Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 03.12.2012 року, про що зроблено актовий запис №159 у відділі запису актів цивільного стану адміністрації Калязинського району Тверської області Росії. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім»ю, через що між ними постійно відбувалися сварки та непорозуміння, які призвели до повного припинення шлюбних відносин. Відповідач зраджував позивачці у подружній вірності, через що між ними постійно виникали сварки, під час яких відповідач ображав позивачку нецензурними словами. Через поведінку відповідача позивачка разом з дитиною повернулася додому до своїх батьків в м.Хуст. Сторони не проживають разом на протязі останніх двох років. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. Їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], допитаний в порядку окремого доручення Калязинським районним судом Тверської області Росії, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved