Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.01.2017 року він придбав у відповідачки житловий будинок під номером 50 разом із надвірними спорудами, який знаходиться по вул. Михайла Фролова (колишня вулиця Фролова) м. Лебедин Сумської області. Дане домогосподарство відповідачка успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON], а та в свою чергу прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що померла 09.03.1981 року та батька [PERSON], який помер 22.05.1983 року, але не оформила своїх спадкових прав і сама померла 18.01.1991 року. Цього ж дня вони узгодили всі істотні умови договору, а саме ціну домогосподарства, порядок оплати вартості, порядок передачі майна, а також порядок і умови нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у строк до 01.06.2017 року. На виконання взятих на себе зобовязань позивач передав відповідачці грошові кошти за придбане майно, а та передала йому ключі від будинку та розписку про отримання коштів. Однак, в обумовлений строк нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений не був, так як відповідачка ухиляються від взятих на себе зобовязань. Тому [PERSON] просив визнати за ним право власності на придбане домогосподарство. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка та представник третьої особа в наданих заявах вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути у їх відсутності. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 18.01.2017 року за договором купівлі-продажу відповідачка продала позивачеві домогосподарство під номером 50, а саме: житловий будинок літ. «А» деревяний 1922 року побудови, загальною площею - 41,3 кв. м, житловою - 18,4 кв. м.; веранду дощату під літ. «а», що розташоване по вул. Михайла Фролова м. Лебедини Сумської області, яке вона успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON], померлої 18.01.1991 року, яка прийняла його, як спадщину, після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. На підтвердження укладеної угоди [PERSON] надала розписку (а.с. 10), з якої вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме ціну садиби, яка склала 1500 грн., порядок оплати вартості. При цьому сторони домовилися, що посвідчать нотаріально договір купівлі-продажу майна у строк до 01.06.2017 року. В той же день позивач провів розрахунок за придбане майно та отримав його у своє фактичне володіння. Однак, право власності [PERSON] до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань щодо отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину на своє імя та послідуючого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Outcome: approved