Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку № 3А по вул. Зарічна у с. Іза Хустського району Закарпатської області. Крім нього у буднику зареєстрований його син з двома неповнолітніми дітьми та колишня дружина сина [PERSON], [INFO], яка ще до розлучення виїхала на заробітки за кордон і вже більше чотирьох років у будинку не проживає та не зявляється. Добровільно знятися з реєстраційного обліку у будинку відмовляється. Це створює позивачу незручності у користуванні його власністю, позбавляє його можливості оформити субсидії та користуватися пільгами, чим порушуються його права. Просить суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 3А по вул. Зарічна у с. Іза Хустського району Закарпатської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. До суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять суд позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення у газеті «Новини Закарпаття», наявні у матеріалах справи. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку № 3А по вул. Зарічна у с. Іза Хустського району Закарпатської області, який належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва. Згідно записам у будинковій книзі, крім позивача у будинку зареєстрованою є відповідачка [PERSON], син позивача [PERSON] та їх неповнолітні діти. Згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року, копія якого наявна у матеріалах справи, [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов громадянина [PERSON], [INFO] від 13.09.2017 року, відповідачка [PERSON] [INFO] є зареєстрованою за адресою [INFO], але не проживає за цією адресою вже чотири роки та мешкає за межами України. Реєстрація місця проживання відповідачки у даному будинку створює для позивача перешкоди у користуванні майном. Так, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також дана обставина позбавляє його можливості отримування соціальних пільг, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідачки у будинку позивача порушує права та інтереси останнього, повязані з розпорядженням та користуванням належним йому майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачка [PERSON] у будинку, належному позивачу, не проживає більше року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а її реєстрація порушує права та інтереси позивача, повязані з розпорядженням та користуванням належним йому майном, суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщення у належному позивачу будинку. Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved