Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якої зазначив, що 30 червня 2016 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 3600 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 04 серпня 2016 року або за першою вимогою. Проте відповідач обов`язок по поверненню боргу у встановлений термін не виконав у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 3600 доларів США, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 9-10). Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 60-61). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в черговий раз подав до суду клопотання з проханням у зв`язку з його хворобою перенести розгляд справи на пізніший термін. Разом з тим, суд вважав можливим розглядати справу за відсутності відповідача з огляду на те, що ним в установлений законом порядку не подано до суду відзив на позовну заяву, мотиви та обґрунтування якого б обумовлювали обов`язкову його участь під час розгляду справи. Зміст долученої до клопотання довідки не підтверджує діагнозу наявність якого виключає можливість участі відповідача в судовому засіданні. При цьому, клопотання про перенесення розгляду справи, подане відповідачем до канцелярії суду особисто, що також є підтвердженням спроможності приймати участь в судовому засіданні відповідачем, який, крім іншого, не був позбавлений можливості забезпечити явку до суду представника. Заслухавши доводи позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). За змістом частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики, згідно вимог статті 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно розписки від 30 червня 2016 року [PERSON] взяв у борг в [PERSON] грошові кошти в сумі 3 600 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 04 серпня 2016 року або за першою вимогою (т. 1 а.с. 5). Абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України). З моменту отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження по справі з позовом та доданими до нього документами 08 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 18), суду не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за вищевказаною розпискою, як і не надано доказів на спростування заявлених позивачем вимог. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача з мотивів, якими обґрунтована позовна заява. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 86492,52 грн., що на день розгляду справи за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3600 доларів США, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 900,73 грн.

Outcome: approved