Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду внаслідок затоплення квартири в розмірі 20000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. 09.06.2016 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 30091,00 грн. матеріальної шкоди внаслідок затоплення ним квартири та 5000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка розташована на третьому поверсі вказаного будинку. На четвертому поверсі цього ж будинку розташована квартира [ADDRESS] власником якої є [PERSON]. 05.08.2013 року внаслідок недбалого поводження з постачанням води була залита квартира позивача. В зв'язку з чим, 05.08.2013 року складено акт обстеження квартири про затоплення квартири позивача, яким було встановлено, що в санвузлі затоплено стелю, виконану з гіпсокартону. Через намокання гіпсокартон втратив первинний зовнішній вигляд (вигнувся). Затоплені точечні світильники, вмонтовані в стелю, крізь них стікала вода. Через замокання електромережі світло в санвузлі відсутнє. Затоплена підлога, виконана керамічною плиткою, лицювальною, в місці стікання води між плитками відстало шпарування швів. В коридорі шпалери на стелі та на стінах намокли. Причиною затоплення квартири [ADDRESS] є не закриті крани в квартирі [ADDRESS] в період відсутності водопостачання та його відновлення. Сплачувати кошти за пошкодження майна відповідач в добровільному порядку відмовився, оскільки вважає, що його вина відсутня. Крім того, позивач вважає, що своїми неправомірними діями відповідач причинив [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінив у 5000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову в зв'язку з його необґрунтованістю. Також зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності вини відповідача у залитті квартири [PERSON]. Складений 05.08.2013 року акт про залиття квартири позивача не відповідає установленій формі, відтак не може бути прийнятий судом до уваги під час ухвалення рішення. Крім цього, записи в Журналі реєстрації заявок КП «Кіровоградська аварійно-диспетчерська служба» м. Кропивницький, свідчать про те, що залиття квартири [ADDRESS] було здійснено через прорив труби в квартирі [ADDRESS] в той час як відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, експерта, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2002 року № 4775; квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2004 року № 4472 та 27/100 частини квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 26.02.2004 року № 1118 (а.с. 66). 16.02.2011 року [PERSON] отримано дозвіл Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради за № 564 на перепланування вищевказаних квартир (а.с. 67). Відтак, позивачем проведено об'єднання квартири [ADDRESS], [ADDRESS] та 24/100 частини квартири [ADDRESS] в одну під [ADDRESS], а саме: здійснено перепланування, після чого загальна площа, з урахуванням знижувальних коефіцієнтів балкону складає - 99,86 кв.м, в тому числі житлова - 65,33 кв.м (а.с. 66). 20.05.2011 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 41), про що також свідчить витяг про державну реєстрацію прав № 31598385 від 10.10.2011 року Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 42). В той же час, власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В. за реєстровим № 2692, є [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 82547026 від 16.03.2017 року (а.с. 189-190). 05.08.2013 року відбулося затоплення квартири позивача. В зв'язку з чим, 05.08.2013 року комісією у складі головного інженера [PERSON], майстра [PERSON], інженера з організації, експлуатації і ремонту будівель та споруд [PERSON] складено акт про те, що о п'ятій ранку 05.08.2013 року в квартирі [ADDRESS] сталося затоплення з вище розташованої квартири [ADDRESS]. Мешканцями квартири [ADDRESS] була викликана аварійна служба АДС-1580, працівники якої встановили, що доступ до інженерних мереж в квартирі для їх огляду та з'ясування причини затоплення відсутній. Після перекриття ввідного вентиля холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] протікання внутрішньо квартирних інженерних мереж припинилося. В результаті затоплення в квартирі [ADDRESS] сталися наступні пошкодження: в санвузлі затоплено стелю, виконану з гіпсокартону. Через намокання гіпсокартон втратив первинний зовнішній вигляд (вигнувся). Затоплені точечні світильники, вмонтовані в стелю, крізь них стікала вода. Через замокання електромережі світло в санвузлі відсутнє. Затоплена підлога, виконана керамічною плиткою, лицювальною, в місці стікання води між плитками відстало шпарування швів (а.с. 4). За інформацією Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради від 27.04.2017 року (а.с. 228-229), акт про залиття квартири [ADDRESS] внаслідок аварійної ситуації було складено 05.08.2013 року комісією, до якої входили працівники балансоутримувача даного будинку - ЖЕКу № 12. До компетенції КП «АДС» складання актів про залиття квартир не відноситься, оскільки це не передбачено нормативно-правовими актами та Статутом даного підприємства. 15.07.2014 року сесією Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 3233 «Про створення Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кіровоградської міської ради». 28.11.2014 року рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 557 було затверджено акти приймання-передачі житлових, нежитлових будинків, у відповідності до якого будинки ЖЕКу № 12 було передано на баланс новоствореного КП «ЖЕО № 2» КМР». Таким чином, будинок № 12 по вул. Великій Перспективній передано на баланс КП «ЖЕО № 2» КМР». Стосовно працівників, які складали акт від 05.08.2013 року про залиття квартири [ADDRESS] повідомлено, що за інформацією КП «ЖЕО № 2» КМР», фахівці [PERSON] та [PERSON] наразі працюють в даній організації (а.с. 228-229). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що акт про залиття квартири [ADDRESS], складений 05.08.2013 року повноважною на те комісією. Для визначення причини залиття квартири [ADDRESS] та визначення вартості відновлювального ремонту вказаної квартири внаслідок залиття, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.07.2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 76-77). Згідно висновку експерта № 1468, 1469 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 25.01.2016 року експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що відповідно до наданих на дослідження матеріалів та візуального огляду, затоплення в квартирі позивача в 2013 році відбувалося сусідом з верхнього поверху [PERSON] (а.с. 95-104). Для надання роз'яснень стосовно вищевказаного висновку, в судове засідання було викликано експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Шевченко І.І., яка пояснила, що відповідно наданих на дослідження в матеріалах цивільної справи документів, можливо зробити висновок, що позивач [PERSON] почав проводити реконструкцію своєї квартири в 2011 році, а саме дозвіл №564 від 16.02.2011 на переобладнання та перепланування квартир [ADDRESS], 56 та 27/100 частки квартири [ADDRESS] з їх об'єднанням в квартиру [ADDRESS] (а.с. 67). Згідно з чим, якщо ремонтно-будівельні роботи почали проводитись після одержання дозволу, але експерту не відомо коли вони були завершені, то відповідно затоплення могло відбутися після завершення ремонтних робіт в приміщенні санвузла, тому що мають місце пошкодження опорядження стін, стелі та підлоги. На дослідження експерту не надавались дані коли відповідач [PERSON] став власником своєї квартири, тому на час проведення експертизи, можливо відповісти, що затоплення квартири [ADDRESS] не могло статись раніше 16.02.2011 року. Враховуючи, що мають місце пошкодження на стелі, то можливо припустити, що залиття відбувалось через перекриття з квартири поверхом вище, яке могло призвести до пошкодження опорядження стелі, стін та підлоги. В акті складеному аварійною службою АДС-1580 від 05.08.2013 року зазначено причину затоплення квартири [ADDRESS]. Відповісти стосовно можливості нанесення пошкоджень самим позивачем або мешканцями його квартири не надається можливим. Також, під час огляду квартири [ADDRESS] позивача було встановлено, що в даній квартирі має місце перепланування, в тому числі в санвузлі, порівнюючи план квартири до перепланування (а.с. 63) та після (а.с. 64). Після перепланування ванна була перенесена в інше місце. При огляді було встановлено, що стояки водопостачання, які проходять через всі поверхи будинку, залишені як до перепланування. Згідно з вищенаведеним, не можливо пов'язати перепланування яке здійснювалось в квартирі з залиттям, ознаки якого залишені на стелі в місці де немає сантехнічних приборів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27 березня 1992 року із подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди у натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкодженому річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. На підтвердження відсутності вини [PERSON] у затопленні квартири позивача представником відповідача надано копії сторінок Журналу реєстрації заявок КП «Кіровоградська аварійно-диспетчерська служба» м. Кропивницький, зі змісту яких вбачається, що о 06:50 год від [PERSON] надійшла заявка про затоплення його квартири зверху. В ході виконання робіт з усунення аварійної ситуації встановлено, що тече труба в квартирі [ADDRESS] доступ до труби відсутній, труби зашиті гіпсокартоном. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що затоплення квартири [ADDRESS] сталося з вини власників квартири [ADDRESS] що знаходиться за даною адресою. Проте, суд не може погодитися з таким твердженням, оскільки воно повністю суперечить висновку експерта № 1468, 1469 від 25.01.2016 року, в якому, зокрема, зазначено, що досліджуючи пошкодження, які наявні в квартирі [ADDRESS] та приймаючи до уваги акт про залиття від 05.08.2013 року, експертом Шевченко І.І. зроблено висновок, що залиття відбулося через перекриття, тобто з квартири поверхом вище, а саме квартири [ADDRESS]. Також під час дослідження експертом було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] яка знаходиться поверхом вище було зроблено перепланування та сантехнічні прибори мають з'єднання у вигляді гнучкого шлангу, також в санвузлі встановлено ванну великого розміру, яка займає майже всю площу санвузла, що не відповідає ванні, яка була закладена проектом. Відповідно до вищенаведеного, експертом зазначено, що пошкодження квартири [ADDRESS], які виникли під час залиття 05.08.2013 року могли відбуватися лише через затоплення з квартири [ADDRESS] яка розташована поверхом вище. Крім того, проаналізувавши поверхові плани квартир по [ADDRESS] (а.с. 34), а також окремо план квартири [ADDRESS] після її перепланування, шляхом об'єднання декількох житлових приміщень (а.с. 64), однозначно вбачається, що змінився план квартири, яка належить [PERSON] та розташування сантехнічного обладнання, а саме: місця розташування вбиральні, площа якої становить 7,81 кв.м., та яка була затоплена 05.08.2013 року, знаходиться поверхом нижче, під квартирою [ADDRESS]. В той час, як під квартирою [ADDRESS] розміщується, зокрема, душова площею 2,62 кв.м. Також з плану вбачається, що вищевказані приміщення один від одного відділяє коридор площею 11,18 кв.м., який не зазнав пошкодження під час затоплення, та який розташований під квартирою [ADDRESS]. Відтак, доводи сторони відповідача, що затоплення квартири [ADDRESS] сталося з вини власників квартири [ADDRESS] є необґрунтованими. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що з наданих копій сторінок Журналу реєстрації заявок КП «Кіровоградська аварійно-диспетчерська служба» м. Кропивницький неможливо встановити, коли саме надійшла така заявка від [PERSON], тобто не зазначено конкретну дату. Представник відповідача в обґрунтування заперечень посилається також, зокрема, на довідку № 485 від 03.04.2017 року Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кіровоградської міської ради, згідно якої, акт, складений працівниками ЖЕКу № 12 про затоплення в квартирі [ADDRESS] за своєю формою не відповідає формі встановленій п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року. Разом з тим, посилання на те, що акт про залиття від 05.08.2013 року не відповідає встановленій законодавством України формі, а відтак не може бути належним доказом у справі, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] з урахуванням інших належних та допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи. Окрім того, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка надала наступні покази. Так, квартира [ADDRESS] належить сину [PERSON], якого вдома 05.08.2013 року не було, так як він працює пілотом та перебував за кордоном у відрядженні з 03.04.2013 року, тривалістю 11 місяців. Станом на 05.08.2013 року в квартирі ніхто не проживав. Ключі від квартири син нікому не залишав, проте залишив працівникам ЖЕКу телефон матері - свідка. В серпні 2013 року [PERSON] на мобільний телефон надійшов дзвінок від чоловіка, який не представився. Того ж дня до квартири [ADDRESS] зайшли дві особи та чоловік з жінкою, проте остання згодом покинула приміщення і квартирі залишилося три особи, серед яких був сусід знизу, проте свідок його жодного разу не бачила. Зі слів свідка, знявши передню стінку ванни та панель на кухні, ознак підтікання виявлено не було. Після затоплення квартири сусідів, жодних ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] не проводилося. Свідок з періодичністю раз в один, два тижні приходила до квартири сина, проте стверджує, що жодної кореспонденції чи будь-яких інших листів в дверях квартири залишено не було. Після 05.08.2013 року [PERSON] ніхто не дзвонив, сама вона до сусідів не заходила. Про акт щодо залиття квартири свідку нічого невідомо. Проте, покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, так як остання є матір'ю відповідача та зацікавленою особою. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у залитті квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] є доведеною. Згідно висновку експерта № 1468, 1469 судової будівельно-технічної експертизи від 25.01.2016 року вартість будівельних матеріалів та вартість виконання робіт, які необхідні для виконання ремонту у вищевказаній квартирі може складати 300091,00 грн. з урахуванням ПДВ. З урахуванням викладеного, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 30091,00 грн. матеріальної шкоди. Відтак, судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталось з вини відповідача, позивачу зазначеним залиттям спричинена матеріальна шкода, крім того, через залиття квартири позивач також зазнав моральної шкоди, він та його родина зазнали незручностей та обмеження при ліквідації наслідків залиття, пошкоджені приміщення квартира знаходяться в незадовільному стані, що негативно відображається на їх фізичному та психологічному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, ступень вини відповідача, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 545,20 грн. та 1848,20 грн. витрат за проведення експертизи.

Outcome: approved