Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд витлумачити заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області 25 травня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 98 від імені [PERSON], визнавши, що вона розпорядилася своїм майном на його користь, а саме земельною ділянкою площею 2,1787 га цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що 25 травня 2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчила у Великоберезянській сільській раді Таращанського району Київської області за реєстровим № 98, відповідно з яким вона заповіла конкретне своє майно конкретній особі, а саме право на земельну частку (пай), яке належало їй згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії КВ №0290331, зареєстрованого 10.01.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за 1084 внуку [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, яке вона конкретно заповіла йому, а саме земельна ділянка площею 2, 1787 га, яка розташована на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення особистого селянського господарства та якій присвоєно кадастровий номер 3224480500:03:008:0041, нормативно-грошова оцінка якої становить 83862.63 грн, Державний акт на яку було видано взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЯД №948431, що був заповіданий йому згідно заповіту посвідченого 25 травня 2005 року в Великоберезянсьій сільській раді за реєстровим № 98. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 31 травня 2013 року [PERSON] на земельну ділянку площею 2,1787 га, яка розташована на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства йому було відмовлено, оскільки заповіт, посвідчений 25.05.2005 року у Великоберезянській сільській раді Таращанського району за реєстровим № 98 неможливо трактувати однозначно, адже заповідано йому земельну частку (пай), а на даний час є вже державний акт на цю земельну ділянку площею 2,1787 га для ведення особистого селянського господарства серії ЯД №948431, який був виданий на підставі розпорядження Таращанської райдержадміністрації взамін Сертифіката на земельну частку (пай) серії КВ №0290331, що підтверджено довідкою № 1959 від 20.04.2015 року відділу Держземагентства у Таращанському районі. Просить суд витлумачити заповіт, складений 25.05.2005 року від імені [PERSON], який посвідчений секретарем виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, за реєстровим № 98 таким чином, що [PERSON] заповіла йому, [PERSON], земельну ділянку площею 2,1787 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, право власності на яку посвідчено державним актом Серії ЯД №948431 від 29 квітня 2008 року, який був отриманий спадкодавцем [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0290331. Визнати за ним право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки не повідомив. Проте подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки не повідомила, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив, що 25.05.2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчила у Великоберезянської сільській раді Таращанського району Київської області за реєстровим № 98, відповідно з яким вона заповіла право на земельну частку (пай), що належало їй згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії КВ №0290331, зареєстрованого 06.06.2003 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1084 [PERSON]. 31.05.2013 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,1787 га, яка розташована на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення особистого селянського господарства та якій присвоєно кадастровий номер 3224480500:03:008:0041, нормативно-грошова оцінка якої становить 83862.63 грн, Державний акт на яку було видано взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії КВ №0290331, що був заповіданий позивачу згідно заповіту посвідченого 25.05.2005 року в Великоберезянській сільській раді за реєстровим № 98. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 31.05.2013 року. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] йому було відмовлено, оскільки заповіт, посвідчений 25.05.2005 року у Великоберезянській сільській раді Таращанського району за реєстровим № 98 неможливо трактувати однозначно, адже заповідано йому земельну частку (пай), а на даний час є вже державний акт на цю земельну ділянку площею 2,1787 га для ведення особистого селянського господарства серії ЯД №948431, який був виданий на підставі розпорядження Таращанської райдержадміністрації взамін Сертифіката на земельну частку (пай) серії КВ №0290331, що підтверджено довідкою № 1959 від 20.04.2015 року відділу Держземагентства у Таращанському районі. В звязку з цим позивач просить суд витлумачити заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області 25.05.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 98 від імені [PERSON], визнавши, що вона розпорядилася своїм майном на його користь, а саме земельною ділянкою площею 2,1787 га цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу згідно із якою на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Тлумачення заповіту необхідно позивачу для отримання спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Враховуючи, що із змісту заповіту від 25.05.2005 року вбачається воля спадкодавця про те, щоб належне їй конкретне майно (в даному випадку земельна ділянка) після її смерті перейшла у власність позивача, який є її спадкоємцем в порядку спадкування, суд вважає за можливе витлумачити даний заповіт та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за даним заповітом. Позивач судові витрати бере на себе. На підставі викладеного,

Outcome: approved