Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування коштів, витрачених на навчання, суми виплаченої стипендії та судових витрат. Позов обґрунтований тим, що відповідачка [PERSON] ( до заміжжя - [PERSON].) з 2004 по 2010 року навчалася в Одеському державному медичному університеті. 30 червня 2004 року нею було підписано з університетом угоду № 67 про навчання за рахунок державного бюджету з метою отримання вищої освіти. 30.06.2010 року відповідачка закінчила ОДМУ та вступила до інтернатури. Після закінчення інтернатури 31.01.12 року отримала розподіл до УОЗ Одеськой ОДА Красноокнянської ЦРЛ, але до місця призначення за направленням не прибула та до роботи не приступила, а відповідно порушила умови угоди з університетом від 30.06.2004 року і повинна відшкодовувати витрати на навчання. Позивач просить стягнути з [PERSON] витрати на навчання у розмірі 49674 грн., суму виплаченої стипендії у розмірі 26311,94 грн. на користь Державного бюджету України, суму оплаченого судового збору на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення проти позову. Її представник в судовому засіданні вимоги позивача не визнав та пояснив, що [PERSON] завжди виконувала усі вимоги угоди № 67 з ОДМУ: виконувала усі вимоги учбового плану, сумлінно навчалася в університеті і отримала після завершення навчання диплом з відзнакою. При тому, що до моменту закінчення навчального закладу в 2010 році вона мала сім'ю і шестимісячного сина, що народився в грудні 2009 року. Отримавши диплом 30.06.2010 року, в липні 2010 року вона прибула до місця розподілу і проходження інтернатури в Красноокнянську центральну районну лікарню Одеської області. Проте в працевлаштуванні, у тому числі для проходження інтернатури, їй було відмовлено з посиланням на відсутність вакансії лікаря дерматовенеролога, про що видана довідка. Вона представила вказану довідку в управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації, де просила допомоги в працевлаштуванні. Після неодноразових звернень її направили для проходження інтернатури в Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер. Завершивши навчання в інтернатурі в січні 2012 року, вона знову зЧявилася за місцем розподілу в Красноокнянську центральну районну лікарню Одеської області. Проте в працевлаштуванні було повторно відмовлено, зважаючи на відсутність вакансій, що підтверджується довідкою Красноокнянської ЦРЛ. Вона знову була вимушена звернутися в управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації, де ніякої реальної допомоги в працевлаштуванні не надали, а рекомендували перекваліфіковуватися і шукати собі робоче місце самостійно. Вважає, що обов'язки, передбачені угодою від 30.06.2004 року, сумлінно виконала, умов угоди не порушувала, а відповідно підстав для задоволення позову немає. Відповідачка посилається також на те, що мала право на розірвання угоди з вищим навчальним закладом, оскільки к моменту завершення навчання мала дитину у віці до трьох років, університет своїх зобов'язань за угодою не виконав, свідомо розподілив її в медичну установу, де не було відповідної вакансії. Крім того вказує, що позивачем не доведені підстави звернення позивача з позивача з позивача з позовом в інтересах Державного бюджету України, а також взагалі на обґрунтуванні суми стягнення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов Одеського національного медичного університету до [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що з 01.09.2004 року по 30.06.2010 рік [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] проходила навчання в Одеському державному медичному університеті (нині Одеський національний медичний університет) на медичному факультеті № 1 «Лікувальна справа». Отримала диплом з відзнакою. 30 червня 2004 року між навчальним закладом та відповідачкою було укладено угоду № 67 (з фізичною особою) про навчання за рахунок державного бюджету з метою отримання вищої освіти, згідно умов якої відповідачка зобов'язалась прибути після його закінчення на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням або відмови відпрацювати там не менш трьох років - відшкодувати до бюджету вартість навчання в установленому порядку. Згідно зі ст.ст. 1,2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» № 77 від 23 січня 1996 року, із змінами, внесеними згідно з Указом Президента № 342/96 від 16 травня 1996 року, вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок коштів державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992. Відповідно до пункту 14 вказаного Порядку у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовнику усі витрати. Відповідно до п. 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, допускається розірвання випускником угоди з вищим навчальним закладом, якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років, або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до 14 років або дитину-інваліда. Судом встановлено, що 30 червня 2010 року відповідачка [PERSON] закінчила ОДМУ та отримала розподіл для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування за спеціальністю лікаря-дерматовенеролога до Красноокнянської центральної районної лікарні Одеської області. 27 липня 2010 року вона прибула до Красноокнянської ЦРЛ, проте в працевлаштуванні їй було відмовлено. Згідно листа головного лікаря району С.Б. Санду вих. № 708 від 27 липня 2010 року на адресу заступника начальника управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації Красноокнянська ЦРЛ у зв'язку з відсутністю вакантних посад лікаря-дерматовенеролога не може працевлаштувати [PERSON] Після завершення навчання в інтернатурі в січні 2012 року відповідачка знову зЧявилася за місцем розподілу в Красноокнянську центральну районну лікарню Одеської області. Проте в працевлаштуванні їй було повторно відмовлено, зважаючи на відсутність вакансій. Дана обставина підтверджується довідкою головного лікаря Красноокнянської ЦРЛ С.Ю. Дуднік вих. № 1373 від 12.08.2013 року. Суд вважає, що за такими обставинами [PERSON] свої обов'язки, передбачені угодою від 30.06.2004 року, виконала, умов угоди не порушувала, а відповідно підстав для задоволення позову немає. Приймаючи рішення, суд враховує, що згідно п/п 3 п. 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, допускається розірвання випускником угоди з вищим навчальним закладом, якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років, або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до 14 років або дитину-інваліда. Відповідно до свідоцтва про народження, представленого до суду, відповідачка має сина [PERSON], [INFO]. На момент отримання нею диплому йому було 6 місяців, на момент завершення навчання в інтернатурі - 2 роки. Відповідно у випускника були усі підстави для розірвання угоди з університетом. Нині відповідачка вагітна, що підтверджується довідкою пологового будинку № 1 м. Одеси від 04.02.2014 року, вих. № 147. Також суд враховує доводи відповідачки про те, що перше робоче місце в порушення умов угоди від 30.06.2004 року, Порядку працевлаштування їй надано не було. Вищий навчальний заклад, органи охорони здоров'я в працевлаштуванні її не допомогли, наявність робочого місця там, куди була розподілена відповідачка, в порушення вимог п. 18 Порядку працевлаштування випускників не контролювали. Доводи щодо не виконання обов'язку звернення відповідачем за працевлаштуванням загальному порядку в зв'язку з відсутністю робочого місця за розподіленням позивачем не доведені. Також суд погоджується що позивачем не доведені підстави звернення до суду в інтересах Державного бюджету України.

Outcome: dismissed