Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 1997 року він проживає в будинку, розташовану по [ADDRESS], власником якого був [PERSON], померлий [INFO] року. Дане майно йому продав [PERSON] за дорученням [PERSON], дружини померлого [PERSON], яка прийняла спадщину чоловіка шляхом спільного проживання, але не оформила її належним чином та [INFO] року померла. Весь цей час він відкрито і добросовісно користується будинком, провів у ньому ремонт, перебудував підсобні приміщення та користується земельною ділянкою. Позивач вважає, що набув садибу правомірно, а тому просив визнати за ним право власності на неї за набувальною давністю. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. [PERSON], а також представник Великовисторопської сільської ради в своїх заявах вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про набуття права власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. [INFO] року помер громадянин [PERSON], мешканець с. В.Вистороп. За життя останньому належала садиба, розташована по [ADDRESS], яка складається з житлового будинку дерев'яного обл. цеглою, 1962 року побудови, загальною площею 73,1 кв.м., житловою 35,7 кв.м. під літ. - «А», надвірних будівель: веранди шлакоблочної під літ. - «а», гаража дощатого під літ. - «Б», сараю цегляного під літ. - «В», погреба цегляного під літ. - «п/г», навісу дощатого під літ. - «Г», сараю цегляного під літ. - «Д», огорожі металевої, шиферної під літ. - «№1-2» та присадибної земельної ділянки загальною площею 0,51 га в тому числі для ведення особистого підсобного господарства 0,47 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,04 га, що вбачається з довідки (а.с. 8), свідоцтва про право власності на будинок (а.с. 9) та рішення Великовисторопської сільської ради (а.с. 11). Спадкоємицею померлого [PERSON] була його дружина [PERSON], яка у 2003 році довіреністю (а.с. 22) уповноважила свого сина [PERSON] продати вказану садибу. З розписки (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] продав будинок позивачеві і з 2003 року останній проживає там зі своєю сім'є, що стверджується довідкою Великовисторопської сільської ради (а.с. 13). Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином суд приходить до висновку, що у 2003 році [PERSON] добросовісно заволодів садибою по [ADDRESS] і з того часу продовжує відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном, а тому набув на нього право власності за набувальною давністю. Ухвалюючи рішення, суд також приймає до уваги і те, що встановлені судом факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку відповідачів і заявлені позовні вимоги визнаються ними в повному обсязі. Таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved