Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить стягнути з відповідача 16 340 грн. 13 коп. у відшкодування вартості майна - холодильника «Hotpoint Ariston», набутого без достатньої правової підстави, 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду судового збору та 2 500 грн. витрат на правову допомогу. Позов мотивує тим, що у грудні 2012 року його сусід, відповідач [PERSON] звернувся до нього з пропозицією, щоб він оформив у магазині «Фокстрот» на власне ім'я кредит на придбання обраного ним холодильника. При цьому відповідач пояснив, він оформити на себе кредитний договір не має можливості через відсутність паспорту та пообіцяв, що буде своєчасно та самостійно сплачувати кредит і нараховані на нього відсотки, комісійні платежі та можливі штрафні санкції. 29 грудня 2012 року, за допомогою кредитного менеджера ПАТ «УкрСиббанк», розташованого у магазині «Фокстрот» м. Олександрії, він оформив на власне ім'я договір про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна [NUMBER], на підставі якого публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» на користь продавця (магазин «Фокстрот») були перераховані кредитні кошти у сумі 9 926 грн. 67 коп. в оплату холодильника «Hotpoint Ariston». Оригінал кредитного договору з додатками та придбаний за кредитні кошти холодильник «Hotpoint Ariston», ним того ж дня були передані [PERSON] та холодильник вивезений відповідачем у невідомому напрямку. При цьому відповідач повторно запевнив його, що буде погашати кредит на умовах, викладених у договорі про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна [NUMBER] від 29 грудня 2012 року. У березні 2013 року на його адресу надійшов лист від товариства з обмеженою відповідальністю «ПрімоКолект. Центр грошових вимог» про сплату заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що оформлений ним кредит не погашається, а публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» право вимоги по стягненню заборгованості за кредитним договором у порядку ст. 512 ЦК України відступлено ТОВ «ПрімоКолект. Центр грошових вимог». Він одразу ж звернувся до відповідача за роз'ясненнями, на що останній відповів, що кредит погашає своєчасно та у встановленому обсязі, лист про наявність заборгованості мені було надіслано помилково, а придбаний холодильник він продав. 13 березня 2013 року він звернувся до Олександрійського MB УМВС України у Кіровоградській області з повідомленням щодо вчинення відносно нього дій, які мають ознаки злочину, передбаченого ст. 190 КК України. У ході розгляду матеріалів було порушеного за його повідомленням кримінальне провадження № 12013120070001363, та слідчим СВ Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області Волковою К.В. було встановлено, що 29.12.2012року він дійсно добровільно оформив кредит для [PERSON] та вони домовилися, що він буде самостійно виплачувати кредит, але останній кредит не сплачує. Зі слів [PERSON], у нього умислу на заволодіння майном не було, у нього виникли проблеми з грішми, але на даний час він від сплати кредиту не відмовляється. З огляду на викладені обставини слідчим зроблено висновок про відсутність події злочину та про наявність цивільно-правових відносин, які у відповідності до ст. 15 ЦПК України, підлягають вирішенню у суді. Постановою слідчого СВ Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області Волковою К.В. від 21 березня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013120070001363, було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення. 05 серпня 2013 року позивач, через свого представника, письмово звернувся до відповідача з вимогою у семиденний термін з дня її отримання здійснити повне погашення боргу за договором про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна [NUMBER] від 29 грудня 2012 року або передати відповідну суму готівкових грошових коштів на його користь, яка отримана відповідачем згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 07.08.2013року. Зазначена вимога залишена [PERSON] без відповіді, кредитна заборгованість продовжує збільшуватися. Позивач також зазначає, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2014 року у справі за його позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Прімоколект. Центр грошових вимог», умови кредитного договору [NUMBER] від 29 грудня 2012 року були змінені, - визнано недійсними умови договору, викладені у п. 9 такого змісту: «Позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою клієнта у розмірі, що розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого клієнтом останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше 10 гривень. Комісія утримується банком у випадку переплати клієнтом останнього ануїтетного платежу; комісію за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати ануїтетного платежу. Розмір комісії до 500 грн. Банк на свій розсуд має право вимагати сплати зазначеної комісії з 1 дня прострочення у разі суми прострочення більше 1 грн. Банк має право утримувати цю комісію з суми ануїтетного платежу в період, в якому мало місце прострочення або пізніше». Проте, решта умов договору, які покладають на нього обов'язок з його виконання, у тому числі повернення суми кредиту, сплати комісії за користування кредитними коштами та можливих штрафних санкцій, залишаються незмінними. У відповідності до положень п. п. 4, 5 договору [NUMBER] від 29.12.2012року, він зобов'язаний сплатити на користь ПАТ «УкрСиббанк» - 12 платежів у розмірі 343 грн. за період з 29.12.2012р. по 25.12.2013р., що сумарно дорівнює 4116 грн. та 17 платежів у розмірі 482 грн. за період з 26.12.2013р. по 25.05.2015р., що сумарно дорівнює 8194 грн. Крім того, умовами п. 9 договору на нього покладено обов'язок сплати щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 138,97 грн., що за період з 29.12.2012р. по 25.05.2015 року, що сумарно складає 4030.13 грн. З огляду на зазначене, його загальний борг перед ПАТ «УкрСиббанк» на дату звернення до суду з позовом становить 16 340 грн. 13 коп. Посилаючись на ст., ст. 1212, 1213 ЦК України просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача зазначену суму на його користь, а також 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Крім того, зазначає, що 02 червня 2014 року він уклав із фізичною особою - підприємцем [PERSON] договір надання правової допомоги та ведення справ у суді № 04-14/ВС, на підставі якого останній зобов'язався за його дорученням надати послуги з представництва та захисту його інтересів в суді, а він - прийняти та оплатити зазначені послуги на умовах договору. На виконання умов договору ним понесені судові витрати на правову допомогу, яка полягає у складанні процесуальних документів, необхідних для звернення до суду та у представництві і захисті його інтересів у суді, на загальну суму 2500 грн., які у відповідності до п. 2 ч. З ст. 79, ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, також просить стягнути з відповідача на його користь. На розгляд справи позивач та його представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, де вказали, що на позовних вимогах наполягають. Відповідач повторно не явився на розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення, відповідно до вимог ст., ст..224 - 226 ЦПК України на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленістю про придбання останнім холодильника «Hotpoint Ariston» за кредитні кошти, які він отримає та про передачу даного холодильника [PERSON], який в подальшому буде погашати кредит на умовах, викладених у кредитному договорі. 29 грудня 2012 року [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір [NUMBER] про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, за яким він отримав споживчий кредит в розмірі 9 926,67 грн. строком до 25 травня 2015 року. Згідно п.12 договору - у забезпечення виконання всіх грошових зобов'язань позичальника в повному обсязі за кредитом за цим договором, позичальник передає у заставу, а банк приймає наступне рухоме майно - холодильник/морозильна камера «Hotpoint Ariston» (а.с.40). Як зазначає позивач у позові, придбаний за кредитні кошти холодильник «Hotpoint Ariston», в той же день було передано [PERSON], який в подальшому вивіз холодильник у невідомому напрямку. У березні 2013 року на адресу [PERSON] надійшов лист від ТОВ «ПрімоКолект. Центр грошових вимог» про сплату заборгованості за кредитним договором, з якого він довідався, що оформлений ним кредит, [PERSON] не погашає, а ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги по стягненню заборгованості за кредитним договором у порядку ст. 512 ЦК України відступлено ТОВ «ПрімоКолект. Центр грошових вимог». За його повідомленням про злочин, було відкрито кримінальне провадження № 12013120070001363. Постановою слідчого СВ Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області Волковою К.В. від 21 березня 2013 року - кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013120070001363, було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення, так як було встановлено, що 29.12.2012року [PERSON] дійсно добровільно оформив кредит для потреб [PERSON] та вони домовилися, що останній буде виплачувати кредит, але [PERSON] кредит не сплачує. Зі слів [PERSON], у нього умислу на заволодіння майном не було, у нього виникли проблеми з грішми, але він від сплати кредиту не відмовляється (а.с. 43). Таким чином, [PERSON] факт отримання ним холодильника при обставинах на які вказує позивач - не заперечував. 05 серпня 2013 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою у семиденний термін з дня її отримання здійснити повне погашення боргу за договором про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна [NUMBER] від 29 грудня 2012 року або передати йому відповідну суму готівкових грошових коштів, яка отримана. Дане повідомлення було отримано відповідачем 07.08.2013року (а.с.51). Але на цю вимогу відповідач не відповів, холодильника чи грошових коштів не повернув. Таким чином, у [PERSON] перед [PERSON] виникло зобов'язання з повернення безпідставно набутого майна. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Підстави застосування положень цієї глави зазначені в частинах другої та третьої цієї статті. Таким чином, обставина отримання [PERSON] холодильника без належної на те підстави, підтверджена належним та допустимими доказами, а отже є доведеною, оскільки [PERSON] набув майно [PERSON] без достатньої правової підстави та не повертає його. У відповідності до ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Як передбачено ст.536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Розмір відсотків, як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, визначається ч.2 ст.625 ЦК України у 3% річних. Позивач просить стягнути з відповідача не тільки вартість холодильника в розмірі 9 926,67 грн., а кредитну заборгованість в загальній сумі 16 340,13 грн., яка виникла в результаті несвоєчасного погашення кредиту, а саме: по несплачених ануїтетних платежах та комісії. Суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування загальної суми в розмірі 16 340,13грн., підлягають частковому задоволенню, тобто щодо стягнення з відповідача на користь позивача - 9 926,67 грн., тобто в розмірі відшкодування вартості безпідставно набутого відповідачем холодильника. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено - ч.1ст.88 ЦПК України. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 147,99 грн.. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.1ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги - ч.1ст.84 ЦПК України. А тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн., які поніс позивач за надання йому правової допомоги.

Outcome: partial