Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі судового наказу Біловодського районного суду Луганської області від 28.07.2011 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, починаючи з грудня 2013 року син [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, в зв'язку з чим просить припинити стягнення з нього аліментів. А \~також\~просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно з індексацією. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги зменшив просив лише припинити з нього стягнення аліментів, інші позовні вимоги не підтримує та не наполягає на їх задоволені. /а.с.20/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутність до суду не надходило /а.с.23/. «06» квітня 2015 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, відповідно до Рішення Біловодського районного суду від 01.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 06/. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 093617, виданому 09.11.1998 року Бараниківською селищною Радою [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками - [PERSON], [INFO] /а.с. 05/. Згідно судового наказу №2н-120 від 28.07.2011 року, з [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] /а.с.4/. З довідки № 1412, виданої 06.03.2015 року Бараниківською селищною Радою вбачається, що відповідач - [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою Луганська область Біловодський район с. Бараниківка вул.. Квітуча, 18 /а.с.9/. З довідки № 1411, виданої 06.03.2015 року Бараниківською селищною Радою вбачається, що [PERSON] дійсно мешкає разом з сином - [PERSON], [INFO] /а.с. 10/. Відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.02.2015 року №13 місцем проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], визначено з батьком [PERSON] /а.с.03/. Допитаний в судовому засідання неповнолітній [PERSON], відповідно до вимог ст. 182 ЦПК України\~в присутності представника органу опіки та піклування, пояснив, що з грудня 2013 року він мешкає разом з батьком [PERSON], який повністю його утримує. З матірю спілкується дуже рідко останній раз бачив її в грудні 2014 року, вона не залучає його до розпорядження аліментами та матеріально практично не допомагає. Відповідно до вимог\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з яким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином законодавством встановлено, що право на отримання аліментів має той з подружжя з ким проживає дитина. Частиною 3\~статті 160 СК України\~передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.179 СК України, аліменти це кошти особливого призначення, а тому їх належить використовувати для забезпечення потреб дитини, при цьому, аліменти одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначення. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Тобто той з батьків, хто одержує аліменти, зобовязаний залучати її до участі у розподілі цих коштів. Відповідно до системного аналізу\~\~\~ст.192\~\~\~\~СК\~\~ України\~\~\~\~припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів\~\~\~\~не витрачає отримувані\~\~\~\~аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Отже, оскільки неповнолітній [PERSON], який вже досяг чотирнадцятирічного віку, мешкає разом з батьком, знаходиться на його повному матеріальному утриманні, а одержувач аліментів, мати дитини, матеріально не утримує та не залучає неповнолітнього [PERSON] до розпорядження аліментами, які одержані саме для його утримання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved