Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційним Банком «Надра» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 53/П/49/2008-840, за яким відповідачу надано кредит в сумі 14 033,66 доларів США на придбання транспортного засобу, строком до 17.03.2015 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами, мінімальний платіж 269,00 доларів США. За даним договором [PERSON] є позичальником, а [PERSON] поручителем. Згідно п.п. 5.1, 5.2 кредитного договору у випадку прострочення позичальником стоку сплати мінімальних необхідних платежів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБКУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту. Позичальник і поручитель відповідають перед банком, як солідарні боржники. 25.11.2009 року між банком та відповідачами укладено Додаткову угоду № 1, згідно умов якої позичальнику з грудня 2010 року по травень 2011 року надано відстрочку сплати частини необхідного платежу. 14.11.2011 року між банком та відповідачами укладено Додаткову угоду № 2, згідно умов якої при зміні умов кредитування позичальник одноразово користується програмою «Лонгація строку кредиту»; позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Згідно п. 5.3 у випадку прострочення позичальником зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го для прострочення, зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок. Пунктом 7.2 Додаткової угоди № 2, сторони домовилися щодо збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності встановленого чинним законодавством до 10 років. У зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язання виникла заборгованість, яка станом на 08.02.2017 року становить 19 933,92 доларів США, що еквівалентно 538 851,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) 10 497,03 доларів США, еквівалент 283 754,60 грн.; заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) - 4 545,74 доларів США, еквівалент 122 879,96 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 3 402,95 доларів США, еквівалент 91 988,18 грн.; штраф за порушення умов додаткової угоди - 1 488,20 доларів США, еквівалент 40 228,97 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи містяться його заяви про розгляд справи без його присутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства, однак, подали письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні позову, та заяви пр. застосування ч. 3 ст. 551 та ч. 2 ст. 616 ЦКУ. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 17.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційним Банком «Надра», правонаступником якого є позивач, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір «Автопакет» № 53/П/49/2008-840, за яким [PERSON] надано кредит в сумі 14 033,66 доларів США на придбання транспортного засобу - автомобіля «Daewoo», модель Nexia, рік випуску 2008, синього кольору, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] є поручителем. Кредит надався строком до 17.03.2015 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. У заявці [PERSON] на видачу готівки № 721 від 17.03.2008 року вказана сума - 14 033,66 доларів США, еквівалент 70 869,98 грн. Згідно меморіального ордеру № 1 від 17.03.2008 року ВАТ КБ «Надра» перерахував ТОВ «Астра-Моторс» в рахунок оплати за автомобіль за договором купівлі-продажу № 47 від 12.03.2008 року в сумі 70 875,00 грн. 12.03.2008 року між ТОВ «Астра-Моторс» та [PERSON] укладено Договір № 47 купівлі-продажу автомобіля в кредит - «Daewoo», модель Nexia. Вартість автомобіля склала 78 750,00 грн. Сума в розмірі 7 875,00 грн. сплачується покупцем, а залишок вартості - 70 875,00 грн. з рахунок коштів, які надає йому банк згідно з умовами кредитного договору. Вид розрахунків - безготівковий. 25.11.2010 року між ВАТ КБ «Надра», [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, якою через виникнення заборгованості по сплаті кредитних коштів, було внесено зміни до кредитного договору, складено новий графік. 14.11.2011 року між ПАТ КБ «Надра», [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2, якою викладено Договір «Автопакет» в іншій редакції, змінено строк виконання зобов'язання до 16.09.2016 року. Складено новий Графік. З наданих документі вбуло встановлено, що Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Позичальник свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконував, остання проплата була у березні 2014 року. У зв'язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить суд стягнути з відповідачів борг в солідарному порядку, який станом на 08.02.2017 року становить 19 933,92 доларів США, що еквівалентно 538 851,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена) 10 497,03 доларів США, еквівалент 283 754,60 грн.; заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) - 4 545,74 доларів США, еквівалент 122 879,96 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 3 402,95 доларів США, еквівалент 91 988,18 грн.; штраф за порушення умов додаткової угоди - 1 488,20 доларів США, еквівалент 40 228,97 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. З договору слідує, що він не містить визначеної дати (ст. 252 ЦК України), то в силу ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З матеріалів справи встановлено, що з березня 2014 року позичальник перестав повністю виконувати взяті на себе зобов'язання, термін дії виконання зобов'язання - до 16.09.2016 року. Шестимісячний строк сплинув 16.03.2017 року, а подано позов лише 28.03.2017 року. Таким чином, договір поруки припинив свою дію. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Таким чином, відповідальність за порушення зобов'язання має нести позичальник - [PERSON] По даній справі позивач просить стягнути борг, а саме - заборгованість за кредитом у розмірі 10 497,03 доларів США, еквівалент 283 754,60 грн., та заборгованість по сплаті відсотків - 4 545,74 доларів США, еквівалент 122 879,96 грн. Враховуючи надані позивачем документи, суд вважає, що дані суми підлягають стягненню з [PERSON] на користь банку. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позивач просить стягнути пеню за період з 08.02.2016 року по 23.01.2017 року в сумі 3 402,95 доларів США, еквівалент 91 988,18 грн. На думку суду дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути і штраф за порушення умов - п. 5.3 Додаткової угоди № 2 - 1 488,20 доларів США, еквівалент 40 228,97 грн. Відповідно п. 5.3 додаткової угоди № 2 від 14.11.2011 року у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4 (порядок погашення суми заборгованості) цього Договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 10 процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок. Однак, в даному випадку, банк бає отримати і пеню, і штраф за порушення одного і того ж зобов'язання. Тоді як відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вимога щодо стягнення штрафу не підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. Загальна сума коштів, яка має бути стягнута з [PERSON] на користь позивача - заборгованість по тілу кредиту та процентам в розмірі 15 042,76 доларів США (еквівалент 406 634,56 грн.), та пені в розмірі 91 988,18 грн. Суд не приймає до уваги заперечення [PERSON], оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження її заперечень та доводів позивача. Як і відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 551 та ч. 2 ст. 616 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 8 082,78 грн. Оскільки, позов задоволено частково, розмір судового збору, який має бути відшкодований позивачу становить 7 479,34 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial