Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить виселити відповідачів, які зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача Ткаченком В.І., який діє на підставі довіреності в судовому засіданні зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та третя особа [PERSON] 19.03.2008 року уклали кредитний договір №14.14694. Відповідно кредитного договору Банк зобов'язався надати третій особі [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 44 000.00 доларів США строком до 18.03.2013 року, а третя особа зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачі [PERSON] та [PERSON] 19.03.2008 року уклали договір іпотеки № Д3883. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 51.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши третій особі [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Третя особа [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, зобов'язання за Кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом про звернння стягнення на предмет іпотеки та 21.04.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 51.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги. Третя особа [PERSON] в судове засідання з'явилися, проти задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, повідомлені своєчасно належним чином не з'явилися, причину та обставини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю або відкладення судового засідання не надіслали, у зв'язку з чим, суд визнає їх неявку з неповажних причин, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. За таких, обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідачів, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою [PERSON] 19.03.2008 року укладено кредитний договір №14.14694 (а.с.5-6). Відповідно кредитного договору Банк зобов'язався надати третій особі [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 44 000.00 доларів США строком до 18.03.2013 року, а третя особа зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачі [PERSON] та [PERSON] 19.03.2008 року уклали договір іпотеки № Д3883 (а.с.7-10). Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 51.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши третій особі [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Але третя особа [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, зобов'язання за Кредитним договором не виконав. 21.04.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області було винесено рішення (а.с.11-12), відповідно до якого було вирішено, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 51.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Зазначене рішення суду являється чинним, незмінним та не скасованим. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави, а саме, заставою нерухомого майна. Правовідносини щодо іпотеки (застави нерухомого майна) врегулювані Законом України «Про іпотеку», відповідно до ст.1 якого, передбачено, що іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Ст. 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави Заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 Житлового Кодексу України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Таким чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved