Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] де третя особа Тячівське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування Тячівської РДА про надання дозволу на виготовлення проїзних документів , посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони уклали шлюб 11.02.2003 року, який рішенням Тячівського районного суду від 13.01.2015 року розірвано. Від шлюбу між ним та відповідачем народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 09.02.2016 року Тячівський районний суд ухвалив рішення, яким визначив місце проживання дочки [PERSON] та сина [PERSON] разом з відповідачкою, а сина [PERSON] з ним. Після розлучення він неодноразово просив відповідчаку виготовити дітям проїздні документи та мав і має наміри на поїздку разом з дітьми до країн шенгенської зони, для проведення їх загального оздоровлення, відпочинку, однак для цього їм необхідно виготовити документи для виїзду дітей за кордон, порядок проведення такого виготовлення документів та виїзду можливий при наявності письмової згоди матері дітей. Отримати таку згоду не має можливості через відсутність доброї волі відповідачки. Тому просить суд дозволити Тячівському РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області виготовити проїздний документ для виїзду за кордон до Іспанії, Румунії, Угорської, Чеської, Польської, Словацької та Російської Федерації [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди їх матері [PERSON] та надати йому дозвіл на виїзд за кордон з метою туристичного відвідування та відпочинку до Іспанії, Румунії, Угорської, Чеської, Польської, Словацької та Російської Федерації [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та в'їзд до України, без згоди їх матері [PERSON], у період з моменту ухвалення судового рішення до 31.12.2022 р. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, що відповідачка не довіряє позивачу, вважає, що останній може вивести дітей закордон, а потім не повернути. Крім цього звертають увагу суду на те, що позивач може їхати на відпочинок разом з теперішньою дружиною, до якої не дуже дружелюбно відносяться діти, а тому просять у задоволенні позову відмовити.. Подальший розгляд справи продовжено у відсутності відповідачки [PERSON] за участю її представника [PERSON]. Представник третьої сторони Тячівське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності. Представник третьої сторони органу опіки і піклування Тячівської РДА в судове засідання не з'явився, але надіслав суду висновок № 130 від 05.05.2017 року та заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], її представник [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач просить постановити рішення, яким дозволити Тячівському РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області виготовити його дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проїзні документи для виїзду за кордон ( дитячий закордонний паспорт ) та дозволити їм виїзд з України та в'їзд в Україну без згоди матері [PERSON] Як вбачається позивач не проживає разом з відповідачкою, що стверджується рішенням Тячівського районного суду про розірвання шлюбу від 13.01.2015 року. Рішенням Тячівського районного суду від 09.02.2016 року визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з їх матір'ю [PERSON], а малолітнього [PERSON] разом з його батьком [PERSON] Позивач має бажання повезти дітей за кордон на відпочинок з метою розширення їх кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, однак не може отримати згоди на таку поїздку у відповідача. Також позивачем доведено, що він має бажання та можливість забезпечити виїзд дітей за кордон до Іспанії, Румунії, Угорської, Чеської, Польської, Словацької та Російської Федерації на час шкільних канікул. Відповідно до висновку № 130 від 05.05.2017 р. надано дозвіл [PERSON] на виготовлення дитячих проїзних дитячих закордонних паспортів для малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та на їх тимчасові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення, без згоди матері [PERSON] Твердження відповідача та її представника проте, що позивач може на постійно вивести дітей закордон та проте що діти можуть не комфортно почуватися з теперішньою дружиною позивача є припущенням, яке в судовому засіданні належними доказами не підтверджено. Відповідно до ст. 313 ч. 4 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За вимогами п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд дітей за кордон повністю узгоджується з його правами та обов'язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, і що відсутні обставини, які обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон, відповідно, надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди другого з батьків відповідає інтересам дитини та вимогам законодавства. Отже, як слідує з приписів ст. ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В даному випадку в інтересах дітей є тимчасові виїзди за межі України для оздоровлення та проведення дозвілля та зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального їх розвитку. Таким чином, обставин, які обмежують право неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на виїзд за межі України, суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам дітей, а тому приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, а саме дозволити Тячівському РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області виготовити проїздний документ для виїзду за кордон до Іспанії, Румунії, Угорської, Чеської, Польської, Словацької та Російської Федерації [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди їх матері [PERSON] та надати дозвіл [PERSON] на виїзд за кордон з метою туристичного відвідування та відпочинку до Іспанії, Румунії, Угорської, Чеської, Польської, Словацької та Російської Федерації [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та в'їзд до України, без згоди їх матері [PERSON], у період шість місяців з моменту набрання даного рішення законної сили.

Outcome: partial