Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що 25 грудня 2014 року він позичив [PERSON] (далі - Відповідач) для облаштування робочого місця на ринку с. Коцюбинське Київської області хлібопекарні (Лавашниці) гроші в сумі 4 000,00 грн. під 26% річних в гривнях з обов'язковим щомісячним повернення процентів, що складає 86,67 грн. Про що було складено розписку. Позивач зазначає, що починаючи з 25 січня 2015 року, він щомісячно телефонував Відповідачу за номером телефону [NUMBER] з метою отримання відсотків від суми запозичення, проте всі спроби були марними. Відповідач відволікав Позивача обіцянками повернути гроші при отриманні пенсії, з його слів, то 4 то 6 числа. І так з місяця в місяць, Відповідач обманював його, скоюючи шахрайські дії. Позивач вказує, що порушення Відповідачем боргових зобов'язань спричинило йому моральні страждання, від яких постійно підвищувався тиск та матеріальні втрати на ліки і велику моральну шкоду, яку він оцінив в 4 000,00 грн., що не суперечить закону про стягнення збитків при понесенні моральної шкоди. У зв'язку з вищевикладеним, просив суд стягнути з Відповідача борг 8 000,00 грн. та 519,99 грн. процентів по договору. Стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору. Стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн. Стягнути з Відповідача на користь Позивача за користування його коштами 4 000,00 грн. за строк 32 місяців по 26 % річних (по 86 грн. щомісячно), що складає 2 773,00 грн. Стягнути з Відповідача на користь Позивача вартість послуги по друкуванню в «Урядовому кур'єрі» виклику до суду на 19 серпня 2017 на 09 год. 30 хв., що складає 336,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується публікацією в «Урядовому кур'єрі» , а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що 25 грудня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] для облаштування робочого місця на ринку с. Коцюбинське Київської області хлібопекарні (Лавашниці) гроші в сумі 4 000,00 грн. під 26% річних в гривнях з обов'язковим щомісячним повернення процентів, що складає 86,67 грн, що підтверджується розпискою. Крім того, судом встановлено, що Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за договором позики, в результаті чого виникла заборгованість. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо стягнення боргу, процентів та 3% річних. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховним судом України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), слід звернути увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували завдання йому моральної шкоди відповідачем у розмірі, що відповідає заявленим вимогам, суд відмовляє у задоволені позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 4 000,00 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких умов суд стягує з Відповідача на користь Позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє вимоги Позивача частково. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 526, 530, 624, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial