Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем порушуються і станом на 31.07.2014 року його заборгованість по кредитному договору складає 7403 грн. 26 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив приводу винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в пресі в газеті «Урядовий кур'єр» від 11.11.2014 року № 209(5338), яке є в матеріалах справи, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1700 грн. 00 коп., у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Заявою на видачу готівки, розрахунком заборгованості підтверджується факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів та невиконання останнім умов договору та наявність боргу за кредитним договором станом на 31.07.2014 року в сумі 7403 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості по кредиту - 1411 грн. 76 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5400 грн. 87 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн., 00 коп.; штраф (процентна складова) - 340 грн. 63 коп. Суд вважає, що позов заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: approved