Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що 24.04.2008 року позивач уклав з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» договір оренди землі, згідно якого передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності ЯА № 220590 від 09.11.2004 року земельну ділянку площею 2,7772 га в оренду строком на 5 років зі сплатою орендної плати у розмірі встановленому договором. Протягом дії даного договору він неодноразово звертався до відповідача та повідомляв, що не має наміру продовжувати цей договір після спливу строку його дії. Проте коли він, в зв'язку зі спливом строку дії вказаного вище договору, звернувся до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро», що є правонаступником ВК «Ківшовата Агро», був виданий один із примірників додаткової угоди до договору оренди землі від 28.03.2012 року, що зареєстрований управлінням Держкомзему у Таращанському районі 29.12.2012 року, в якому був відсутній його підпис, а строк дії договору, таким чином, продовжувався ще на п'ять років. Позивач не мав наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписував дану додаткову угоду. Тому, просить суд визнати її (додаткову угоду до договору оренди землі від 28.03.2012 року) недійсною та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір. Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в зв'язку з тим, що її чоловік хворий (хвороба Паркінсона) і не може власноруч підписуватись, а тому, вищезазначену додаткову угоду, було підписано нею особисто в присутності працівників ТзОВ «Ківшовата Агро» без будь-яких повноважень на право підпису від свого чоловіка, позивача по справі. Судом встановлено, що 24.04.2008 року позивач уклав з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» (правонаступником якого є відповідач по справі) договір оренди землі, згідно якого передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності ЯА № 220590 від 09.11.2004 року земельну ділянку площею 2,7772 га в оренду на 5 років. Даний договір було зареєстровано у Таращанському районному відділі Київської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24 вересня 2008 року за № 040833300256. Протягом дії даного договору позивач неодноразово, усно, звертався до відповідача та повідомляв, що не має наміру продовжувати цей договір після спливу строку його дії. Проте, коли він, в зв'язку із закінченням строку дії вказаного вище договору, звернувся до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро» йому було виданий один із примірників додаткової угоди до договору оренди землі від 28.03.2012 року, що зареєстрований управлінням Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року, яким строк дії оренди земельної ділянки продовжувався на п'ять років. Оскільки, позивач не мав наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписував додаткову угоду до договору оренди землі, просить суд визнати її недійсною. Дану додаткову угоду до договору оренди замість позивача (орендодавця) було підписано його дружиною [PERSON] без його відома і відповідних на те повноважень та зареєстровано в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 322440004004611. З метою захисту свого права на вільне розпорядження належної йому на праві приватної власності земельної ділянки позивач звернувся до суду з даним позовом. Показаннями, допитаного в судовому засіданні, свідка [PERSON] підтверджено факт відсутності прямого волевиявлення позивача на передання його земельної ділянки в орендне користування відповідачу, факт не підписання ним особисто додаткової угоди від 28 березня 2012 р., зареєстрованої Таращанським районним відділом центру ДЗК 29.12.2012 р. та підписання її його дружиною [PERSON] без відповідних на те законних повноважень. Вказані обставини встановлено з матеріалів справ, вивчених в судовому засіданні та показів свідка [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved