Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1990 року по 2 квітня 2007 року. Вказував, що під час шлюбу було набуто нерухоме майно - двокімнатну [ADDRESS], загальною площею 47,20 кв.м. та житловою - 33,40 кв.м. Вказував, що не зважаючи на те, що квартира є їхньою спільною сумісною власністю подружжя він в ній не проживає, оскільки між ним та відповідачкою склалися неприязні відносини. Посилаючись на вимоги ст. 60 СК України, ст.ст. 372, 365, 368, 357, ЦК України, вказував, що кожна річ набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що відповідачка не визнає його частки у праві власності він вважав, що за таких обставин необхідно змінити правовідносини, а тому просив скасувати спільну сумісну власність позивача та відповідача на спірну квартиру та визнати за ним право власності на її ? частину, тобто визначити його частку в спільному сумісному майні. Їхні частки у спільному сумісному майні є рівними. Тобто кожному із співвласників належить по ? частині квартири. Просив визнати за ним право власності на ? частину [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю подружжя та припинити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] на [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з»явилися. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та оголошенням в газеті «Буковина» від 3 липня 2015 року №27 (2432). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, що стверджено копіями паспортів сторін, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2062221 від 21 листопада 2003 року, свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 2 квітня 2007 року про розірвання шлюбу між сторонами, договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2003 року, технічного паспорту на спірну квартиру. Згідно вимог ст.60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Крім того відповідно до ст. 357, 368, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. В разі поділу майна що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин ч.4, 5 ст. 71 СК України щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі корди жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином є підстави для задоволення даного позову і в результаті визначення розміру частки позивачки у спірній квартирі між позивачем та відповідачем припиниться право спільної сумісної власності та виникне право спільної часткової власності.

Outcome: approved