Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він працював директором в ПП «Азалія» з 7.07.2011 року по 14.10.2011 року та був звільнений з роботи за згодою сторін. При звільненні роботодавець не провів з ним повний розрахунок, а тому він звертався до Володарсько - Волинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Його позовні вимоги було задоволено і лише 30.09.2016 року відповідач провів з ним остаточний розрахунок. Позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з часу ухвалення судом рішення, тобто з 06 квітня 2013 року по день фактичного з ним розрахунку, який відбувся 30.09.2016 року. Крім того діями відповідача позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в душевних та моральних стражданнях і яку він оцінює в 2000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06 квітня 2013 року по 30 вересня 2016 року, який становить 48320,55 грн. та заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та дав пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що рішення Володарсько - Волинського районного суду від 05.04.2013 року було стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі та в повному обсязі середній заробіток за час затримки розрахунку. Виконання судового рішення затягнулось по причині відсутності коштів на підприємстві та тривалого перегляду справи апеляційним судом. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. - 2 - Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 по справі № 1- 5/2012 зазначив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації у строки зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Підставами для відповідальності роботодавця передбаченої ст.117 КЗпП України є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум та факт проведення з ним остаточного розрахунку. При наявності рішення суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності за ст..117 КЗпП України до фактичного розрахунку з працівником. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за весь період невиплати власником належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові ВС України від 29.01.2014 року у справі 6-144ц-13. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді директора з 07.07.2011 року по 14.10.2011 року. При звільненні з позивачем не було проведено повний розрахунок. Рішенням Володарсько - Волинського райсуду від 05.04.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.10.2011 року по 05.04.2013 року з відрахуванням всіх належних платежів, яке вступило в законну силу. Належні працівникові при звільненнні сума 1671,43 грн. була сплачена на рахунок позивача згідно платіжного доручення №4 від 12.01.2015 року, що підтверджується довідкою Хорошівського районного відділу ДВС у Житромирській області. Середній заробіток за час затримки розрахунку був сплачений позивачу 30.09.2016 року згідно платіжного доручення №620 від 30.09.2016 року. Так як з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 14.10.2011 року по 05.04.2013 року в сумі 20018,18 грн., тому стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку з 06.04.2013 року по день фактичного розрахунку належних працівникові при звільненні сум, тобто по 12.01.2015 року. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2013 року по 12.01.2015 року становить 442 дні, які визначені судом та містяться в листах Міністерства соціальної політики України. Середньомісячна заробітна плата позивача згідно рішення Володарсько - Волинського районного суду від 05.04.2013 року та виданої довідки ПП «Азалія», що знаходиться в матеріалах цивільної справи №0606/19/2012 становить 1200 гривень, середньоденна заробітна плата становить (1200 : 22) = 54,55 грн.. Таким чином, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2013 року по 12.01.2015 року становить 442 дні х 54,55 = 24111,10 грн. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, так як заборгованість по заробітній платі позивача становила більше його середньомісячного заробітку та рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 05.04.2013 року, яке вступило в законну силу, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку не зменшувався. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування моральної шкоди пов'язаної з порушенням його законних прав на своєчасне отримання винагороди за працю. - 3 - Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує моральні та душевні страждання працівника у зв'язку з відсутністю коштів, втрату нормальних життєвих зв'язків, розмір заборгованості по заробітній платі, термін часу протягом якого працівник не отримав винагороду за свою роботу, що рішенням Володарсько - Волинського районного суду від 05.04.2013 року моральна шкода за несвоєчасну виплату заробітної плати не стягувалась, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1200 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial