Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року, про що зроблено актовий запис №8 у Данилівській сільській раді народних депутатів. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час вже повнолітня. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім»ю, які привели до повного припинення шлюбних відносин. З 2015 року подружні відносини між сторонами припинено. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. Їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив чи заперечення проти позову від відповідачки не надходили. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року, який зареєстровано у Данилівській сільській раді народних депутатів Закарпатської області за актовим записом №8. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час вже повнолітня. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони спільно не проживають, не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть і позивач висловив своє небажання зберегти шлюб між ними та просив не надавати їм строк на примирення. Позивач в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між ним та відповідачкою. За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved