Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором позики від 02 червня 2017 року у розмірі 124093 доларів США, що в еквіваленті становить 3294669 гривень за офіційним курсом НБУ від 03 травня 2019 року. Позов обґрунтований такими обставинами. В травні 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] , з проханням позичити кошти для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та проведення в ній ремонту. 02 червня 2017 року позивачем було надано позику [PERSON] у розмірі 120000 доларів США, про що останньою було надано розписку від 02.06.2017 року. Позику, [PERSON] , зобов`язувалася повернути до 31 грудня 2018 року, але свої зобов`язання не виконала, позику не повернула, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Позивач зазначає, що неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, врегулювати спір мирним шляхом не вдалося. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся. Представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача. Позивні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, в судові засідання не з`являлась, про причину не явки не повідомила, відзив на позов до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 02 червня 2017 року [PERSON] надав позику [PERSON] у розмірі 120000 доларів США. На підтвердження фактичного одержання вказаної суми, [PERSON] було надано розписку від 02.06.2017 року зі змісту якої вбачається, що [PERSON] позичила (взяла в борг) у [PERSON] грошові кошти у розмірі 120000 доларів США для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зобов`язувалась повернути борг до 31 грудня 2018 року в повному розмірі за першою ж вимогою позивача. У випадку не виконання зобов`язання по поверненні боргу, відповідач зобов`язалась перереєструвати право власності на вищевказану квартиру на позивача - [PERSON] Відповідач свої зобов`язання за договорами позики не виконала, суму позики не повернула в обумовлений сторонами термін. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на момент подання позовної заяви до суду три процента річних становить 1213,16 доларів США (120000*0,03)/365* 123 = 1213,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 03 жовтня 2019 року становить 29661 грн. 76 коп. (1213,16* 24,45). Сума збитків, завданих інфляцією на момент подання позовної заяви до суду визначалась позивачем в розмірі 2880 доларів США. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення індексу інфляції в зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином загальна заборгованості за договором позики від 02 червня 2017 року становить 121 213,16 доларів США (120000 + 1213,16), що за офіційним курсом НБУ, станом на 03 жовтня 2019 року становить 3012147,03 грн. (121213,16 * 24,85). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі складає 9605 гривень. Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 9605 гривень.

Outcome: partial