Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0168/07/17-CL згідно з яким відповідачу [PERSON] було надано кредит у вигляду кредитної лінії в сумі 20 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 24 вересня 2017 року. Надалі до кредитного договору було внесено зміни: збільшено ліміт кредитування до 40 000,00 доларів США та збільшена процентна ставка до 13,5 % шляхом укладення між тими ж сторонами додаткової угоди №1 від 13 серпня 2008 року. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки майновий поручитель позичальника ТОВ «Ліго» ЛТД 26 вересня 2007 року уклав з банком іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Приміщення належить на праві власності ТОВ «Ліго» ЛТД та договір про внесення змін до іпотечного договору від 13 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3856. Крім того, в забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки було укладено договір поруки від 25 вересня 2007 року та Додаткову угоду до нього від 13 серпня 2008 року, згідно яких відповідачка [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, позивач, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору в сумі 42100,72 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] та належить майновому поручителю ТОВ «Ліго» ЛТД на праві власності і передане банку на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5304. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідно до закону України «Про виконавче провадження». За рахунок вартості майна ТОВ «Ліго» ЛТД, на яке звернуто стягнення, задовольнити вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором у розмірі 42 100, 72 доларів США в еквіваленті у національній валюті Україні гривні за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] заперечував проти позову та зазначив, що дійсно 25 вересня 2007 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0168/07/17, строком на 10 років, згідно якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом 20000 доларів США, під 13 процентів річних. В період з 26 вересня 2007 року по 13 серпня 2008 року відповідачем було отримано кредитних коштів у сумі 20 900 доларів США. 13 серпня 2008 року було укладено додаткову угоду №1, згідно якої позичальнику [PERSON] збільшено кредитну лінію до 40 000 доларів США та збільшено плату за користування кредитними коштами до 13,5 процентів річних. Протягом серпня-вересня 2008 року відповідач отримав ще кредит у сумі 16500 доларів США. В зв'язку з тим, що під час укладення договору неможливо було визначити, яку суму кредиту буде брати відповідач за умовами договору, а саме: пунктом 2.3 кредитного договору та графіком зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до кредитного договору) передбачено зобов'язання відповідача повернути кредитні кошти пропорційними частками протягом квітня-вересня 2017 року. Додатковою угодою від 13 серпня 2008 року та додатком №2 до неї графік повернення кредитних коштів, не змінений, повернення кредитних коштів передбачено протягом квітня-вересня 2017 року. Таким чином, на протязі дії кредитного договору відповідач повинен був сплачувати проценти за користування кредитними коштами та за бажанням сплачувати тіло кредиту, а саме тіло кредиту повернути протягом квітня-вересня 2017 року. До моменту звернення позивача до суду відповідач сплатив частину тіла кредиту в сумі 1798 доларів 75 центів США. Щодо оплати процентів за користування кредитними коштами, то відповідач дійсно мав заборгованість по їх сплаті, внаслідок чого банк застосував до нього штрафні санкції. Відповідач в поточному році погасив, і заборгованість по процентах в розмірі 5945,23 доларів США, і пеню за невиконання зобов'язань в розмірі 554,24 долара США. Крім того здійснив в червні, липні та серпні 2014 року поточні платежі в повному обсязі. З червня поточного року відповідач увійшов у графік погашення процентів по кредитному договору і не має перед банком будь-якої заборгованості, тому на даний час права і інтереси банку не порушені. Банк отримав всі прибутки, які планував отримати по укладеному кредитному договору з відповідачем. Строк повернення кредитних коштів по кредитному договору, які позивач просить стягнути у сумі 35601,25 доларів США не настав і твердження позивача про наявність на даний час заборгованості по поверненню тіла кредиту є безпідставною, оскільки обов'язок сплатити тіло кредиту виникає у відповідача з квітня 2017 року. Згідно пункту 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то кредитодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини кредиту, що залишилась та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Тому, вважає, що вимога позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості по кредитному договору в розмірі 42100,72 долара США є безпідставною. Щодо вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення зазначає, що в 2013 році [PERSON] було отримано вимогу банку щодо дострокового погашення заборгованості від 26 квітня 2013 року. Після її отримання відповідач став виконувати зобов'язання належними чином сплативши щомісячні платежі в квітні, травні, липні 2013 року в повному обсязі. Банк в 2013 році не застосовував примусового стягнення. Протягом 2014 року позивач не направляв на адресу відповідачів письмової вимоги, як то передбачено статтею 35 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року №898. Пунктом 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту забезпеченого іпотекою за умови, якщо протягом шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу споживач не усуне порушення умов договору. Після відкриття провадження по даній справі відповідач сплатив заборгованість по кредитному договору, тобто усунув порушення умов договору. Вважає, що допущені відповідачем порушення по сплаті процентів за користування кредитними коштами не завдало позивачу ніяких збитків, так як відповідач на даний час повністю погасив заборгованість, в тому числі сплатив пеню, а позивач отримав по кредитному договору ті кошти, які він планував отримати надаючи кредит, тому обсяг прав банка не змінився. Також зазначає, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, так як це фактично призведе до стягнення у подвійному розмірі. Тому звернення стягнення на предмет іпотеки, вважає є передчасним, з підстав недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач зобов'язаний був повідомити її, як поручителя про невиконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань. В порушення умов договору поруки та ст. 526 ЦК України позивач не направив їй ні повідомлення, ні вимоги про сплату боргу. Також зазначає, що виходячи з положень ст.ст. 554-559 ЦК України, кредитор до подання позову повинен пред'явити вимогу до поручителя. Ст. 555 ЦК України розмежовує два окремих поняття: пред'явлення вимоги і подання позову, а ч. 4 ст. 559 йдеться мова про пред'явлення вимоги, що відповідно ст. 555 ЦК України не теж саме, що подання позову. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в задоволенні позовних вимог заявлених до неї відмовити. Відповідач [PERSON], який є представником ТОВ «Ліго ЛТД», в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ним допускалися порушення в оплаті регулярних платежів по кредиту, але на даний момент ним погашено заборгованість по відсоткам та пені. Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між АКБ «Форум» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0168/07/17-СL (далі - кредитний договір) разом з додатковими угодами №1 від 13 серпня 2008 року, № 2 від 15 вересня 2010 року, згідно з якими відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 40 000,00 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5%, на строк до 24 вересня 2017 року (а.с. 8-10, 11, 12,13). Повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 13,5% річних за користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язався проводити згідно з п. 1.3, 2.5 кредитного договору. Згідно п. 4.1 Кредитного договору за несвоєчасне та часткове повернення кредитних коштів Боржник сплачує неустойку у вигляді пені. Згідно п. 2.5 кредитного договору проценти за користування коштами сплачуються позичальником згідно з п. 2.7 цього договору, згідно якого проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користуванням кредитом позичальник сплачує у перший робочий день після вихідних або святкових днів. З п. 2.5 кредитного договору також вбачається, що несплата позичальником процентів в терміни, встановлені п. 2.7 цього договору дати, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно та майно, яке передане в заставу. В процесі користування кредитною лінією [PERSON] порушив свої зобов'язання по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Вказана обставина не заперечувалась сторонами. Як роз'яснено у п. 29 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки було укладено договір поруки від 25 вересня 2007 року та Додаткову угоду до нього від 13 серпня 2008 року (далі - договір поруки), згідно яких поручитель [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 40000 дол. США з кінцевим терміном повернення 24 вересня 2017 року (а.с.17, 18) Згідно п. 2.1. договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. З п. 3.1. договору поруки вбачається, що у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між майновим поручителем позичальника ТОВ «Ліго» ЛТД 26 вересня 2007 року та банком укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5304, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Приміщення належать на праві власності ТОВ «Ліго» ЛТД та договір про внесення змін до іпотечного договору від 13 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3856 ( а.с.14-15, 16). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідно до п. 5.2 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового погашення заборгованості за основним зобов'язанням, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 26 квітня 2013 року на адресу [PERSON] позивачем вимога щодо дострокового погашення заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42). [PERSON] не виконав зобов'язання по поверненню кредиту і відсотків у строки визначені договором та згідно розрахунку, станом на 16 травня 2014 року заборгованість за кредитними договором становить 42100,72 дол. США, в тому числі заборгованість по поверненню кредитних коштів 35601,25 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами - 5945,23 дол. США, пеня за невиконання зобов'язань - 554,24 дол. США. (а.с. 7). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] має прострочену заборгованість, позивач з урахуванням положень ст. 1050 ЦК України скористався своїм правом вимоги на дострокове погашення всієї суми та посилання відповідача про відсутність простроченої заборгованості по тілу та відсотках є необґрунтованим, оскільки погашення суми заборгованості під час розгляду справи не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Суд також не погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованість, оскільки вони протирічать роз'ясненням, викладеним у п. 42 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Також суд не може погодитися із запереченням представника відповідача [PERSON] як на підставу відмови у задоволенні позову щодо не направлення письмової вимоги згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки відповідно до роз'яснень, викладених у п. 37 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушене, підлягає захисту і в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09 вересня 2014 року становить 36120,14 доларів США, що еквівалентно 467755 грн. 81 коп. (станом на 10 вересня 2014 року 1 дол. США - 12,95 грн.), з яких: 35599,48 дол. США - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 520,66 дол. США - заборгованість за нарахованими процентами, а також звернути стягнення за іпотечним договором від 26 вересня 2007 року на предмет іпотеки нежитлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS], яке належить ТОВ «Ліго ЛТД» на погашення вказаної заборгованості за кредитним договором.

Outcome: partial