Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням третейського суду від 28.01.2015 року по справі № 1890/14 було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк», яким солідарно стягнуто з нього та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 380/1479/08-Пі від 02.06.2008 року в сумі 2 976 088,42 грн. та третейський збір в розмірі 25 500,00 грн. Про дане рішення він дізнався від [PERSON] та 14.02.2015 року отримав його копію. Вважає рішення третейського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що пункт договору поруки, де міститься питання щодо розгляду спорів третейським судом, не є третейським застереженням, та за своїм змістом не відповідає вимогам чинного законодавства та не встановлює чіткої домовленості між сторонами, а лише фіксує можливість вибору сторонами альтернативного розгляду спору. Крім того, третейським судом було допущено ряд порушень процесуального законодавства, а саме - порушено кількісний склад, так як розглянуто одноособово, жодних викликів він не отримував, крім самого рішення. Вважає, що третейським судом не належним чином досліджено матеріали справи, оскільки договір поруки припинено ще на початку 2010 року, що передбачено ст. 559 ЦК України. У зв'язку з викладеними обставинами просив визнати недійсним третейське застереження, та скасувати рішення третейського суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що третейський суд не мав повноважень на розгляд даної справи, що підтверджено Постановою Верховного Суду України від 02.09.2015 року. З приводу строку звернення до суду просив врахувати, що рішення третейського суду було отримано лише 14.02.2015 року. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що позивач підписав договір поруки, а значить погодився з усіма умовами, які в ньому викладені. Крім того, жодним законодавством не передбачено ознайомлення з регламентом третейського суду. Даний регламент є на сайті. Зауважив, що позивача до третейського суду викликали, є доказ в третейській справі. Вважав, що позивачем не наведено жодної підстави для задоволення позову. Крім того, пропущено строк звернення до суду. Просив врахувати письмові заперечення. В судове засідання третя особа не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, третейської справи № 1890/14, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 02.06.2008 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено кредитний договір № 380/1479/08-ПІ. Поручителем [PERSON] став [PERSON], згідно договору поруки № 04/П-209 від 02.06.2008 року, підписаного представником Банку, [PERSON] та [PERSON] Згідно договору поруки [PERSON] зобов'язався відповідати перед кредитором в солідарному порядку у повному обсязі. Пунктом 6.1 кредитного договору та пунктом 5.1. договору поруки встановлено, що усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цими договорами, підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів, а у разі недосягнення згоди в суді або третейському суді при Асоціації українських банків. Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (та скріплений печаткою юридичної особи - для юридичних осіб). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В даному випадку встановлено, що оспорюваний договір було підписано представником банку та самим позивачем. Про наявність заперечень до умов договору, при його підписанні, суду не надано. Обґрунтування, на які посилається сторона позивача, щодо вимоги про визнання третейського застереження недійсним, є безпідставними. Враховуючи викладене суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню. З приводу скасування рішення третейського суду, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, серед іншого, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14. Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Як вбачається зі справи, сторона позивача просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків № 1890/14 постановлене 28.01.2015 року, тобто після внесення змін до Закону № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, у зв'язку з чим позовна заява в частині про скасування рішення третейського суду підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-856цс15 від 02.09.2015 року, боржник за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником, є споживачем послуг Банку, у зв'язку з чим спір щодо стягнення заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий. Статтею 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 609,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial