Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує наступним. 13.01.2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 250290 виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області 15.01.2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, кадастровий номер 2325283200:03:001:0033, площею 10,9801 га, яка знаходиться на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 454245 від 05.05.2009 року.17.12.2018 року позивач звернувся до Токмацької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на успадкування вказаної земельної ділянки, вказавши у своїй постанові від 17.12.2018 року № 1708/01-16, що державний акт ЯЖ № 454245, виданий 05 травня 2009 року відділом Держкомзему у Токмацькому районі, наданий позивачем для оформлення спадщини на земельну ділянку після померлого [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, що діяло на час видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди затвердженої Наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року за № 43, в редакції від 06.04.2009 року, у вказаному пункті викладено наступне: державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акта. У акті, що був наданий позивачем відсутній підпис голови (керівника) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Тому нотаріус вказала на необхідність приведення державного акта до вимог законодавства, що діяло на час його видачі для отримання спадщини на земельну ділянку, в іншому випадку, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. Однак в досудовому порядку позивач не може привести державний акт відповідно до вимога законодавства, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та просить його задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~13.01.2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 250290 виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області 15.01.2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, кадастровий номер 2325283200:03:001:0033, площею 10,9801 га, яка знаходиться на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на земельну частку (пай) розміром 9,49 у.к.га, що знаходяться в в КСП ім.. Шевченко на території Новопрокопівської сільської ради та ј частину квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося двоє спадкоємців за законом першої черги це його дружина та син, сторони по справі, які прийняли спадщину в порядку встановленому законом та згідно договору від 18.12.2017 року розподілили спадщину між собою, згідно якого право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 2325283200:03:001:0033, площею 10,9801 га, яка знаходиться на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 9,49\~у.к.га,\~що знаходяться\~в в\~КСП ім..\~Шевченко на\~території Новопрокопівської\~сільської ради\~переходить до\~позивача,\~а ј\~частина квартири\~[ADDRESS] до відповідача. Це підтверджується матеріалами спадкової справи №170/13 від 01.07.2013 року. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено. 17.12.2018 року позивач звернувся до Токмацької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, вказавши у своїй постанові від 17.12.2018 року № 1708/01-16, що державний акт ЯЖ № 454245, виданий 05.05.2009 року відділом Держкомзему у Токмацькому районі, не відповідає вимогам законодавства, що діяло на час видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди затвердженої Наказом Держкомзему України від 04 травня 1999 року за № 43, в редакції від 06 квітня 2009 року, у вказаному пункті викладено наступне: державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акта. У акті, що був наданий позивачем відсутній підпис голови (керівника) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Тому нотаріус вказала на необхідність приведення державного акта до вимог законодавства, що діяло на час його видачі для отримання спадщини на земельну ділянку. За життя батько позивача [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, але державний акт помилково не містить підпису та печатки голови Токмацької райдержадміністрації. 19.12.2017 року позивач звернувся до Токмацької райдержадміністрації Запорізької області з заявою про виправлення помилки в державному акті, а саме просив засвідчити документ належним чином для оформлення спадщини. На своє звернення він отримав відповідь № 2696/12-30 від 11.01.2018 року, де вказано, що з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, отже внести зміни або виправлення до зазначеного документу не вбачається можливим, рекомендовано звернутися до суду. Належність спадкодавцю [PERSON] на праві власності земельної ділянки, кадастровий номер 2325283200:03:001:0033, площею 10,9801 га, яка знаходиться на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується державним актом про право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯЖ\~№ 454245\~від 05\~травня 2009\~рокута витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-2300269892013 від 17.07.2013 року, НВ-2303672732019 від 06.02.2019 року. Згідно державного акту спадкодавець набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2008 року. Тобто, спадкодавець за життя правомірно набув право власності на земельну ділянку. На теперішній час позивач не має можливості привести державний акт у відповідність до норм закону, що діяв на час видачі державного акту, проставиши підпис голови райдержадміністрації та печатку на державному акті, так як державні акти в теперішній час не видаються, тому змушений просити суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 10,9801 га, яка знаходиться на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 454245 від 05.05.2009 року. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідност. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно достатті 1225 ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на вище зазначену земельну ділянку, а позивач в свою чергу прийняв спадщину за законом після його смерті. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на успадковану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved