Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачкою [PERSON] в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак він не є біологічним батьком вказаної дитини, а тому просить виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису №281 від 20 вересня 2013 року про народження. Позивач в судовому засіданні 30 листопада 2021 року пояснив, що влітку 2012 року він познайомився з [PERSON] з якою почав зустрічатися. В січні 2013 року відповідачка повідомила, що вона завагітніла від нього, тому вони вирішили одружитися та 27 квітня 2013 року зареєстрували шлюб. [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Спочатку вони жили з його батьками в м. Вишгороді, згодом в орендованій квартирі. У вересні 2019 року він дізнався, що у дружини з`явився коханець. Він намагався зберегти сім`ю, однак це йому не вдалося та 30 січня 2020 року вони роз`їхалися, а в квітні 2020 року розірвали шлюб. В листопаді 2020 року відповідачка повідомила його, що дитина не від нього, тому він під час зустрічі з дитиною зробив тест на визначення батьківства, за результатами якого виявилося, що він не є біологічним батьком [PERSON] . В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, просив про задоволення позову. Представники Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) та Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка до суду не прибула, подала нотаріально посвідчену заяву про визнання позову, просила про розгляд справи за її відсутності. Суд вживав заходів для виклику відповідачки для дачі особистих пояснень по суті справи з огляду на характер спірних правовідносин, однак, остання, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах службового строку встановленого ст. 210 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути дану справу на підставі наявних доказів в заочному порядку у відсутність відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 27 квітня 2013 року сторони уклали шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №71. [INFO] у відповідачки народилася дочка - [PERSON] , про що 20 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №281 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . У вказаному свідоцтві батьком дитини згідно ч. 1 ст. 122 СК України записано [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до результату тесту на батьківство від 02 грудня 2020 року, проведеного за зверненням позивача лабораторією «Endeavor dna laboratories», ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] дорівнює 0%. Як зазначено у вказаному висновку, результати випробувань призначені тільки для інформаційних цілей. Зразки не збиралися під суворим наглядом. Імена пацієнтів і походження зразків не можуть бути перевірені. Частиною 1 ст. 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень даних у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставини того, що позивач не є батьком [PERSON] визнані відповідачкою [PERSON] в повному обсязі. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved