Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить достроково припинити дію свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», що видане на ім'я відповідача [PERSON], відносно частини товарів 32 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме:есенції для виготовлення квасу; квас (безалкогольні напої); порошки для виготовлення квасу; складники для виготовлення; таблетки для виготовлення квасу, та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України [NUMBER] у відповідній частині до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «Уманьпиво» у своїй діяльності використовує позначення «[INFO]» на етикетці, виробляє та реалізує товар з використання вказаної етикетки, в той час як відповідач [PERSON] таке позначення не використовує взагалі, не виконує обов'язки власника торговельної марки, допускаючи зловживання правом та створення штучного бар'єру для реєстрації нових позначень іншими особами. Також позивач вказує, що відповідачем [PERSON] свідомо створюються перешкоди у діяльності товариства, оскільки він вимагає укладення з ним ліцензійного договору та виплати авторської винагороди за користування торговельною маркою, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду. Позивач вказує, що ним було проведено інформаційний пошук в мережі інтернет, з якого йому стало відомо про відсутність відомостей щодо використання [PERSON] торговельного знаку «[INFO]», а тому позивач вважає, що торговельна марка не використовується відповідачем [PERSON] в Україні протягом трьох останніх років, а тому відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» дія свідоцтва України [NUMBER] щодо частини товарів 32 класу МКТП має бути припинена достроково. На підставі вищевикладеного представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити. Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти задоволення позову заперечував, надав суду заперечення проти позову, в яких вказав, що Положенням про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N436/2011, не передбачено здійснення Держслужбою контролю за використанням знаків для товарів і послуг їх власниками. Також звернув увагу на відсутність у позивача порушених, оспорюваних або невизнаних прав, за захистом яких він звернувся до суду. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності належними у справі доказами. Також надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач не має права на звернення до суду, оскільки не довів наявності у нього порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод або інтересів за захистом яких він звернувся до суду. Також відповідач вказав на те, що ним використовується торговельна марка «[INFO]» на території України та надав відповідні докази на підтвердження такого використання. В задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь яке позначення або будь яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів, що виробляються однією особою, від товарів, що виробляються іншими особами. Відповідно до приписів пункту 1 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарі і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Встановлено, що [PERSON] є власником свідоцтва України [NUMBER], який зареєстровано 10.09.2009 року для товарів 32 класу МКТП, серед яких: есенції для виготовлення квасу; квас (безалкогольні напої); порошки для виготовляння квасу; складники для виготовляння квасу; таблетки для виготовляння квасу. Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва [NUMBER]. Згідно п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Комплексний аналіз вказаних норм Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та ст. 3 ЦПК України дає суду підстави для висновку про те, що для звернення до суду з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України [NUMBER] позивач має довести наявність у нього порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З поданого позову встановлено, що позивач вимагає достроково припинити дію свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», що видане на ім'я відповідача [PERSON], відносно частини товарів 32 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме:есенції для виготовлення квасу; квас (безалкогольні напої); порошки для виготовлення квасу; складники для виготовлення; таблетки для виготовлення квасу, на підставі того, що вказане позначення не використовувалось відповідачем [PERSON] протягом останніх трьох років, в той час як відповідач [PERSON] таке позначення не використовує взагалі, не виконує обов'язки власника торговельної марки, допускаючи зловживання правом та створення штучного бар'єру для реєстрації нових позначень іншими особами. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2012 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Грейтлі-РЗФ-інтелект», ТОВ «Уманьпиво» про спонукання до ліцензійного договору, застосування разового грошового стягнення, стягнення авторської винагороди за користування торгівельною маркою та відшкодування моральної шкоди, визнано неправомірними дії ТОВ «Уманьпиво» по використанню в своїй діяльності позначення «[INFO]» та стягнуто з товариства на користь [PERSON] 10000 гривень моральної шкоди та 25000 гривень одноразового грошового стягнення за неправомірне використання торгової марки «[INFO]». На вказане рішення суду позивач також посилається як на доказ наявності його порушеного права на використання «[INFO]». Проте суд вважає, що такі твердження позивача щодо добросовісності використання ним власного позначення «[INFO]» стосуються лише його, і не можуть свідчити про порушення прав позивача в частині використання позначення належного відповідачу [PERSON], з огляд на те, що позивачем не подано жодних доказів щодо реєстрації у встановленому порядку позначення «[INFO]». Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Виходячи з викладеного, суд встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення, оспорювання чи невизнання відповідачами його прав, свобод чи інтересів, внаслідок якого у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про дострокове припинення належного відповідачу [PERSON] свідоцтва України [NUMBER]. Також суд приходить до висновку, що позивачем не подано достатніх доказів на підтвердження невикористання відповідачем [PERSON] знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], оскільки позивач обґрунтовує власні вимоги роздруківками з мережі Інтернет з різних пошукових систем, що з огляду на специфіку таких пошукових систем та можливість обмеження критеріїв пошуку та запиту серед інтернет-ресурсів, може бути викликано суб'єктивною позицією позивача, його зацікавленості в результатах розгляду. З цих же мотивів суду критично оцінює надані представником позивача докази у вигляду відповіді ДП «Мониторинг ЗМІ України» щодо відсутності рекламування товарів під маркою «[INFO]» та Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕс1 Україна» щодо відсутності у ній членства [PERSON] В той же час з пояснень відповідача [PERSON] судом встановлено, що до кінця 2010 року на правомірних угодах за договором ТОВ «Ходак» було виготовлено близько 40000 пляшок напою «[INFO]» з терміном реалізації до листопаду 2011 року, а в травні 2013 року [PERSON] було укладено ліцензійний договір із ФОП [PERSON] на використання знаку для товарів і послуг «[INFO]». Відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» для цілей доведеності власником використання знаку для товарів та послуг, використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, в той час як відповідачем доведено факт використання оспорюваного знаку у відповідності із вимогами ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed