Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про виплату заборгованості по заробітній платі у вигляді премії за період з жовтня 2008 року по травень 2010 року та виплату заподіяної моральної шкоди і компенсації втраченої частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, в якій зазначає, що він працює з 2007р. електрозварником в ДП «Укрспецвагон». Чесно і добросовісно виконував свої професійні обов'язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, часто йому доручали виконувати відповідальну роботу. В 2009р. на загальних зборах їм повідомили, що у зв'язку з фінансово-економічною кризою їм не будуть проводити виплату за кодом 92 премію відрядну, незважаючи на те, що вони поставлені задачі виконували, а рентабельність роботи підприємства складала не менше 2,2%. Адміністрація мотивувала тим, що реалізація вагонів різко зменшилась у зв'язку з відсутністю попиту на них, тому просили почекати, а після реалізації вагонів проведуть виплату за кодом 92 премія відрядна. В 2009р. та 2010р. премія їм не виплачувалась. Вагони, які вони випустили за цей період, були продані заводом, але винагорода йому за виконану роботу не виплачувалася в повному обсязі. Голова профкому Твердохліб О.А. 31.07.2009 року змушений був звернутися до Кабінету Міністрів України з проханням надати письмове роз'яснення, чому не виконується Положення про преміювання робітників ДП «Укрспецвагон» та не виконуються умови передбачені Галузевою угодою. Згідно відповіді від 19.08.2009р. за підписом заступника Міністра Бадагов В.Ф. вони дізналися, що підприємство в 2008р. працювало з рентабельністю 2,2%, а питання щодо виплати преміальних за підсумками роботи за рік буде вирішуватись пізніше, після всіх перевірок. В 2010р. голова профкому звернувся до Міністерства праці та соціальної політики і 09.03.2010р. отримав відповідь за підписом директора Департаменту Товстенко О., що для більш детальної перевірки та встановлення порушень йому необхідно надати ряд документів і після отримання даних документів в листі від 24.03.2010р. за підписом першого заступника начальника інспекції - заступника Головного державного інспектора праці області Назаренко О.М. повідомив, що згідно п.3.2.26 Колективного договору ДП «Укрспецвагон» передбачається здійснювати преміювання працівників та повідомив, що протягом 2009р. премія працівникам ДП «Укрспецвагон» не виплачувалась. Враховуючи той факт, що керівники міняли один одного, а премія продовжувалась не виплачуватися, він змушений був звернутися до в.о. директора ДП «Укрспецвагон» Куденко І.О., щоб останній надав розрахунок заробленої, але не виплаченої йому премії. Листом від 07.05.2010р. йому повідомили, що дану інформацію він зможе отримати тільки на вимогу суду. Так як премія їм не виплачувалась голова профкому [PERSON] звернувся до нового директора ДП «Укрспецвагон» Котяй В.Ф., щоб директор роз'яснив чому та коли буде проведена виплата премії за основні результати господарської діяльності і 27.10.2010р. отримав відповідь, що криза триває, вагони не реалізуються, тому премія працівникам усіх підрозділів не нараховується. Працівники ДП «Укрспецвагон» були патріотами свого підприємства і продовжували вірити керівникам, які так часто міняли один одного, але всі вони запевнили їх, що після ліквідації фінансово-економічної кризи та продажу вагонів, невиплачені кошти з 2008р. по 2010р. будуть повернуті. В газеті «Голос Лозівщини» №125-126 від 02.11.2012р. директор ДП «Укрспецвагон» Г.Бурцев офіційно заявив, що вагони, які вони випускали з 2008р. по 2012р. успішно продані, також повідомив, що нібито зварювальники, тобто і він, отримає заробітну плату більш ніж 10 тис.грн.. Дана інформація не відповідала дійсним обставинам справи, але вона дала йому зрозуміти, що фінансово-економічна криза в ДП «Укрспецвагон» скінчилася і прийшов час повертати зароблену, але не виплачену заробітну плату за 2008, 2009, 2010 рр.. Всі переговори не давали бажаного результату, тому вони змушені були звернутися до прокуратури, яка після перевірки викладених фактів 15.01.2013р. дала відповідь, що премія згідно п.3.2.26 Колективного договору повинна виплачуватись, але не нараховувалась та рекомендували звернутися згідно глави XV КЗпП України до суду. Так як вони не мали розрахунків премії за підсумками господарської діяльності з жовтня 2008р. по травень 2010р. до суду вони не зверталися та просили директора ДП «Укрспецвагон» Бурцева Г.Є. зробити розрахунок невиплаченої премії за вказаний період, щоб вони змогли звернутися до суду. Згідно відповіді від 11.07.2013р. директор повідомив, що з жовтня 2008р. по травень 2010р. надбавка до заробітної плати виплачувалась не в повному обсязі, тобто премія за вказаний період не нараховувалась, але розрахунок чомусь не було надано. Тому члени профкому повторно звернулися до в.о. директора ДП «Укрспецвагон», голови комісії з реорганізації [PERSON], щоб надав копію розрахункового листка за період з жовтня 2008р. по травень 2010р., а також за вказаний період зробили розрахунок не виплаченої премії. І згідно відповіді від 17.11.2014р. дізналися, що вагони, які раніше із заяв колишнього директора були реалізовані, чомусь в 2014р. не були вже реалізовані, так як не було попиту на збут, тому премія за основні результати господарської діяльності не виплачена, а розрахунок не виплаченої премії та копії розрахункових листів за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. надати не можуть у зв'язку з відсутністю статті закону КЗпП (мова оригіналу). Тому 01.12.2014р. голова профкому вкотре звернувся до Міністерства інфраструктури України з проханням надати відповідь, чому підприємство ДП «Укрспецвагон» за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. працювало з рентабельністю не менше 2,2%, вагони були продані, але премія згідно положення про преміювання робітників ДП «Укрспецвагон» та п.3.2.26 Колективного договору та п.3.2.24 Галузевої угоди, не виплачувалась. 17.12.2014р. начальник Департаменту вагонного господарства Ткачук О.В. повідомив, що премія за основні результати господарської діяльності працівникам усіх підрозділів не виплачувалась у зв'язку з фінансово-економічною кризою. Голова профкому ВППЗ [PERSON] зустрічався з профактивом та в.о. директора ДП «Укрспецвагон», головою комісії з реорганізації [PERSON], зустріч була конструктивною, на якій було досягнуто перспективних домовленостей. Стосовно виплати премії, керівник повідомив, що виплатити за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. не може, так як фінансово-економічні відносини здійснювали інші керівники, які і повинні були виділяти кошти на преміювання за реалізацію вагонів, тому виконати виплату без рішення суду він не може. Щоб звернутися до суду необхідно було мати інформацію про кошти, які були зароблені, але не нараховані і відповідно не виплачувалися працівникам з жовтня 2008р. по травень 2010р.. Згідно відповіді від 12.02.2015р. в.о. директора ДП «Укрспецвагон», голови комісії з реорганізації [PERSON] повідомив, що без рішення суду заборговані кошти виплатити не може та не має жодного юридичного права дати вказівку бухгалтеру нарахувати премію за основні результати господарської діяльності, але ж голова профкому ВППЗ [PERSON], просив зробити тільки розрахунок не виплаченої частини заробітної плати з жовтня 2008р. по травень 2010р., щоб звернутися до суду. Позивач зазначає, що згідно його розрахунків за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. йому не виплачено: жовтень 2008р. - 1274,62 грн., листопад 2008р. - 1134,39 грн., грудень 2008р. - 1038,02 грн., січень 2009р. - 1122,39 грн., лютий 2009р. - 1178,71 грн., березень 2009р. - 1105,20 грн., квітень 2009р. - 1130,77 грн., травень 2009р. - 704,14 грн., червень 2009р. - 1269,10 грн., липень 2009р. - 991,62 грн., серпень 2009р. - 1642,20 грн., вересень 2009р. - 1232,47 грн., жовтень 2009р. - 1109,18 грн., листопад 2009р. - 802,36 грн., грудень 2009р. - 680,85 грн., січень 2010р. - 1301,97 грн., лютий 2010р. - 1103,00 грн., березень 2010р. - 1000,01 грн., квітень 2010р. - 764,02 грн., травень 2010р. - 806,54 грн.. Всього: 21391,56 грн. В результаті недоплаченої йому заробітної плати, яку він чесно заробив своєю працею, він не зміг оздоровитися сам та оздоровити свою сім'ю, належно підготувати дітей до навчання, організовувати та проводити зустрічі зі своїми друзями та колегами по роботі, допомогти рідним, тому він став вагатися, чи потрібно жити по законам України, відстоюючи свої соціально-економічні права та інтереси, чи можливо торгувати своєю честю і совістю, нехтуючи власною гідністю. В результаті він втратив повноцінний сон, та можливість в установленому ритмі спілкуватися зі своїми знайомими та друзями, став замикатися на проблемах, які виникли в результаті таких обставин, став незрозумілий для своєї дружини. В процесі спілкування з своїми товаришами, він підсвідомо доводить про правильність та законність свого життєвого вибору професії та, що його щомісячна заробітна плата не становить 10 тис.грн., як це було сказано одним із директорів підприємства, а значить його можливості значно обмежені, інколи в десятки рази. В результаті таких обставин він становиться незрозумілим для своїх співбесідників і тільки ціною додаткових моральних зусиль, він намагається стати таким, як був раніше. Поступитися із своїми знаннями та честю він не може, в результаті цього у нього з'являються проблеми, які впливають на звичайний ритм його життя та розривають раніше установлені зв'язки між рідними, близькими, друзями та знайомими. Невиплата частини заробітної плати призвела до розриву його нормальних життєвих зв'язків. Добре розуміє, що його моральні страждання реально оцінити в грошовому еквіваленті не можливо, але хоч би як зарадити він оцінює його моральні страждання в 21391,56 грн. В результаті затримки термінів виплати частини заробітної плати та проведення розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати складає 5283,46 грн.. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача ДП «Укрспецвагон» на його користь не виплачену йому частину заробітної плати за підсумками господарської діяльності за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. в розмірі 21391,56 грн. Стягнути з відповідача ДП «Укрспецвагон» на його користь компенсацію за вчасно не виплачені йому частину заробітної плати за період з жовтня 2008р. по травень 2010р. в розмірі 5283,46 грн.. Стягнути з відповідача ДП «Укрспецвагон» моральну шкоду заподіяну йому в результаті невчасної виплати частини заробітної плати в розмірі 21391,56 грн.. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання з'явилися, підтримали вимоги, викладені в позовній заяві та в уточненнях і доповненнях до позовної заяви в повному обсязі та пояснили, що позивач [PERSON] працює з 2007р. електрозварником в ДП «Укрспецвагон». Вважають, що з 2009р. по травень 2010р. позивачу не в повному обсязі виплачувалася заробітна плата у вигляді премії 20%. Накази про припинення преміювання працівників починаючи з 2009р. по травень 2010р. видавалися ДП «Укрспецвагон» з грубим порушенням чинного законодавства України та погіршували соціально-економічне становище працівників і умови, які раніше були обумовлені Колективним договором та Положенням про преміювання працівників ДП «Укрспецвагон» і чітко визначалися в додатку № 1 про преміювання виробничих робітників вагоно-будівельного цеху № 1, в якому було передбачено - за виконання плану виготовлення вагонів преміювання в розмірі 20%. В 2009р. на загальних зборах працівників підприємства їх повідомили, що у зв'язку з фінансово-економічною кризою їм не будуть проводити виплату за кодом 92 премію відрядну, незважаючи на те, що вони поставлені задачі виконували, а рентабельність роботи підприємства складала не менше 2,2%. Адміністрація мотивувала тим, що реалізація вагонів різко зменшилась у зв'язку з відсутністю попиту на них, тому просили почекати, а після реалізації вагонів проведуть виплату за кодом 92 премія відрядна. Вони неодноразово зверталися до керівництва підприємства з приводу виплати премії за вказаний період, однак це питання так і не було вирішено. Так, заборгованість по виплаті премії у розмірі 20% за 2009р. складає 8373,07 грн., за 2010р. по травень місяць - 2709,43 грн., компенсація за вчасно не виплачену частину заробітної плати згідно інфляції з 2009р. по 2015р. - 10292,57 грн., з 2010р. по 2015р. - 10245,57 грн., всього - 31620,64 грн., що просять стягнути з відповідача у повному обсязі. Крім того, просять стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну позивачу в результаті невчасної виплати частини заробітної плати в розмірі 21391,56 грн.. Представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - Черняков С.М. в судове засідання з'явився, позовні вимоги, уточнення та доповнення до позовної заяви позивача не визнав та пояснив, що станом на 08.04.2015 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] відсутня. Згідно наказу ДП «Укрспецвагон» № 324 від 25.12.2008р. всім працівникам підприємства проведено нарахування премії за вересень, жовтень, листопад, грудень 2008 року у розмірі 10% тарифної ставки або на заробіток за відрядними розцінками. Надалі премія в період з січня 2009 року по квітень 2010 року не нараховувалась та не виплачувалась працівникам на підставі наказів № 146 від 27.04.2009р., № 322 від 30.11.2009р., № 342 від 15.12.2009р., № 358 від 29.12.2009р., № 53 від 01.02.2010р., № 99 від 27.02.2010р., № 152 від 31.03.2010р., № 179 від 30.04.2010р., № 216 від 28.05.2010р.. В червні 2010 року позивачу нарахована та виплачена премія за травень 2010 року в розмірі 609,62 грн., згідно даних зазначених в особовому рахунку [PERSON] за 2010 рік. Що стосується стягнення моральної шкоди, то позивачем не доведено через які саме моральні страждання порушено його права. Відповідачем не порушено жодних прав позивача, а позивач не довів належними доказами порушення його прав, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він також працює на підприємстві ДП «Укрспецвагон». В 2008 році на підприємстві було погано с грошима. Керівництво ДП «Укрспецвагон» вирішило зібрати працівників заводу і обговорити питання про невиплату премії працівникам у розмірі 30%, а на ці кошти закупити матеріали, а премію виплати пізніше, як продадуть продукцію підприємства. Робітники заводу на цю пропозицію погодилися, але їх ввели в оману і премію не виплатили. Премію не виплачували з жовтня 2008 року по травень 2010 року. Вони неодноразово зверталися до адміністрації ДП «Укрспецвагон» з проханням виплатити їм преміювання за вказаний період, однак до теперішнього часу премію так і не виплатили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він також працював на ДП «Укрспецвагон». З січня 2015 року знаходиться на пенсії. Восени 2008 року адміністрація підприємства повідомила працівників заводу, що на підприємстві складне матеріальне становище. Вирішили не виплачувати тимчасово премію, а на ці кошти закупити матеріали для ремонту вагонів. Згідно п. 3.2.26 колективного договору ДП «Укрспецвогон» підприємство за підсумками господарської діяльності повинно здійснювати преміювання у відповідності до Положення про преміювання. Однак до теперішнього часу премії їм так і не виплатили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з 2001 року обраний головою перинної профспілкової організації ДП «Укрспецвагон». Восени 2008 року у зв'язку з економічною кризою та кризовою ситуацією на підприємстві були проведені збори колективу підприємства та колективно прийнято рішення, щоб не скорочувати працівників заводу, тимчасово не виплачувати премію. Дане рішення було прийнято колективно, складну ситуацію на заводі доповідав директор ДП «Укрспецвагон». З рішенням при тимчасову невиплату премій погодилися працівники заводу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з жовтня 2008 по травень 2010 року на підприємстві недоплачувалася заробітна плата робітникам заводу. Будучи головою профспілки він звертався до директора заводу Фоміна з питанням невиплати заробітної плати, оскільки на підприємстві був велике замовлення, реалізовувалися вагони, але премію не платили. Премія - це складова частина заробітної плати, вона повинна нараховуватися за виконання плану - 20% та 10% - за відсутність браку. У 2008 році завод переміг у тендерах на випуск нових вагонів на декілька років вперед. Підприємство працювало у три зміни, без вихідних, рентабельність підприємства була 2,2%. В жовтні 2008 року їх зібрав директор заводу, на збори прийшло біля 300 чоловік, де повідомив, що гроші їм вернуть, але трохи пізніше, оскільки на підприємство надійшло велике замовлення і треба закупити матеріали для виконання цього замовлення. Але до теперішнього часу гроші їм так і не повернули та премію не виплатили. Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 02.04.2007 року працює електрозварником в ДП «Укрспецвагон» (ПАТ «Укрзалізниця») по теперішній час, про свідчить запис у трудовій книжці [NUMBER] (а.с. 10). За довідкою ДП «Укрспецвагон» № 210 від 08.04.2015р. вбачається, що станом на 08.04.2015 року заборгованості по виплаті заробітної плати та інших платежів перед [PERSON] не має (а.с. 55). Позивач вважає, що в період 2009-2010 роки йому не в повному обсязі виплачувалася заробітна плата, а саме не нараховувалася премія. При вирішенні спорі про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. У відповідності до ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі. Стаття 14 Закону України «Про оплату праці» встановлює, що договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди». В судовому засіданні встановлено, що згідно п. 3.2.26 колективного договору ДП «Укрспецвагон» преміювання працівників ДП «Укрспецвагон» здійснюється за підсумками господарської діяльності згідно Положення, розробленого відповідно з рекомендаціями Укрзалізниці, конкретними умовами та завданнями, які стоять перед структурними підрозділами, виходячи із фінансової можливості підприємства (а.с. 95-98). Згідно п.п. 2, 3, 4, 17, 19 Положення про преміювання робітників ДП «Укрспецвагон», затвердженого директором ДП «Укрспецвагон» та головою профкому, преміювання за цим положенням провадиться з фонду оплати праці. Розмір премії, з урахуванням перевиконання показників, не повинен перевищувати 35 відсотків. Премія нараховується виробничим робітникам по додатку № 1 до положення. Підставою для нарахування премії є дані бухгалтерської звітності, оперативного обліку та даних відділу технічного контролю. За умови невиконання структурним підрозділом (цехом, дільницею, бригадою) за місяць основних показників преміювання (установленої номенклатури) - премія не нараховується, а при виконанні зростаючим результатом з початку року об'ємних показників, при наявності прибутку та економії фонду оплати праці - розглядається комісією підприємства. Остаточно премія затверджується директором підприємства (а.с. 99-104). Крім того, за протоколом № 7 від 20.11.2008 року зборів трудового колективу ДП «Укрспецвагон» було постановлено: «Дозволити керівництву та адміністрації підприємства з метою недопущення зупинки виробництва та підприємства в цілому, збереження цілісності колективу підприємства, прийняття нестандартних (непопулярних) рішень по управлінню роботою підприємства та його структурних підрозділів, ведення цінової політики, яка дасть можливість стабілізації виробництва та запобігання фінансовій кризі, співробітництва з органами державної влади, фінансовими установами, іншими комерційними структурами» (а.с. 134-135). Так, премія працівникам ДП «Укрспецвагон» в період з січня 2009 року по квітень 2010 року не нараховувалась та не виплачувалась на підставі наказів директора підприємства, узгоджених головою профкому за № 146 від 27.04.2009р., № 322 від 30.11.2009р., № 342 від 15.12.2009р., № 358 від 29.12.2009р., № 53 від 01.02.2010р., № 99 від 27.02.2010р., № 152 від 31.03.2010р., № 179 від 30.04.2010р., № 216 від 28.05.2010р. у зв'язку зі зменшенням обсягів перевезень, відсутністю попиту на збудовані вагони, ненадходженням коштів за виконані роботи та фінансово-економічною кризою (а.с. 80-88). На підтвердження зменшення обсягів виробництва та з метою недопущення погіршення фінансового стану підприємства, директором ДП «Укрспецвагон» видавались накази № 149 від 29.04.2009р., № 152 від 30.04.2009р., № 165 від 12.05.2009р., узгоджені головою профкому, про переведення підприємства на неповний робочий час (а.с. 153-155). Дані накази ніким не оскаржувалися, не скасовані та є чинними на момент розгляду справи. Отже, підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді премії у суду не має. Що стосується компенсації втрати частини заробітної плати з індексацією, то згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. № 1427 (зі змінами), ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в частині стягнення заборгованості по виплаті премії у розмірі 20% відмовлено. Позивач просить стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 21391,56 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки в правових позиціях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під спричиненням моральної шкоди слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав власності, нормальних життєвих зв'язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Стаття 237-1 КЗпП України містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Суд, установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосовувати відповідальність, що передбачена ст. 237-1 КЗпП. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі №6-54цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. В судовому засіданні позивач не довів в чому виявилася заподіяна йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та наявність причинного зв'язку між шкодою та діяннями відповідача і виною останнього. Так, суд, не встановив порушення трудових прав позивача, а отже і відсутні підстави для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду. Враховуючи вищевикладене, на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed