Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 18.06.2013 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого останньому були надані грошові кошти у розмірі 2800,00 доларів США, що на день укладення договору було еквівалентно 22380,40 грн., з кінцевим терміном повернення 18.12.2013 року. Відповідачем, грошові кошти, які були надані йому на підставі договору позики, повернуті не були, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 63581,59 грн., з яких 22380,40 грн. заборгованість за договором позики, 324,05 грн. 3% річних, 39425,48 грн. пеня, 1451,66 грн. інфляційні, а також судовий збір у розмірі 635,83 грн. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, однак визнав ту обставину, що відповідачем повернуто 600 доларів США 01.11.2014 року. Відповідач позов визнав частково, вказав, що борг за договором позики він почав виплачувати з 01.11.2014 року та 600 доларів США ним повернуті. Суд, вислухавши доводи представника позивач, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як було встановлено, 18.06.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 2800,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 18.12.2013 року (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1. Договору, [PERSON] повинен був повертати вказану позику частками, у розмірі 50,00 доларів США щомісячно, починаючи з 18.07.2013 року до 18 числа кожного місяця. У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як було встановлено в судовому засіданні, що також не заперечувалось сторонами, відповідач умови договору позики грошей не виконував, грошові кошти, які були йому надані у встановлений строк не повернув. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Судом перевірений розрахунок заборгованості за договором позики, та встановлено відповідність суми боргу, з урахуванням 3% річних, пені та інфляційних, що вказана позивачем сумі, що підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що представником позивача було визнано ту обставину, що відповідачем повернуто позивачу 600,00 доларів США, що в еквіваленті становить 4795,80 грн., із розрахунку 1 долар США - 7,993 грн., позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача суму боргу, віднявши 4795,80 грн., що становить 17584,60 грн., 324,05 грн. - 3% річних, 39425,48 грн. - пеня, 1451,66 грн. - інфляційні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають також понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 587,86 грн., інша частина сплаченого судового збору підлягає зарахуванню в дохід держави.

Outcome: partial