Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.04.2018 року помер його батько [PERSON], він є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Зауважує, що він не звернувся до нотаріату для отримання спадщини після смерті батька у встановлений законодавством строк, у звязку з юридичною неграмотністю, погане самопочуття, через підвищений тиск, лікуванні на стаціонарі. 10.12.2018 року він до нотаріальної контори, де йому повідомили, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного позивач просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його батька. 17.12.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області позов залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків вказаних в ухвалі суду. 08.01.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 10.04.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про визнання позовних вимог, з проханням про розгляд справи за її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтваом про народження серії ІІІ-НО №306374, [PERSON]народився 30.09.1976 року батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії IІ-НО №032043, [PERSON] помер 27.04.2018 року. За змістом постанови приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.12.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, відповідно до ч.2 ст.1220 цього Кодексу часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадку з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі їм заяви. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики у справах про спадкування, здійснене ВССУ, показало, що суди вирішують питання поважності причин пропуску вказаного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відсутність відомостей про смерть спадкодавця, що береться до уваги судом з урахуванням ступеня сімейно-родинної близькості спадкодавця та спадкоємців за законом і за заповітом, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. На підтвердження факту перебування [PERSON] на лікуванні до позовної заяви додані виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.11.2018 року та від 03.04.2019 року. Так у виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.04.2019 року зазначено про перебування [PERSON] на денному стаціонарі з 18.03.2019 року до 22.03.2019 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба 1 та2 ступені, ризик 2, хронічний панкріотіт, дисметаболічна кардіомастопатія, шлункова екстрасистологія. Проте у виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.11.2018 року період знаходження [PERSON] на лікуванні не зазначений, а інші відомості, зазначені у медичній картці, є нечитабельними. При цьому слід зауважити, що будь-яких інших поважних причин пропуску [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його батька, який становив з 27.04.2018 року по 27.10.2018 року, суду, відповідно до ст. 76-80 ЦПК України, не надано, а юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає наявність достатніх та достовірних поважних причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed