивач звернувся до органу державної виконавчої служби про примусове виконання такого. 11 травня 2018 року постановою державного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, виданого у справі № 646/15210/15-ц. Вчинено ряд виконавчих дій. 25 вересня 2018 року державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника на яке можна звернути стягнення. Дані обставини встановлені із листа Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області /арк. спр. 16/. 15 липня 2019 року державним виконавцем управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № № 646/15210/15-ц, що підтверджено листом від 14 квітня 2021 року № П-2757. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Будь-яких даних щодо виконання такого рішення, суд не встановив. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3 % річних та індекс інфляції мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку інфляційних нарахувань за весь час прострочення за період з 12 жовтня 2016 року по 31 травня 2019 року становить у розмірі 53847,34 грн, три відсотки річних від простроченої суми за період з 12 жовтня 2016 року по 12 червня 2019 року у розмір 11572,26 грн. Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, є чинним, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи встановлене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів щодо виконання рішення суду, грошове зобов`язання не виконано та визнання цього відповідачем, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а позов задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved