Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що 19 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 17.11.2015 року); син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 03.06.2014 року). Перебуваючи у шлюбі за спільні кошти був куплений легковий транспортний засіб марки BMW 520, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1990 на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2016 року, який у подальшому був оформлений одноособово у власність на відповідача та поставлений на облік у ТСЦ 5141. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 11.10.2017 року по справі № 521/11794/17 шлюб, який був зареєстрований 19 березня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 406, був розірваний. Дане судове рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили 24.10.2017 року. Так-як зазначений транспортний засіб, являється спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] звернулася до відповідача щодо сплати їй у добровільному порядку грошової суми його вартості 1/2 частини, виходячи із суми 3.650 доларів США. Відповідач відмовився виплатити позивачу зазначену суду, тому даний факт змусив її з даним позовом звернутися до суду для захисту свого охоронюваного законного інтересу. Враховуючи зазначене, позивачка просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з мотивів, що викладені в позовній заяві. 05 жовтня 2020 року надійшов даний позов л.с.3-9 Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Л.с.32. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд справи по суті позову [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визначення ідеальної 1/2 частки рухомого майна у власність із спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач був проти задоволення позову, однак обґрунтованого відзиву на позовну заяву суду не надав. Вислухав позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 19 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 19 березня 2014 року та рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 11.10.2017 року по справі № 521/11794/17 шлюб, який був зареєстрований 19 березня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 406, був розірваний. (а.с. 21). У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 17.11.2015 року); син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 03.06.2014 року). (а.с. 19, 20). Згідно довідки від 08.02.2021 року, котра надана начальником ТСЦ МВС №5141 РСЦГСЦ МВС в Одеській області, станом на 28 січня 2021 року транспортний засіб марки BMW 520, державний номер [NUMBER] , рік випуску 1990, згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] від 14 червня 2016 року, зареєстровано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст.60 СК України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. З ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно 4. ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оскільки спірний автомобіль був приданий у шлюбі та за спільні кошти подружжя та відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведеного протилежного, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved