Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 240000 гривень безпідставно отриманих останнім коштів. Так позивач зазначив, що з відповідачем вони мали намір вести спільну діяльність і для організації якої, позивачем було передано відповідачу 240000 гривень, що підтверджується відомостями в платіжній відомості від 15.03.2012 року. Проте, в подальшому наміри щодо спільної діяльності реалізовані не були, а тому позивач вважає, що вказані вище кошти набуті відповідачем безпідставно, у зв'язку з чим і вимагає їх повернення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача проти позову заперечував та вказав, що платіжна відомість, на яку посилається позивач, не є і не може бути доказом отримання відповідачем коштів, які останній і не отримував. Також представник вказав, що відомість від 15.03.2012 року, яка долучена позивачем до позову містить ознаки дописаного тексту, оскільки така відомість вже долучалась позивачем до іншого позову, що розглядався також Солом'янським районним судом м. Києва, і тоді у відомості були відсутнє прізвище бухгалтера та слова «виплату здійснив» і підпис [PERSON] . Таким чином представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали, справи приходить до наступного. Так, як вбачається поданого позову та пояснень представника позивача, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 240000 гривень безпідставно отриманих останнім коштів, які позивачем було передано відповідачу на підставі платіжної відомості від 15.03.2012 року. Позивач та його представник вважають, що факт отримання відповідачем вказаної суми коштів підтверджується платіжною відомістю від 15.03.2012 року (а.с. 4). Платіжна відомість - це бухгалтерський касовий документ встановленої форми, на підставі якого проводиться виплата заробітної плати та інших видів грошових виплат працівникам підприємства, установи, організації або окремим особам. Складається відповідним працівником бухгалтерії на основі норм про оплату праці й підписується керівником та головним бухгалтером відповідної структури. Містить прізвище та ініціали працівника, суму нарахованих і проведених виплат, особистий підпис одержувача або відмітку касира про видачу грошової винагороди іншій особі по довіреності. Проте як встановлено судом, вказана відомість не містить жодної вказівки на те, що грошові кошти в сумі 240000 гривень були отримані [PERSON] і не містить його підпису, який би міг свідчити про отримання ним коштів. Також судом встановлено, що відомість від 15.03.2012 року (а.с. 4), яка долучена позивачем до позову містить ознаки дописаного тексту, оскільки така відомість вже долучалась позивачем до іншого позову, що розглядався також Солом'янським районним судом м. Києва (справа №760/7269/13-ц), і тоді у відомості були відсутнє прізвище бухгалтера та слова «виплату здійснив» і підпис [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність будь-якого належного підтвердження отримання відповідачем коштів в сумі 240000 гривень, повернення яких вимагає позивач. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed