Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.09.2007 р. відповідач уклав кредитний договір з ПАТ «Сведбанк», відповідно до якого йому надано кредит у сумі 65700,00 USD. 28.11.2012 року ПАТ «Омега Банк» відступило позивачу право вимоги за зобов'язаннями до відповідача. Останній належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 11.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 88351,59 USD, що станом на дату розрахунку складає 794545,85 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала просила задовольнити за мотивами наведеними у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що до 2008 року він сплачував кредит, але рішенням суду від 17.11.2010 року з нього було стягнута заборгованість та звернуто стягнення на предмет іпотеки - його квартиру, яка була продана з прилюдних торгів. Отримана сума пішла на погашення заборгованості по кредиту. Вважає, що не з його вини ринкова вартість квартири була меншою ніж заборгованість за договором. Просив у задоволені позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №1101/0907/71/386, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65700,00 дол. США строком до 24 вересня 2032 р. та процентами за користування кредитом у розмірі 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Пунктом 5.1.1 Умов договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадках неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3.9 Договору при порушенні умов договору та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку передбаченим договором. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.02.2010 року частково задоволений позов ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором №1101/0907/71/386 від 25.09.2007 року у розмірі 70606,17 доларів США, що еквівалентно 565237,69 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки (реєстровий №5956) - квартиру [ADDRESS], що є власністю [PERSON] шляхом реалізації її на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до протоколу №0111195 від 19.10.2011 року про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке належить [PERSON], вказане майно продано за ціною 310500,00 грн. Згідно з платіжним дорученням №4490 від 27.10.2011 року Центральним ВДВС СМУЮ АР Крим перераховано грошові кошти по справі №2-7868/10 за продане майно на прилюдних торгах на рахунок ПАТ «Сведбанк» у розмірі 269399,20 грн. 14.11.2012 р. у зв'язку з виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавче провадження постановою ВДВС закрито. Ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з договором факторингу №15 від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступає ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. Частиною 3 статті 10 та статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження розміру заборгованості [PERSON] на час передачі права вимоги позивачем надано витяг з реєстру заборгованостей боржників №1-Б від 28.11.2012 року, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступає ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованостей на умовах, передбачених договором факторингу №15 від 28.11.2012 року, згідно з реєстром, в якому зазначено, що станом на 28.11.2012 року заборгованість [PERSON] становить 88351,59 дол. США і складається з 36892,35 дол. США - заборгованість по основній сумі кредиту, 18477,87 дол. США - заборгованість по процентам, 32981,37 дол. США - пеня, нарахована банком. Наведений витяг являє собою комп'ютерну роздруківку з незаповненими графами: «від банку: Голова правління..»; «від Фактора: Директор..» Підписи та печатки вказаних сторін угоди відсутні. Детальний розрахунок розміру заборгованості позивачем не наданий. На запитання суду представник позивача пояснила, що інші докази розміру заборгованості відсутні, клопотань з цього приводу не заявила. Отже, на думку суду, складений та завірений позивачем витяг з реєстру заборгованостей ознак офіційного документу не має, тому належним доказом розміру заборгованості не являється. Докази того, що позивач - Фактор за договором факторингу, належним чином повідомив боржника про перехід права вимоги, не надано. Відповідач заперечує отримання досудових вимог и такі заперечення не спростовані. Проте, відповідачем у судовому засіданні визнано, що жодних платежів на погашення кредиту після ухвалення рішення суду від 17.11.2010 р. ним не проводилося. Посилання [PERSON] на те, що він вважав, що переданням предмета іпотеки на реалізацію припинено його кредитні зобов'язання на законі не ґрунтуються та є неспроможними. Про встановлену судом суму заборгованості та про суму реалізації предмета іпотеки боржникові було достовірно відомо. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що стягненню підлягає тільки сума, яка становить різницю між сумою заборгованості, встановленою рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 17.11.2010 року та сумою, отриманою банком за результатами продажу предмета (70606,17 дол. США (що було еквівалентно 565237,69 грн.) - 269399,20 грн.). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 295838,49 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2958,00 грн. На підставі ст. ст. 525, 526, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial