Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що він є одноосібним власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. 14.06.2002 р. у його квартирі на правах члена сім»ї (дружина) зареєстрована [PERSON]. 09.04.2013 р. шлюб між ним і [PERSON] розірваний. З часу розірвання шлюбу [PERSON] забрала свої речі і добровільно залишила помешкання. На протязі 2 років вона в квартирі не проживає. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі створює для нього проблеми, оскільки він вимушений сплачувати комунальні платежі за 2 осіб, і не може оформити субсидію. Позивач просить визнати відповідача, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинку № 53 квартира № 15 по вул. Павліченко в м. Біла Церква Київської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом досліджені: Копія паспорта [PERSON], ІПН; Свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами серія 1-ОК № 089157, згідно якому шлюб між [PERSON] і [PERSON] 09.04.2013 р. розірваний; Копія договору міни від 14.04.2002 р., згідно якому [PERSON], [PERSON] передали [PERSON] належні їм на праві власності квартиру [ADDRESS]; Копія реєстрового напису на правовстановлюючому документу, згідно якому квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON]; Копія технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], у якій значаться зареєстрованими [PERSON] і [PERSON]; Довідка ЖЕК № 6 від 06.03.2015 р., згідно якій у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] і [PERSON] колишня дружина. Судом встановлено, що позивачу на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровано 2 особи, позивач та відповідач. Судом встановлено, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає та не зявляється з квітня 2013 р., після розірвання шлюбу з позивачем. Суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно зі до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3,16,391,405 ЦК України,

Outcome: approved