Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про порушення прав споживачів, яку в судовому засіданні уточнив та просить розірвати договір укладений між ним та ФОП [PERSON] про придбання мобільного телефону марки Samsung Galaхi S III, стягнути з відповідача кошти за придбану фальсифіковану продукцію у розмірі 480 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн., накласти штраф за неправомірні дії та порушення законодавства про захист прав споживачів, стягнути судові витрати в розмірі 125,80 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 26 липня 2013 року він придбав у комісійному магазині «[INFO]» ФОП [PERSON] мобільний телефон марки Samsung Galaхi, вартість якого згідно товарного чеку №1152 від 26.07.2013 року складає 480 грн., який на його думку виявився фальсифікованою продукцією. На його звернення до цього ж магазину з проханням про заміну фальсифікованого товару на товар належної якості, або повернення коштів, [PERSON] було запропоновано віддати телефон на реалізацію в цей магазин і якщо телефон буде проданий, то йому повернуть кошти, але він не погодився. 29.10.2013 року позивач звернувся з письмовою скаргою на ім'я Лозівського міського голови Степанова С.Ф. на що йому було надано відповідь, що згідно п.5.5 Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, товари, що були в користуванні, придбані у комісіонера, можуть бути повернені назад лише за згодою комісіонера. Позивач вважає, що продавець своїми діями ввів його в оману стосовно основних характеристик продукції та її походження, в результаті чого йому реалізовано продукцію яка є небезпечною, неналежної якості та фальсифікованою. В процесі суперечок з продавцем та в наслідок протиправних дій відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в попранні його законних прав гарантованих чинним законодавством та Конституцією України, моральні страждання проявились в болісно-нервовому стані, причиною яких стало необґрунтоване обвинувачення його відповідачем в брехні та шахрайстві в судових засіданнях, тому розмір моральної шкоди він оцінює у 500 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав суду свої письмові заперечення. Пояснив, що його мати, громадянка [PERSON] дійсно, на праві приватної власності має нежитлову споруду у вигляді магазину «[INFO]», в якому він здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану з комісійною торгівлею непродовольчими товарами. Позивач у справі, громадянин [PERSON] дійсно звертався до нього в 2013 році з приводу повернення товару, який, за його доводами був придбаний у магазині «[INFO]» та не відповідав вимогам якості. В підтвердження чого пред'являв товарний чек №1152 від 26 червня 2013 року, згідно якого йому було продано в магазині «[INFO]» телефон Samsung Galaхi, вартістю 480 грн. Реєстрація договорів комісії, яка ведеться в магазині «[INFO]» не містить за №1152 здачу на комісію товару, про який веде мову споживач [PERSON] Також, підпис на товарному чеку за №1152 від 26.06.2013 року не є його особистим підписом. За договором комісії під №1152, до магазину «[INFO]», від громадянки [PERSON], 30.06.2013 року приймалось два телефони Nokia, з яких один продано, а інший повернуто власнику. Згідно п.5.3. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, при продажу технічно складних виробів робота їх перевіряється за участю споживача за основними параметрами. Як вбачається з п.5.5. Правил, товари, що були в користуванні, придбані у комісіонера, можуть бути повернені назад лише за згодою комісіонера. Щодо товарів, на які закінчився гарантійний термін, то на них поширюється дія статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно п.3.3. Правил, відповідальність за відповідність прийнятих на комісію товарів характеристикам, зазначеним у квитанції, несе комісіонер згідно з чинним законодавством. При прийманні товарів на комісію комісіонер на кожну одиницю товару виписує квитанцію у двох примірниках і товарний ярлик, які підписуються фахівцем-оцінником і комітентом. Перший примірник квитанції видається комітенту, другий залишається у комісіонера і прикладається до товарного звіту (пункт 2.7 Правил). Технічно складні товари, на які не вийшли гарантійні строки користування, приймаються на комісію разом з паспортом і гарантійним талоном, котрі при продажу передаються споживачеві. При цьому гарантійний термін не подовжується. Як правило, комітенти характеризують складний товар, яким є телефони мобільного зв'язку лише за ознакою функціонування. З огляду наведеного, визначити, який комітент та які характеристики міг зазначати в квитанції на продаж телефону, про який веде мову позивач [PERSON] не представляється можливим. Щодо висновку №СЦ0003310 від 24 10.2013 року, про технічний стан мобільного обладнання, то такий, в силу закону не є ні висновком спеціаліста ні висновком експерта. Разом з цим, наявність такого, не є підставою для дій комісіонера з безумовного повернення товару. Тому, позов [PERSON] є безпідставним, оскільки його права він своїми діями не порушував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно товарного чеку №1152 від 26.07.2013 року позивач придбав у комісійному магазині «[INFO]» фізичної особи-підприємця (далі ФОП) [PERSON] мобільний телефон марки Samsung Galaхi вартість якого складає 480 грн. (а.с.6) Відповідно до п.2.1. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, на комісію приймаються непродовольчі товари, придатні для використання, як нові, так і ті, що були в користуванні, але не потребують ремонту або реставрації і відповідають санітарним вимогам, а також антикварні і унікальні речі та твори мистецтва. 25 вересня 2013 року позивач звернувся до магазину «[INFO]» ФОП [PERSON] з вимогою заміни телефону або повернення за нього коштів. Позивачу запропонували віддати телефон на реалізацію в магазин і якщо телефон буде проданий, то йому повернуть кошти, але він відмовився. 29.10.2013 року [PERSON] звернувся з письмовою скаргою про порушення прав споживачів до Лозівського міського голови Харківської області. З листа-відповіді виконавчого комітету Лозівської міської ради (вих.Т-499) від 08.11.2013 року вбачається, що за скаргою [PERSON] проведено перевірку та останньому було надано відповідь, з посиланням на п.5.5 Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, відповідно до якого товари, що були в користуванні, придбані у комісіонера, можуть бути повернені назад лише за згодою комісіонера. Пунктом 5.3. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків України №37 від 13.03.95 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.1995 року за №79/615 передбачено, що при продажу технічно складних виробів робота їх перевіряється за участю споживача за основними параметрами. Згідно пункту 3 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі зобов'язані перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вимогами статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно п.5.5. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами, товари, що були в користуванні, придбані у комісіонера, можуть бути повернені назад лише за згодою комісіонера. Щодо обґрунтування позивачем своєї вимоги стосовно завдання йому моральної шкоди в сумі 500 грн., то зазначена аргументація не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного Кодексу України і абзацу 2 пункту 3 Пленуму, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Слід також зазначити, що відповідно до пункту 9 Пленуму і ст.23 ЦК України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Тому твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не мають свого фактичного, нормативного та документального підтвердження. Ні однієї необхідної умови, передбаченої діючим законодавством для можливості стягнення шкоди, позивачем не виконано. Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та порушенні спокійного ритму життя позивача, морального страждання, негативних емоцій, яке за поясненнями позивача свідчить про заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових. Згідно ст.ст.23,26 Закону України «Про захист прав споживачів» питання реалізації державної політики у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення) здійснюється центральним органом виконавчої влади та його територіальними органами в областях. Тому вимога позивача про накладення штрафу на відповідача за неправомірні дії та порушення законодавства про захист прав споживачів, суд знаходить такою, що не підлягає захисту в порядку цивільного судочинства. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed