Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 19.12.2009 року він перебує у шлюбі з відповідачем, який на даний час перебуває на стадії розірвання. З 2007 року йому встановлена 3 група інвалідності, отримує лише пенсію по інвалідності, інших джерел доходів не має, має серйозні розлади здоров`я, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним і він потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на його утримання, як непрацездатного чоловіка, в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності, в період з 30.07.2012 року по 07.10.2019 року був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність як фізична - особа підприємець, отримав за 2019 рік дохід в розмірі 760000,00 грн., в даний час займається роздрібною торгівлею, винаймає житло, перебуває на обліку в Коростенському міському центрі зайнятості та отримує щомісячну виплату близько 2800 грн.. Під час їх спільного проживання відповідач негідно поводився у шлюних відносинах, створив нову сім`ю, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Вона хворіє на цукровий діабет, перебуває на пенсії, її чистий дохід від підприємницької діяльності за 2019 рік склав 50722,00 грн.. Відповідачем відповіді на відзив не надано. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу права непрацездатного подружжя на утримання (аліменти), який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 9 СК України. Сторони з 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Позивачеві встановлено інвалідність 3-ої групи загального захворювання (довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №541498), у зв`язку із захворюванням перебуває на пенсії по інвалідності. В період з 30.07.2012 року по 07.10.2019 року був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність як фізична - особа підприємець, отримав за 2019 рік дохід в розмірі 760000,00 грн., що стверджується податковою декларацією. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, є інвалідом 3 групи та перебуває на пенсії, має ряд хронічних захворювань, в тому числі цукровий діабет ІІ ступеню. Вказані обставини позивачем не спростовано. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. У позовних вимогах позивач вказав, що його матеріальне становище є вкрай нужденним і він потребує матеріальної допомоги, при цьому відомостей про свої доходи не надав, а також доводів відповідача зазначених у відзиві не спростував. Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи норми закону та представлені сторонами докази, незважаючи на те, щопозивач хоча і являється інвалідом 3 групи загального захворювання, втім отримує дохід та пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, відповідач хоча і займається підприємницькою діяльністю, однак є непрацездатною особою (інвалідом 3 групи), має тяжкі хронічні захворювання, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимога про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка позивачем не обгрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed