Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача витрати, понесені на лікування [PERSON], в розмірі 2750 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від відбування від покарання з випробувальним строком на 3 роки на підставі ст. 75 КК України. Внаслідок скоєння відповідачем злочину [PERSON] було заподіяно шкоду здоровю, у звязку з чим остання перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні КУ «Міська клінічна лікарня № 1» з 06.06.2013 року по 17.06.2013 року. За час перебування потерпілої на її лікування КУ «Міська клінічна лікарня № 1» витратила 2750 грн. КУ «Міська клінічна лікарня № 1» в особі головного лікаря надіслала на адресу суду лист про підтримання позовних вимог з проханням розглянути позов без їхньої участі. Представник прокуратури Малиновського району м. Одеси підтримав позовні вимоги і надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника прокуратури Малиновського району м. Одеси, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від відбування від покарання з випробувальним строком на 3 роки на підставі ст. 75 КК України. Зазначений вирок суду набрав законної сили. У вироці встановлено, що 06.06.2013 року, приблизно о 14 год. [PERSON], будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у квартирі [ADDRESS], на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин з [PERSON], наніс останній один удар ножем в область черевної порожнини, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження, у вигляді одного колото-різаного поранення передньої поверхні черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину і ушкоджуючи великий сальник, тонку кишку і брижі тонкої кишки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2491 від 31.07.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Внаслідок скоєння відповідачем злочину [PERSON] було заподіяно шкоду здоровю, у звязку з чим остання перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1» з 06.06.2013 року по 17.06.2013 року. За час перебування потерпілої на її лікування КУ «Міська клінічна лікарня № 1» витратила 2750 грн., що підтверджується копією рахунку № 185 від 27.08.2014 року. Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов'язання у зв'язку із завданням відповідачем шкоди здоровю третій особі (потерпілому) внаслідок скоєння злочину, які регулюються главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до частини 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що вимоги заступника прокурора Малиновського району м. Одеси, предявлені в інтересах держави в особі Одеської міської ради в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1» про стягнення з відповідача суми понесених витрат на лікування [PERSON] є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved