Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 29.08.2013 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після народження дитини сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сім'я фактично розпалася. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Додатково повідомив, що спору з приводу місця проживання дитини немає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмові пояснення, в яких просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.08.2013 року. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На даний час між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved