Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що 12.10.2012 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримав кредит у розмірі 5889,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит; спалити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач своїх зобов'язань не дотримався, у зв'язку з чим станом на 06.02.2014 року за ним утворилась заборгованість в сумі 9663,38 грн., в тому числі: непогашений кредит - 5889,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 788,52 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: 500 грн. - фіксована частина, 436,35 грн. - процентна складова. Оскільки кредитна заборгованість відповідачем не погашена, позивач просив стягнути з нього зазначену суму, а також судові витрати. У судове засідання сторони не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належно, відповідач причину своєї неявки не повідомив, представник позивача за довіреністю просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 того ж Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 тієї ж статті). Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.1050 того ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З Генеральної угоди від 12.10.2012 р. про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5889,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит; спалити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). З позову та наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач порушив виконання вимог договору, внаслідок чого станом на 06.02.2014 року за ним утворилась заборгованість в сумі 9663,38 грн., в тому числі: непогашений кредит - 5889,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 788,52 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: 500 грн. - фіксована частина, 436,35 грн. - процентна складова. Доказів відсутності заборгованості чи наявності її в меншому розмірі відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, та, перевіривши розрахунок позивача, стягує з відповідача 9663,38 грн. та судові витрати.

Outcome: approved