Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с. 38-40), просить встановити факт батьківства [PERSON], померлого 20 травня 2014 року, по відношенню до нього, [PERSON], [INFO]; визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, сараєм, цистерною, огорожею по 1-пров. Леніна, 19 в с. Градениці Біляївського району Одеської області, а також право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0, 418 га, яка розташована в с. Градениці Біляївського району Одеської області по 1-пров. Леніна, 19 та одержання правовстановлюючих документів на своє імя, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 20 травня 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований по 1-провулку Леніна, 19 в с. Градениці Біляївського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,418 га. Він як спадкоємець за законом звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні документи, підтверджуючі родинні відносини між ним та [PERSON], а також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. Також вказує на те, що оскільки батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, в графі «батько» зроблено прочерк. Його мати [PERSON] проживала однією сімєю з його батьком [PERSON], з 1962 року і по день його смерті, але без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, батько визнавав його як сина, він проводив його в армію, листувався з ним. При житті його батько розпочав процес приватизації земельної ділянки, але не встиг отримати державний акт, у звязку з чим він вважає, що за ним як спадкоємцем першої черги має бути визнано право на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, у звязку з чим у свідоцтві про народження в графі «батько» поставлений прочерк. Батьки вели спільне господарство, проживали разом. Після смерті батька він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини, а також правовстановлюючих документів на спадкове майно йому було рекомендовано звернутися до суду. Представник Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає і просить справу розглянути без його участі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала і пояснила, що вона проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1962 року. Вони мають двох синів [PERSON] та [PERSON], але при реєстрації народження в графі «батько» був поставлений прочерк. При житті [PERSON] визнавав [PERSON] як сина, підтримував з ним відносини, [PERSON] доглядав його, хоронив. Проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок і права на завершення процедури приватизації не заперечувала. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовну заяву і пояснив, що [PERSON] є його батьком і батьком позивача, але при реєстрації народження він не був вказаний в графі «батько». При житті [PERSON] підтримував стосунки з ним і [PERSON] як батько і син. Проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок і права на завершення процедури приватизації не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20 травня 2014 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, сараєм, цистерною, огорожею по 1-пров. Леніна, 19 в с. Градениці Біляївського району Одеської області. [PERSON] звернувся до Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області для завершення процедури приватизації, але йому було відмовлено, оскільки не встановлено родинний звязок з померлим [PERSON] (а.с. 41). Також [PERSON] при житті було розпочато процес приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5121082000:02:003:0289 та земельної ділянки площею 0,1677 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5121082000:02:003:0288, які розташовані в с. Градениці Біляївського району Одеської області по 1-пров. Леніна, 19, але у звязку зі смертю правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримані. 18 листопада 2014 року позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні документи, підтверджуючі родинні відносини між ним та померлим [PERSON], а також правовстановлюючі документи на житловий будинок і земельну ділянку (а.с. 23). Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився 04 липня 1965 року, матірю є [PERSON], в графі «батько» зроблений прочерк, тобто відомості про батька відсутні (а.с. 7). Але, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], який помер 20 травня 2014 року, є батьком позивача. Вказане підтверджується фотокартками, оглянутими у судовому засіданні, на яких зображені позивач і [PERSON], що підтвердили у судовому засідання треті особи [PERSON] і [PERSON], а також свідки [PERSON] і [PERSON] Крім того, мати позивача у судовому засіданні підтвердила, що батьком позивача є [PERSON], померлий 20 травня 2014 року. Також з довідки Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 62 від 23 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] поховав свого батька [PERSON], вони разом проживали, вели спільне господарство (а.с. 17). Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року суд розглядає справи про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON], який помер 20 травня 2014 року, тому позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Інших спадкоємців немає. Державним нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок і земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Але судом встановлено наступне. Згідно довідки Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2219 від 18 листопада 2014 року житловий будинок з надвірними спорудами по 1-пров. Леніна, 19 в с. Градениці Біляївського району Одеської області, 1966 року побудови числиться згідно погосподарської книги № 1002-1 стор. 80-81 за 2011-2015 р.р. за [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Крім того, [PERSON] при житті було розпочато процес приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5121082000:02:003:0289 та земельної ділянки площею 0,1677 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5121082000:02:003:0288, які розташовані в с. Градениці Біляївського району Одеської області по 1-пров. Леніна, 19, про що свідчить технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки [PERSON] (а.с. 79-91), але правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримано, а тому є підстави для визнання за позивачем права на завершення процедури приватизації. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved