Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно Договору дарування частки квартири від 21.04.2011 року йому належить на праві власності 117/196 частки квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири - 79/196 належить [PERSON]. Спірна квартира складається з трьох кімнат площею 16,0 м2, 10,6 м2 та 10,7 м2; кухні - 6,2 м2; вбиральні - 3,0 м2; коридорів - 9,3 м2, 1,7 м2, 2,1 м2; балкону - 0,8 м2. Він (позивач) позбавлений можливості користуватися квартирою, оскільки ключів від приміщення не має, до помешкання його не пускають. У зв'язку з чим просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди шляхом передачі ключів від спірної квартири, та встановити порядок користування виділивши йому кімнати площею 10,6 м2 та 10,7 м2; відповідачу виділити кімнату площею 16,0 м2 з балконом, а місця загального користування - кухня, вбиральня, коридори залишити в загальному користуванні. В судове засідання позивач не з'явився, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та врахувати відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 30.05.2017 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2017 року відкрито провадження у справі. 21.09.2017 року подано уточнення позовних вимог. 29.03.2018 року відповідачем подано відзив на позов, 23.04.2018 року надійшла відповідь на відзив. В суді встановлено, що 21.04.2011 року укладено Договір дарування 117/196 частини кватири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрущенко Л.М., реєстровий номер 629, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 117/196 частин квартири [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності [PERSON] здійснена 10.05.2011 року. Інша частина спірної квартири - 79/196 частин належить [PERSON]. Згідно технічного паспорта на спірну квартиру, складеного ФОП [PERSON] 21.04.2017 року на замовлення [PERSON], загальна площа квартири становить 56,3 м2, житлова площа - 37,3 м2. Квартира складається з: трьох кімнат - площею 16,0 м2, 10,6 м2 та 10,7 м2; кухні - 6,2 м2; вбиральні - 3,0 м2; коридорів - 9,3 м2, 1,7 м2, 2,1 м2; балкону - 0,8 м2. По даній справі позивач просить виділити йому кімнати площею 10,6 м2 та 10,7 м2; відповідачу виділити кімнату площею 16,0 м2 з балконом, а місця загального користування - кухня, вбиральня, коридори залишити в загальному користуванні. Даний порядок користування обґрунтовує тим, що згідно Довідки про розрахунок часток нерухомого майна з метою отримання правовстановлюючих документів від 21.04.2017 року, максимальним наближенням до розміру частки 117/196 є виділ в натурі кімнат площею 10,6 м2 та 10,7 м2. Згідно розрахунків кімната площею 16,0 м2 становить 84/196 частин, кімната площею 10,6 м2 - 56/196 частин, кімната площею 10,7 м2 - 56/196 частин. Крім встановлення порядку користування позивач просить усунути перешкоди в користуванні шляхом передачі ключів від квартири. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. По даній справі було встановлено, що позивач просить виділити йому кімнати площею 10,6 та 10,7 м2, а відповідачу кімнату площею 16,0 м2 з балконом. Враховуючи метражі кімнат та частки власників, суд вважає за можливе визначити порядок користування згідно позовних вимог позивача. Даний порядок жодним чином не буде порушувати права позивача та відповідача, і не вплине на розмір їх часток у власності. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По даній справі позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні майном шляхом передачі ключів від квартири, на підтвердження своїх доводів надав копію постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.05.2011 року, де зазначено, що 30.04.2011 року [PERSON] не впустив його (позивача) до спірної квартири. Однак, з чого часу пройшло більше семи років, і доказів того, що відповідач увесь цей час чинить перешкоди, не надає ключів від квартири, суду не надано, у зв'язку з чим в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства, та є недоведеними. Договір дарування, згідно якого позивач є власником частини квартири, на момент розгляду справи є дійсним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач сплатив судовий збір в розмір 5 163,53 грн. Враховуючи заявлені позовні вимоги та те,що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Поданій справі позивач просить стягнути витрати на послуги правника в сумі 15 500,00 грн. Однак, доказів на підтвердження понесених витрат, сторона позивача не надала, що дає підстави для відмову у стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: partial