Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про визнання за нею, [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 0,0518га, кадастровий номер 5110137500:50:004:0242, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], посилаючись на такі обставини. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в наступних долях: 45/50 частин домоволодіння належить позивачу, 5/50 частин домоволодіння належить відповідачу. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина яка складається з 3/50 частини домоволодіння та земельної ділянки площею 0.0518 га, кадастровий номер 5110137500:50:004:0242, за адресою: [ADDRESS]. 23 червня 2014 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/50 частини домоволодіння, які належали спадкодавцю, в частині земельної ділянки приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надала письмове роз'яснення щодо спадкування майна спадкодавця, згідно якого вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове, майно, а саме земельну ділянку площею 0,0518 га, з приводу розбіжностей в наданих правовстановлюючих документах, та роз'яснила позивачці її права на звернення з цим питанням до суду. Представник відповідача надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в наступних долях: 45/50 частини домоволодіння належить позивачу, 5/50 домоволодіння - відповідачу. Станом на 01 січня 2012 року 45/50 частини домоволодіння, які зараз належать позивачці, належали наступним особам: 9/50 частини домоволодіння належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2004 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.05.2004 року; 3/50 частини домоволодіння належали чоловіку позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2004 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2004 року; 33/50 частини домоволодіння належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2004 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2004 року. В січні 2012 року всі власники домоволодіння почали процедуру приватизації земельної ділянки за адресою місцезнаходження домоволодіння, в результаті якої по заяві співвласників, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованої в реєстрі за №№ 2510, 2511, на підставі схеми розподілу земельної ділянки був узгоджений порядок користування суміжних земельних ділянок у наступному порядку: у користуванні позивачки перебуває земельна ділянка № 4 площею 0,0957 га; у користуванні чоловіка [PERSON] перебувала земельна ділянка № 2 площею 0,0640 га; у користуванні відповідача перебуває земельна ділянка № 1 площею 0,0983 га; у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка № 3 площею 0,0998 га. Внаслідок проведення приватизації земельної ділянки 22 травня 2013 року відповідачем отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0976 га, зареєстроване в Управлінні Держземагентства у м.Одесі, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2013 року № 3788549. 22 травня 2013 року позивачка отримала свідоцтво про право власності, на земельну ділянку, площею 0,0952 га, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2013 року № 3791025. 22 травня 2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0987 га, зареєстроване в Управлінні Держземагентства у м.Одесі, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2013 року № 3793061. 02 липня 2013 року [PERSON] подарувала зазначену земельну ділянку позивачу, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу м.Одеси [PERSON]. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.07.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 40317151101, та свою частину домоволодіння, яка складається з 33/50 частин домоволодіння, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу м.Одеси [PERSON], та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.07.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 94371751101. Таким чином, співвласниками зазначеного домоволодіння стали [PERSON], [PERSON] та чоловік позивачки [PERSON]. [INFO] помер чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи. Отже, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 3/50 частини домоволодіння та земельної ділянки площею 0.0518 га. Відповідач, який є рідним братом позивача проживав зі спадкодавцем однією сім'єю в домоволодінні з 2004 року, тобто більше 5 років до відкриття спадщини, тому вважає себе згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України спадкоємцем четвертої черги. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За правилом ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка була дружиною померлого [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 08 вересня 1990 року, виданого Приморським районним відділом ЗАГС м.Одеси. Таким чином, позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] щодо майна померлого. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Отже, оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги, судом не встановлено факту наявності угоди про заміну черговості між спадкоємцями, вона має переважне право на отримання у спадок спірної земельної ділянки. Після смерті [PERSON] позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 23 червня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/50 частини домоволодіння, які належали спадкодавцю, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.06.2014 року. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки відмовлено у зв'язку із розбіжностями у правовстановлюючих документах на земельну ділянку. Зазначене підтверджується копією спадкової справи, відкритої 13 липня 2012 року щодо майна померлого [PERSON] Згідно із зазначеною копією спадкової справи позивачка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці за законом із заявами про прийняття або відмови від прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, судом визнається доведеною належність спірної частини квартири померлій особі на момент смерті, оскільки процедуру приватизації спірної земельної ділянки померлим розпочато ще за його життя. Так, згідно витягу, наданим державним реєстратором на вимогу суду, спірна земельна ділянка площею 0,0518га, кадастровий номер 5110137500:50:004:0242, розташованої за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (тут - невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Таким чином, враховуючи, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку, [PERSON] у відповідності до законодавства подано заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги не встановлено, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права.

Outcome: approved