Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить виселити відповідача [PERSON] з належної позивачу лівої ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Усатове, вул. Гагаріна, буд. 2-А. Свої вимоги мотивує тим, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 39502076 від 23.06.2015 року та рішення Біляївського районного суду Одеської області № 496/2590/14-ц, яке набрало законної сили 12.02.2015 року він є власником, в порядку спадкування за заповітом, лівої ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Усатове, вул. Гагаріна, буд. 2-А, загальною площею 100,5 кв. м. В зазначеній частині житлового будинку зараз проживає [PERSON], яка чинить перешкоди у користуванні спадщиною й порушує права позивача. [PERSON] зверталась з касаційною скаргою на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року з проханням визнати недійсним рішення першої інстанції, в свою чергу Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу відповідача було відхилено, а рішення Біляївського районного суду Одеської області та ухвалу Апеляційного суду Одеської області залишено без змін. Дії відповідача перешкоджають позивачу вільно користуватись належною йому ? частиною житлового будинку. В добровільному порядку [PERSON] виселятись не збирається. Позивач вважає, що його права порушені, у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав і пояснив, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спадщиною й порушує його права. Відповідачка до судового засідання повторно не зявилась, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Гагаріна, буд. 2-А, загальною площею 100,5 кв. м., про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний № 39502076 від 23.06.2015 року (а. с. 5) та рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2014 року, згідно якого позов [PERSON] до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON], треті особи: Біляївська державна нотаріальна контора, Філія КП „Бюро технічної інвентаризації м. Біляївки про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні спадщиною задоволено (а. с. 6-9). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.11.2014 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2014 року залишено без змін (а. с. 10-14). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2015 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2014 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 20.11.2014 року залишена без змін та вказана ухвала набрала законної сили 12.02.2015 року (а. с. 15-17). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений даного права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем і підлягають судовому захисту.

Outcome: approved