Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою заборгованість за спожиті послуги станом на 01.01.2019 року в сумі 20 783,94 грн., з яких: 18 201,39 грн. - основна сума заборгованості, 2 022,42 грн. - інфляційні нарахування, 560,13 грн. - 3% річних. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач займає житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , а отже і користується послугами, що надаються позивачем. Зазначає, що на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , згідно якого вбачається, що відповідач займає житлове приміщення за вищевказаною адресою. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2019 року складає 20 783,94 грн. Таким чином, через несвоєчасність проведення розрахунків відповідача з позивачем, утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав з підстав зазначених в ньому, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України, причину неявки до суду не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири кв. [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва». Згідно з розрахунків, які надані позивачем, вбачається, що відповідачка не сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість відповідачки перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» станом на 01.01.2019 року становить 20 783,94 грн., з яких: 18 201,39 грн. - основна сума заборгованості, 2 022,42 грн. - інфляційні нарахування, 560,13 грн. - 3% річних. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справі, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути 1921,00 грн. судового збору. З викладеного,

Outcome: approved