Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за Договором про надання безпроцентної позики № 27/12 від 27.12.2013 року. В позовній заяві позивач вказує, що 27.12.2013 року між ТОВ «Транс-логістик» та [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики № 27/12, відповідно до якого відповідач зобов'язаний до 27.04.2014 року повернути 16350,00 гривень. Позивач зазначає, що станом на 10.07.2014 року відповідач свого зобов'язання по поверненню позики не виконав. Враховуючи вищезазначене, позивач просить, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Транс-логістик» борг у сумі 16350,00 гривень, штрафні санкції у розмірі 2387,10 гривень та сплачену суму судового збору у розмірі 243,60 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій просив суд розглядати дану справу без його уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать конверти з поштовим повідомленнями, які повернулися з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: 27.12.2013 року між ТОВ «Транс-Логістик» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено договір № 27/12 про надання безпроцентної позики (надалі - Договір). Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 Договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі (надалі іменується позика), а останній зобов'язується використати за цільовим призначенням та повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим договором. Цільове призначення позики - для купівлі техніки. Розмір позики складає 16350,00 гривень. Позика надається шляхом передання готівкових коштів позичальнику під час підписання сторонами цього договору. Згідно п. п. 5, 6, 7 Договору підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики в розмірі, зазначеному а п. 3 цього договору. Строк повернення позики складає - до 27.04.2014 року. Позика підлягає поверненню шляхом щомісячного внесення особистих коштів позичальника в касу або на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи відповідач позику в сумі 16350,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.12.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 11.1 Договору у випадку неповернення позики в повному обсязі до 27.04.2014 року позичальник зобов'язується сплачувати штрафні санкції за користування грошовими коштами позикодавця у розмірі 0,2 відсотки від несплаченої суми позики за кожен день прострочення, до його повного погашення. Станом на 10.07.2014 року заборгованість за договором позики Відповідача перед Позивачем складає 16350,00 гривень та штрафних санкцій у розмірі 2387,10 гривень. Позивачем доведені ті обставини на які він посилається відповідно до приписів ст. 60 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» до [PERSON] про стягнення боргу за Договором про надання безпроцентної позики № 27/12 від 27.12.2013 року підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved