Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він [PERSON] є внуком та єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті відкрилась спадкова справа №211/07 в Полтавській районній державній нотаріальній конторі та видано свідоцтво на право на спадщину від 08.06.2010 року на ім`я позивача. Постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 27.10.2020 року №02-31 позивачу відмовлено у вчинені нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Таким чином, перешкодою для прийняття спадщини є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому позивач був змушений звернутись до суду, оскільки на даний час виникло питання документально оформити право власності на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 4,7 умовних кадастрових гектара на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час засідання, направив до суду свого представника адвоката Бутиріна О.М. Представник позивача адвокат Бутирін О.М. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора явку свого представника до суду не забезпечила, направили до суду заяву в якій розгляд справи проводити без його участі, при вирішенні питання по суті покладались на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , про що було зроблено відповідний актовий запис №88 виконкомом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.6). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0172581 від 28.12.1996 року, виданого члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) ім. Шевченка, яке знаходиться на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області - [PERSON] , на підставі розпорядження Полтавської райдержадміністрації за №678 в тім, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розміром 4,7 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.7). Даний сертифікат зареєстровано 28.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №581, підстава для реєстрації є розпорядження голови РДА №68 від 26.12.1996 року (а.с.9). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2017 року встановлено факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581, виданий на ім`я [PERSON] , належить померлій [INFO] [PERSON] (а.с.10-12). Постановою Полтавського апеляційного суду від 28.07.2020 року встановлено факт належності [PERSON] . Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0172581 виданого на ім`я [PERSON] (а.с.13-19). Постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 27.10.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.5). За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю) пункт 17 розділ Х «Перехідні положення» ЗК України. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або законність набуття права власності не встановлене судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved