Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути за договором суборенди обладнання і рекламного інвентарю від 04.09.2012 року з ФОП [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 8183,10 грн. та солідарно стягнути на його користь з ФОП [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за договором поруки у розмірі 200 грн. за цим же договором, а також стягнути з відповідачів пропорційно судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Між ТОВ « РІО» та ФОП [PERSON] 04.09.2012 року на строк до 31.12.2012 року було укладено договір суборенди обладнання і рекламного інвентарю, згідно якого позивач повинен був передати відповідачу ФОП [PERSON] в платне строкове користування холодильне обладнання та/або обладнання для роздрібної торгівлі. На підставі акту прийому-передачі від 13.09.2012 року позивач передав ФОП [PERSON] обладнання вартістю 7621,00 грн. Також 04.09.2012 року між ТОВ «РІО» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач [PERSON] частково поручилася за виконання своїх обовязків відповідачем ФОП [PERSON] за вищевказаним договором. Розмір відповідальності поручителя визначений сумою 200 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, , але заяв про розгляд справи за їх відсутності або перенесення слухання справи суду не надали, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами та ухвалює за згодою позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше , як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так судовим розглядом встановлено наступне. Між ТОВ « РІО» та ФОП [PERSON] ( відповідач 2) 04.09.2012 року на строк до 31.12.2012 року було укладено договір суборенди обладнання і рекламного інвентарю, згідно якого позивач повинен був передати відповідачу 2 в платне строкове користування холодильне обладнання та/або обладнання дл роздрібної торгівлі.( а.с.5-8). На підставі акту прийому-передачі від 13.09.2012 року позивач передав ФОП [PERSON] обладнання вартістю 7621,00 грн. (а.с.9) Пунктом 4.1 Договору передбачено, що суборендар сплачує орендарю суборендну плату в розмірі 8,33 грн. без ПДВ, та 1,67 грн. ПДВ, всього з ПДВ 10 грн. за календарний рік за кожну одиницю обладнання переданого за умовами даного договору. Відповідно до п. 3.1 Договору суборендар зобовязаний повернути обладнання у справному і належному товарному вигляді орендарю або власнику (з урахуванням природного зносу), в строк не пізніше 12 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги від орендаря або власника, незалежно від підстав витребування обладнання. Пунктом 6.4 Договору у випадку не повернення обладнання у строки визначені п.3.1 даного договору орендар або власник (в залежності від того хто вимагав повернення) має право вимагати від суборендаря відшкодування оціночної вартості обладнання, крім того суборендар сплачує штраф в розмірі 10% від оціночної вартості не повернутого обладнання. Крім того 04.09.2012 року між ТОВ «РІО» і [PERSON] (відповідач 1) було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилася за виконання відповідача 2 всіх зобов'язань ,що виникають у зв'язку з передачею ( поставкою) позивачем товару,за яким виникли такі зобов'язання . Розмір відповідальності поручителя обмежений сумою 200 грн.(а.с.11). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2015 року було закрито провадження по справі в частині стягнення з ФОП [PERSON] на користь ТОВ «РІО» суми заборгованості в розмірі 8183,10 гривень. Відповідно до ст.. 774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, що визначено ч.1 ст. 759 ЦК України. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) /ч.1 ст. 760 ЦК України/. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення /ч.1 ст. 762 ЦК України/. Згідно ст.. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. В силу ст.. 773 ЦК України, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Таким чином, відповідач 2, отримавши майно у суборенду, взяв на себе певні зобовязання. Відповідно до умов договору, не здійснював орендну плату за користування майном. На адресу відповідача 2 надсилалась вимога позивачем про повернення майна або сплати компенсації його вартості (а.с. 10). Відповідач 2 майно не повернув, чим порушено умови договору. Таким відповідач ФОП [PERSON] несе майнову відповідальність сплати вартості неповернутого обладнання в розмірі 7621,00грн. та штрафу в розмірі 10% від вартості обєкту оренди, що дорівнює 762,10 грн., а всього 8383,10 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2015 року було закрито провадження по справі в частині стягнення з ФОП [PERSON] на користь ТОВ «РІО» суми заборгованості в розмірі 8183,10 гривень. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з ФОП [PERSON] розміру збитків в сумі 200 грн. підлягають задоволенню. Як встановлено, згідно договору поруки від 04.09.2012 року відповідач 1 [PERSON] зобов'язана відповідати перед ТОВ «РІО» за невиконання зобов'язань по договору поставки від 04.09.2012 року. Розмір відповідальності поручителя обмежений сумою 200,00 грн. Згідно ч.ч. 1,2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, передбаченого порукою,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсідарну) відповідальність поручителя. Таким чином, з поручителя [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума відповідальності за невиконання зобов'язань по договору поставку у розмірі 200,00 грн. солідарно з відповідачем ФОП [PERSON]. Сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved