Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, стягнених відповідно до дублікату виконавчого листа № 320/8846/18 за період з 29 листопада 2008 року по 01 жовтня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19 грудня 2003 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб, який рішенням суду від 06 грудня 2018 року був розірваний. Від вказаного шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Нещодавно позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення аліментів, після отримання якої йму стало відомо, що в 2008 році відповідачка подала до суду позов про стягнення з нього аліментів. Зазначив, що в 2008 році відповідач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, однак при цьому весь час продовжувала проживати з позивачем за однією адресою, вони примирились та відповідачка позовну заяву про розірвання шлюбу залишила без розгляду. Про те, що вона зверталась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів позивачу нічого не відомо. Відповідно до розрахунку від 01.02.2019 року заборгованість позивача за період з 29.11.2008 року по 31.01.2019 року становить 66 790 грн. 90 коп. Однак, позивач не згоден із зазначеною заборгованістю оскільки з 2003 року по 2018 року він з позивачкою проживав однією родиною, вели спільний бюджет, разом виховували дитину. З рішенням про розірвання шлюбу відповідачка звернулась лише в 2018 році. Крім того, раніше він не отримував повідомлень про необхідність сплати аліментів на дитину. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача - адвоката Скворцової О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони з 19 грудня 2003 року перебували у шлюбі, який рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2018 року був розірваний /а.с.12/. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 01 лютого 2019 року, [PERSON] станом на 01.02.2019 року має заборгованість у розмірі 66 790 грн. 90 коп., за період з 29.11.2008 року по 31.01.2019 року /а.с.9-10/. Позивач вважає вказану суму заборгованості такою, що не відповідає дійсності у зв`язку з тим, що у період з 2003 року по 2018 рік він проживав з відповідачкою та їхньою дитиною однією родиною, вели спільне господарства, разом виховували дитину. В підтвердження вказаних доказів позивачем надані наступні докази: Так, з позовною заявою про розірвання шлюбу [PERSON] звернулась до суду тільки 16.10.2018 року /а.с.6/. Відповідно до довідки від 05.03.2019 року наданої старшою по будинку, [PERSON] , [INFO] , з грудня 2003 року по жовтень 2018 року проживала за адресою: [ADDRESS] . Також за зазначеною адресою проживали: [PERSON] , 1949 року народження, [PERSON] , 1973 року народження , [PERSON] , [INFO] . Вели спільне господарство та спільний бюджет /а.с.20/. 08.11.2018 року за заявою [PERSON] був виданий дублікат виконавчого листа № 320/8846/18 виданого Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 25 червня 2008 року /а.с.8/. 29 листопада 2018 року головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57801817 /а.с.11/. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених ст.197СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Таким чином проживання дитини разом з батьком, з якого стягнуто аліменти, і несплата аліментів внаслідок утримання дитини, суд вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів. Тому вимога позивача про звільнення від заборгованості з аліментів підлягає задоволенню.

Outcome: approved