Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.01.2017 року він придбав у відповідача садибу [ADDRESS], яка складається із житлового будинку дерев'яного під літ. «А» загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., надвірних споруд: веранди дощатої під літ. «а», погреба цегляного під літ «п/г», сараю цегляного під літ «В», огорожі дощатої під № 1-2 та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0691 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0655 га та площею 0,1167 га. Цього ж дня вони узгодили всі істотні умови договору, а саме ціну садиби, порядок оплати вартості, порядок передачі майна та про наступне нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу у строк до 31.05.2017 року. На виконання взятих на себе зобов'язань він передав відповідачеві грошові кошти в сумі 48000 грн., а [PERSON] в свою чергу передав йому нерухоме майно, технічний паспорт, правовстановлюючі документи на майно та розписку про отримання коштів. Однак, в обумовлений строк нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений не був, так як відповідач ухиляються від взятих на себе зобов'язань та всіляко уникає позивача. До цього часу договір не посвідчено. Тому [PERSON] просив визнати за ним право власності на придбану садибу. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути у його відсутності. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 20.01.2017 року за договором купівлі-продажу відповідач продав позивачеві садибу [ADDRESS], яка складається із житлового будинку дерев'яного під літ. «А» загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., надвірних споруд: веранди дощатої під літ. «а», погреба цегляного під літ «п/г», сараю цегляного під літ «В», огорожі дощатої під № 1-2 та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0691 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0655 га та площею 0,1167 га. На підтвердження укладеної угоди [PERSON] надав розписку (а.с. 5), з якої вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме ціну садиби, яка склала 48000 грн. порядок оплати вартості, порядок передачі майна та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу майна у строк до 31.05.2017 року. В той же день позивач провів розрахунок за придбане майно та отримав його у фактичне користування. Однак, право власності [PERSON] на садибу до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов'язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Outcome: approved