Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 16.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», у відповідності до ст. 1 пової редакції Статуту АТ«ОТП Банк», зареєстрованої Національним банком України 18.06.2009р., реєстраційний № 273. укладено кредитний договір №ML-H00/061/2008. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] 03.07.2009 року укладено договір іпотеки № ML-H00/061/2008, відповідно до якого предметом іпотеки виступає квартира № 17, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Горького, буд. №33. 24.12.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким банк відступив фактору право вимоги за кредитним договором №ML-H00/061/2008, укладеним з [PERSON], а також відступлено право вимоги за договором іпотеки № ML-H00/061/2008. На підставі укладених договорів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на сьогодні є кредитором у зобов'язанні та іпотекодержателем. ОТП «Факторинг Україна» стало відомо, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37345245 від 30.04.2013, виданої державним виконавцем Лепською А.В., ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] 07.12.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні з заявою про звільнення майна з-під арешту. 15 грудня 2015 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсон було надано відповідь, що 17.09.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувану згідно ст.47 Закону України «Про виконавче провадження, при цьому державним виконавцем не було вирішено питання про зняття арешту, накладеного згідно даного виконавчого провадження на майно боржника. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відомості про арешт майна [PERSON] призводить до порушення прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна як іпотекодержателя арештованого майна для задоволення своїх вимог. На сьогодні у Відділі Державної виконавчій службі Дніпровського районного управління юстиції відсутнє виконавче провадження з виконання рішення суду або іншого органу. Таким чином, обставини, у зв'язку з якими було накладено арешт майна позивача, відпали, але права позивача, як власника на вільне розпорядження майном, не поновлені. Іншого способу для відновлення порушеного права у позивача, як звернення до суду із заявою про звільнення майна з-під арешту, немає. У звязку з чим просив суд зняти арешт, накладений постановою про арешт на боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37345245 від 30.04.2013 року, виданої державним виконавцем Лепською А.В., ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні на майно [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутній за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, \~- за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ Представник третьої особи в судове засідання не зявився про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що державний виконавець діяв в межах закону, будь-яких порушень не було, просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», у відповідності до ст. 1 пової редакції Статуту АТ«ОТП Банк», зареєстрованої Національним банком України 18.06.2009р., реєстраційний № 273. укладено кредитний договір №ML-H00/061/2008. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] 03.07.2009 року укладено договір іпотеки № ML-H00/061/2008, відповідно до якого предметом іпотеки виступає квартира № 17, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Горького, буд. №33. 24.12.2010 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким банк відступив фактору право вимоги за кредитним договором №ML-H00/061/2008, укладеним з [PERSON], а також відступлено право вимоги за договором іпотеки № ML-H00/061/2008. На підставі укладених договорів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на сьогодні є кредитором у зобов'язанні та іпотекодержателем. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37345245 від 30.04.2013, виданої державним виконавцем Лепською А.В., ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні, накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] 07.12.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні з заявою про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37345245 від 30.04.2013, виданої державним виконавцем Лепською А.В., ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні на майно [PERSON] З відповіді ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсон від 15 грудня 2015 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» коштів в розмірі 527 466,14 гривень. 17.09.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувану згідно ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час у Відділі Державної виконавчій службі Дніпровського районного управління юстиції відсутнє виконавче провадження з виконання рішення суду або іншого органу, де боржником є [PERSON] Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 14 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження має вищий приорітет над незареєстрованими обтяженнями. Обтяжувач з вищим пріорітетом має переважне право на звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в разі звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не е заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно боржника може бути звільнено з - під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач як іпотекодержатель арештованого майна позбавлений можливості реалізувати своє право на погашення існуючої заборгованості.

Outcome: approved