Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що його було звільнено з посади заступника начальника цеха з технології ТОВ «Інтер-ГТВ». При звільненні відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за травень 2018 р., компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при скороченні в розмірі середньої заробітної плати, в сумі 17 662,96 грн. Оскільки період затримки розрахунку при звільненні складає 239 робочих днів, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховану але не виплачену заробітну плату в розмірі 17 662,96 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.05.2018 р. по 15.05.2019 р. в розмірі 160 034,40 грн.. Згідно ч. 1 ст. 282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у період з 17.05.2018 року по 31.05.2018 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» на посаді заступника начальника цеха з технології, що підтверджується записом у трудовій книжці. За наказом 136-к від 31.05.2018 р. [PERSON] звільнений з посади за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. З матеріалів справи вбачається, що при звільненні позивача, відповідачем не було проведено виплату заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при скороченні в розмірі середньої заробітної плати. Згідно довідки № 51 від 27.03.2019 р. заборгованість з виплати заробітної плати станом на 27.03.2019 року становить 17 662,96 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи- невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 ( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Так, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період /Закон України «Про оплату праці»; п.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100/. Згідно довідки № 51 від 27.03.2019 р. виданої відповідачем, середньогодинний заробіток позивача становить 83,70 грн. Позивач обрахував суму середнього заробітку за весь час затримки, згідно розрахунку ця сума складає 160 034,40 грн. Отже, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження його порушених прав з боку відповідача, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 17 662,96 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.05.2018 р. по 15.05.2019 р. в розмірі 160 034,40 грн., всього стягнути 177 697,96 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1 776,97 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved