Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуте майно - грошові кошти в сумі 1275 гривень та 221 гривню 87 копійок інфляційних втрат, а також судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3224481000:03:007:0049 площею 1,5425 ґа, що знаходиться на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. 15 січня 2014 року вона (відповідачка) уклала договір оренди землі з приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Нива» (надалі ПОСП «Нива») та 17 травня 2014 року отримала авансом орендну плату за оренду вказаної земельної ділянки за 2014 рік у сумі 1275 гривень, що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 255 від 16.05.2014 року про сплату орендної плати за землю за 2014 рік. Проте, підприємство договір оренди вказаної земельної ділянки з [PERSON] не зареєструвало, оскільки договір користування її земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб уже зареєстрований за іншим правонабувачем, що підтверджується Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16029946 від 24 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, передбачено недопущення одночасності існування двох похідних прав зареєстрованих за різними правонабувачами. Наслідком чого є неможливість використання ПОСП «Нива» даної земельної ділянки з метою отримання прибутку. Підприємству відомо, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 15 березня 2014 року строком на 5 (п'ять ) років, який зареєстрований 09 квітня 2014 року в Реєстраційній службі Таращанського районного управління юстиції Київської області на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області площею 1,5425 га з цільовим призначенням для ведення особистого господарства,кадастровий номер 3224481000:03:007:0049, власником якої є [PERSON]. Відповідачка не визнає договору оренди земельної ділянки між нею та ПОСП « Нива» від 15 січня 2014 року, стверджує, що уклала договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) з [PERSON], оскільки земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON], а тому є необхідним повернути виплачену орендну плату авансом за 2014 рік [PERSON] підприємству, так як підприємство земельною ділянкою не користувалось. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3224481000:03:007:0049 площею 1,5425 ґа, що знаходиться на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. 15 січня 2014 року відповідачка уклала договір оренди землі з приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Нива» (надалі ПОСП «Нива») та 17 травня 2014 року отримала авансом орендну плату за оренду вказаної земельної ділянки за 2014 рік у сумі 1275 гривень, що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 255 від 16.05.2014 року про сплату орендної плати за землю за 2014 рік. Проте позивач - ПОСП «Нива» договір оренди вказаної земельної ділянки з [PERSON] не зареєструвало, оскільки договір користування її земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб уже зареєстрований за іншим правонабувачем, що підтверджується Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16029946 від 24 вересня 2014 року, адже 15 березня 2014 року оскільки між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) строком на 5 (п'ять ) років, який зареєстрований 09 квітня 2014 року в Реєстраційній службі Таращанського районного управління юстиції Київської області на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області площею 1,5425 га з цільовим призначенням для ведення особистого господарства,кадастровий номер 3224481000:03:007:0049, власником якої є [PERSON]. Відповідно до ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, передбачено недопущення одночасності існування двох похідних прав зареєстрованих за різними правонабувачами. Наслідком чого є неможливість використання ПОСП «Нива» даної земельної ділянки з метою отримання прибутку. Відповідачка не визнає договору оренди земельної ділянки між нею та ПОСП « Нива» від 15 січня 2014 року, стверджує, що уклала договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) з [PERSON], оскільки земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON], але безпідставно отримані кошти в рахунок орендної плати за 2014 рік отримані нею 17 травня 2014 року від позивача у сумі 1275 гривень йому не повернула. В зв'язку з цим позивач просить суд повернути безпідставно виплачену орендну плату авансом за 2014 рік [PERSON] підприємству, так як підприємство земельною ділянкою не користувалось. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною першою статті 20 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Оскільки договір оренди землі, який 15 січня 2014 року відповідачка уклала з ПОСП «Нива» не був зареєстрований, то він в зв'язку з відсутністю його державної реєстрації не є укладеним, а тому грошові кошти, отримані відповідачкою 17 травня 2014 року від позивача у сумі 1275 гривень безпідставно. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Така вимога позивачем не заявлена. А вимога про стягнення інфляційних втрат в розмірі 221 гривня 87 копійок не ґрунтується на вимогах закону і крім того позивачем не доведено належними доказами конкретна дата звернення до відповідача про повернення безпідставно отриманих ним коштів. На підставі викладеного,

Outcome: partial