Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 08.10.2014 року на підставі наказу №81-к він був прийнятий на посаду доглядача кладовища Комунального підприємства «Ритуал Сервіс Плюс». Наказом №57, п.1 від 02.02.2018 року йому була оголошена догана. Згідно п.1 наказу №58 від 02.02.2018 року йому була оголошена догана. На засіданні профкому від 02.02.2018 року він (позивач) дізнався, що його нібито звільняють за прогул, здійснений 17.01.2018 року та за неналежне виконання своїх трудових обов'язків 16.01.2018 року. Вважає, що наказ про звільнення його з посади є незаконним. Його двічі притягли до дисциплінарної відповідальності за одне і теж порушення трудової дисципліни, що є незаконним. У нього не брали пояснень з приводу винесених наказів про оголошення догани та звільнення. В період винесення наказу №58 від 02.02.2018 року, в якому вказано, що він (позивач) не знаходився на робочому місці в період з 12.30 годин до 16.00 годин, відповідач не з'ясував в чому була причина, а причиною було те, що він був у сімейного лікаря амбулаторії №5 та був направлений в маніпуляційний кабінет на ін'єкцію. Повідомлення про необхідність ознайомитися з наказами про оголошення догани він не отримував. Раніше до нього ніяких заходів дисциплінарного стягнення не застосовувалося, навпроти він має подяку за добру роботу від відповідача. Щодо наказу №8-к від 05.02.2018 року про звільнення, то в ньому немає посилання на його (позивача) письмове пояснення або акт про відмову надати таке пояснення. Тому він вважає, що не допускав систематичного виконання посадових обов'язків і його звільнення є неправомірним. У зв'язку з цим звернувся до суду з даним позовом для відновлення своїх порушених прав та просив суд, враховуючи заяви про уточнення позовних вимог, поновити строк для оскарження наказу №104 від 10.07.2015 року про оголошення догани, визнати незаконними та скасувати накази відповідача про оголошення догани, про звільнення, визнати недійсним запис у трудовій книжці про звільнення, про зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення, поновити на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу 1 634,40 грн., стягнути з директора КП «Ритуал Сервіс Плюс» [PERSON] на користь КП «Ритуал Сервіс Плюс» 1 634, 40 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду 113 000 грн., судовий збір 1 695 грн. Моральну шкоду обґрунтував тим, що він є особою похилого віку, хворіє на ряд хронічних та спричинених похилим віком захворювань, тому внаслідок незаконних дій відповідача зазнав моральних та фізичних страждань. Крім цього, з витягу з медичної картки (госпіталізація з 26.01.2018 року по 29.01.2018 року) вбачається, що він мав загострення серцевого захворювання, з приводу якого лікувався стаціонарно, та в результаті мав операцію на серці. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, просив врахувати надані ними відзиви. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позовна заява [PERSON] зареєстрована в суді 15.02.2018 року. Згідно ухвали суду від 22.02.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі, призначено справу до судового засідання, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Стороною відповідача було надано відзив на позовну заяву. Позивач двічі подавав уточнені позовні заяви. Стороною відповідача надано відзив на уточнену позовну заяву. В суді встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу №81-к від 08.10.2014 року був прийнятий на роботу до Комунального підприємства «Ритуал Сервіс Плюс» на посаду доглядача кладовища. Згідно наказу №57 від 02.02.2018 року, виданого директором КП «Ритуал Сервіс Плюс», [PERSON], доглядачу кладовища дільниці по організації поховання померлих, у зв'язку з неналежним виконанням своїх трудових обов'язків оголошено догану. Підставами зазначено: Акт проведення комісійної перевірки на кладовищі «Південного ГЗК» (нове) від 16.01.2018 року; Акт про відмову дати письмове пояснення від 22.01.2018 року; Акт про відмову дати письмове пояснення від 01.02.2018 року (а.с.29). В Акті проведення комісійної перевірки на кладовищі «Південного ГЗК» (нове) від 16.01.2018 року зазначено, що в процесі проведення вибіркової комісійної перевірки на кладовищі «Південного ГЗК» (нове) було здійснено комісійний виїзд на вказане кладовище з метою посилення контролю за реєстрацією поховань та підховань, а також дотримання чинного законодавства в сфері поховання та похоронної справи. В результаті перевірки було виявлено порушення ст.23 «Місце поховання» Закону України «Про поховання, похоронну справу», Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 11.12.2013 року №383 «Про припинення поховання померлих на кладовищі «Південного ГЗК» (нове), а саме: на території кладовища «Південного ГЗК» (нове) виявлено виділення 47 нових поховань, записи яких здійснені в «Книзі поховань та перепоховань померлих громадян». В Акті зазначені прізвища громадян та дати їх смерті, які в загальному становлять період з 23.06.2016 року по 29.09.2017 року. Зазначені поховання були здійснені на той час доглядачем кладовища «Південного ГЗК» (нове) [PERSON] (а.с.26-28). Встановлено, що дана перевірка здійснювалася комісією на виконання Наказу №10 від 03.01.2017 року (а.с.69). Згідно Наказу №58 від 02.02.2018 року [PERSON], доглядачу кладовища дільниці по організації поховання померлих, оголошено догану за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: самовільне полишення свого робочого місця 17 січня 2018 року в період з 12.30 до 16.00. Будь-яких виправдальних документів не надав, надати письмові пояснення відмовився (.а.с.34). Підставами зазначено: Акт проведення комісійної перевірки дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку від 17.01.2018 року; Акт про відмову надати письмове пояснення від 22.01.2018 року; Акт про відмову дати письмове пояснення від 01.02.2018 року. В Акті від 02.02.2018 року, підписаному складом комісії, в кількості п'яти осіб та в присутності адвоката [PERSON], зазначено про те, що в кабінеті відділу кадрів 02.02.2018 року об 11.30 в присутності членів комісії [PERSON] був ознайомлений з наказами від 02.02.2018 року №57 «Про оголошення догани» та №58 «Про оголошення догани». [PERSON] категорично відмовився від підпису в наказах, свою відмову мотивував незгодою з рішенням керівництва (а.с30). 18.01.2018 року при проведенні комісійного виїзду на кладовище «Візирка» з метою посилення контролю за реєстрацією поховань та під поховань було виявлено, що [PERSON] в робочий час самовільно полишив своє робоче місце та був відсутній на роботі в період з 13.00 до 15.00 (а.с.35). 02.02.2018 року відповідач направив Голові профспілкового комітету подання про отримання згоди на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.36). Згідно Протоколу засідання профспілкового комітету КП «Ритуал Сервіс Плюс» від 02.02.2018 року №2 останніми надано згоду адміністрації КП «Ритуал Сервіс Плюс» на звільнення доглядача кладовища [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.37). На даному засіданні було заслухано [PERSON], який конкретних пояснень не надав, натомість звинуватив посадових осіб підприємства в упереджених діях. Факти, викладені в поданні, не визнав такими, що мали місце. Стосовно відсутності на робочому місці 17.01.2018 року з 12.30 до 16.00 під час проведення комісійної перевірки дотримання правил внутрішнього розпорядку роботи на кладовищі «Візирка» (акт перевірки від 17.01.2017 року) повідомив, що у зазначений робочий час він перебував в будинку робітника, який виконує роботи з ручного копання могил, [PERSON] 02.02.2018 року на підставі подання щодо отримання згоди на звільнення [PERSON], з урахуванням наданих документів, обговорення, за результатами розгляду, на підставі голосування профспілковий комітет виніс постанову про надання згоди на звільнення доглядача кладовища [PERSON] (а.с.38). Згідно Наказу КП «Ритуал Сервіс Плюс» від 05.02.2018 року №8-к [PERSON], доглядача кладовища дільниці по організації поховання померлих, звільнено у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.39). У Робочій інструкції доглядача кладовища КП «Ритуал Сервіс Плюс», з якою під розпис ознайомлений [PERSON] 25.04.2017 року (а.с.46-47), визначено, що доглядач кладовища безпосередньо підпорядковується начальнику дільниці по організації поховання померлих. У своїй діяльності доглядач кладовища керується Конституцією України, КЗпП України, Законом України про поховання та похоронну справу», іншими нормативно-правовими актами у галузі похоронної справи, наказами та розпорядженнями керівника підприємства, чинними законодавством України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, робочою інструкцією та іншими нормативно-правовими актами, затвердженими у встановленому порядку. Доглядач кладовища має знати постанови, накази та розпорядження органів вищого рівня управління і нормативні документи про порядок поховань, утримання кладовищ. В п.10 Робочої інструкції визначено обов'язок доглядача кладовища - ведення обліку (реєстрації) поховань та перепоховань в «Книзі реєстрації поховань та перепоховань» померлих громадян. В п.4 даної інструкції визначено одне із завдань та обов'язків доглядача кладовища, а саме: забезпечує порядок поховань, керує виділенням місць для поховання померлих, дає дозвіл на поховання, відповідає за улаштування могил. В п.6 Інструкції обов'язком доглядача кладовища є здійснення контролю за порядком проведення ритуалу поховання: перевіряє місце та розміри копання могили. Правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.40-45) визначено робочий час для працівників підприємства, права та обов'язки працівників, відповідальність працівників за порушення Правил. Згідно довідки про доходи №1 від 19.02.2018 року (а.с.54) середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 3 790,08 грн. До справи стороною відповідача надано копію наказу №104 від 10.07.2015 року, згідно якого [PERSON] було оголошено догану за неналежне виконання трудових обов'язків (а.с.65). Підставами зазначено: Акт проведеної комісійної перевірки на кладовищі «Південного ГЗК» від 17.06.2015 року, пояснювальна [PERSON] від 03.07.2015 року, копії яких долучено до справи (а.с.66-68). З виписки із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №1 Криворізької міської лікарні №9 «ДОР» слідує, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 20.11.2017 року по 01.12.2017 року. В цій же лікарні проходив лікування з 14.12.2017 року по 22.12.2017 року (а.с.82-84). З виписки з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] перебував на лікуванні в Інституті серця з 26.01.2018 року по 29.01.2018 року (а.с.85-86) З листа та копії карти виїзду швидкої медичної допомоги КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР» за місцем роботи позивача був приїзд швидкої о 12.10 год. і позивач був госпіталізований до 1-ї міської лікарні (а.с.121-122). Судом були витребувані у відповідача належним чином завірені копії записів з «Книги поховань та перепоховань померлих громадян» на кладовищі «Південного ГЗК» та завірені копії фото фіксації поховань на даному кладовищі, і дані документи при їх дослідженні підтверджують інформацію викладену в Акті проведення комісійної перевірки на кладовищі «Південного ГЗК» (нове) від 16.01.2018 року, який був підставою для видання наказу №57 від 02.02.2018 року про оголошення [PERSON] догани. Згідно ст.1 КЗпП україни Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтями 148, 149 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством). Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку - систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. В пунктах 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено наступне. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Враховуючи вищевикладене трудове законодавство та надані до справи сторонами докази, обґрунтування вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог законодавства, підстав для задоволення позовних вимог не встановлено. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. По даній справі жодного доказу на підтвердження позивачем наявності у нього поважних причин відсутності на робочому місці під час перевірки 17 та 18 січня 2018 року та щодо наявності законних підстав на 47 нових місць поховань, виявлених при перевірці 16.01.2018 року, не було надано. Надані позивачем до справи відповідь слідчого відділу Криворізького відділу поліції на звернення позивача, Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та копія «Домашняя газета» від 18.04.2018 року №16 (а.с.99-101), не приймаються судом як належні та допустимі докази, оскільки вони не пов'язані з предметом спору. Безпідставним та невідповідним є посилання позивача на те, що він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності кілька разів за одне і теж порушення. Підстав для поновлення строку на оскарження наказу про догану 2015 року в суді не встановлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed