Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він з 01.07.2000 року по 16.01.2012 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Під час спільного проживання з відповідачкою за сімейні кошти у 2007 році ними було придбано автомобіль. 12.12.2014 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області автомобіль ВАЗ модель 11193, д/н [NUMBER], 2007 року випуску, визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнано за кожним із подружжя право власності на ? частину вказаного автомобіля, що свідчить про те, позивач та відповідач мають рівні права щодо володіння та користування спірним автомобілем. Відповідно до рішення суду від 12.12.2014 року відповідач доказів відчуження автомобіля не надала, за таких обставин відповідач користується та розпоряджається спільним майном - автомобілем одноособово. Після винесення рішення та вступу його в законну силу він звертався до відповідача про усунення перешкод в користуванні автомобілем та надання йому як співвласнику автомобіля права на користування та встановлення порядку користуванням автомобілем, але відповідач відмовилась. В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником вказана відповідач, право керування автомобілем надано [PERSON] На підставі викладеного просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні автомобілем марки ВАЗ модель 11193 «[PERSON] Калина», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, шляхом передання дублікату ключів від автомобіля та передачі свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля, не чинити перешкод у користуванні даним автомобілем, встановити наступний порядок користування автомобілем: перший місяць після набрання законної сили рішення суду передати автомобіль у користування [PERSON], наступний місяць за попереднім передати автомобіль у користування [PERSON], в подальшому користуватись автомобілем почергово з передачею майна щомісяця та стягнути з відповідача витрати по справі. За заявою представника позивача справа розглянута без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з»явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. У своїх запереченнях на позов представник відповідача посилається на те, що відповідач дійсно перебувала у шлюбі з позивачем з 2000 року по 2012 рік. Фактично шлюбні відносини були припинені у 2007 році. У 2007 році нею було придбано автомобіль ВАЗ 11193 за кредитні кошти в розмірі 47500 гр., а не за сімейні кошти, як вказує позивач. Сплачувався кредит відповідачем особисто без участі позивача. Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON], так як вважає автомобіль особистою власністю відповідача. Крім того, автомобіль відповідачем було відчужено у листопаді 2013 року, тобто на час ухвалення судом рішення про визнання автомобіля спільною сумісною власністю предмет спору був відсутній. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в звязку з відсутністю у відповідача спірного транспортного засобу та в звязку з придбанням відповідачем спірного автомобіля за особисті кошти. 10.01.2017 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі, в якій представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що спірний транспортний засіб 13.11.2013 року був відчужений відповідачем гр. [PERSON] та [PERSON], які в подальшому перепродали вказаний автомобіль іншій особі. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.356 Цивільного кодексу України майно може належати особам на праві спільної часткової власності, а ст.358 цього Кодексу визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2014 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ модель 11193, д/н [NUMBER], 2007 року випуску, та визнано за кожним з подружжя право власності на ? частку у вказаному спільному майні. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2014 року залишено без змін. ( а.с.12 -13) У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що позивач являється співвласником спірного автомобіля ВАЗ модель 11193, д/н [NUMBER], на підставі чого позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися за згодою відповідача вищевказаним автомобілем. Також судом встановлено, що позивач позбавлений права володіти та користуватися спірним автомобілем, що свідчить про порушення прав позивача відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача та усунення перешкод у користуванні спірним автомобілем шляхом зобовязання відповідача передати [PERSON] дублікат ключів від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та зобовязати не чинити перешкод у користуванні даним автомобілем. Також суд вважає за необхідне встановити порядок користування сторонами спірним автомобілем по одному місяцю почергово. Заперечення відповідача суд не бере до уваги з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказує на те, що спірний автомобіль є особистою власністю відповідача, оскільки його було придбано під час встановлення режиму окремого проживання відповідача та позивача, що було встановлено під час розгляду справи про поділ майна, також зазначає, що під час слухання попередньої справи було встановлено факт придбання спірного автомобіля за кредитні, а не сімейні, кошти. Суд не бере до уваги вказані твердження, оскільки рішенням Апостолівського районного суду від 11.12.2014 року встановлено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, також вказаним рішенням встановлено, що між сторонами був відсутній режим окремого проживання, тому вказані факти не підлягають доказуванню у даній справі відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України. Суд також не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність предмету спору в звязку з його відчуженням, оскільки ні відповідачем, ні його представником не надано належні та допустимі докази на підтвердження вказаного факту. Довіреність на ім.»я [PERSON] та [PERSON] від 30.11.2013 року, якою [PERSON] надає вказаним особам право розпоряджатися вказаним автомобілем, суд також не бере до уваги, оскільки довіреність за своєю природою не являється договором відчуження майна. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гр.

Outcome: approved