Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь вартість збитку завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 326166,12 грн., судові витрати на послуги адвоката, витрати за проведення дослідження, моральну шкоду у розмірі 150000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.03.2017 року о 13.30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2017р. провадження у справі відносно [PERSON] закрито на підставі п.7 ст. 247 КпАП України. Згідно висновку експертизи № 6706 від 13.09.2017р. [PERSON] винен в порушенні вимог 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв'язку з виниклими наслідками. Протиправними діями відповідача позивачу були спричинені матеріальні збитки у розмірі 326166,12 грн. Також діями відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, були порушені його нормальні життєві зв'язки, відсутність можливістю користуватися транспортним засобом. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована, тому позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25 березня 2017 року об 13.30 год. на вул. Барабашова,46 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] 25.03.2017р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №242663 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON], ст. 124 КУпАП постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.04.2017р. була призначена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 6706 від 13.09.2017р. в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21061 [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Фольксваген [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля ВАЗ-21061 [PERSON] визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21061 [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля Фольксваген [PERSON] технічну можливість запобігти зіткненню і чи вбачається в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2017р. провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпА. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER]. Згідно звіту № 457 від 10.05.2017р. збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП 25.03.2017р., складає 155380,31грн. У відповідності зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану в наслідок ДТП у розмірі 155380,31 грн. Згідно акту прийому-передачі робіт від 10.05.2017р. [PERSON] оплачені витрати за складання звіту у розмірі 1000 грн. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тому моральна шкода, завдана позивачу [PERSON], підлягає стягненню з відповідача [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON], суд виходить з того, що позов випливає з дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини водія [PERSON], в наслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, і враховує заподіяні позивачу моральні страждання та переживання. Крім того, суд також бере до уваги те, що позивач тривалий час не мав можливості користуватися автомобілем, були порушені нормальні життєві зв'язки що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд вважає достатнім стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Згідно ст. 12, 81, 83 та частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані довести обставини, на які вони посилаються, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази і порядку та строки, встановлені законом або судом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки позивачем [PERSON] та його представниками не надані письмові докази щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: partial