Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про повернення боргу, в якій зазначає, що 08 січня 2008 року дала в борг відповідачу гроші у сумі 13000 грн., про що в той же день уклала з нею договір займу на вказану суму. Відповідач зобов'язалась повернути їй борг до 25 вересня 2013 року, в підтвердження чого відповідач надала їй розписку 21 вересня 2013 року. Протягом цього року відповідач, не дивлячись на її неодноразові вимоги, не повертає, хоча зобов'язалась повернути отримані від неї гроші через кілька днів, тобто ще 25 вересня 2013 року. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 13000 грн.. Позивач у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнавала повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, 08 січня 2008 року позивач [PERSON] надала відповідачу у позику суму у розмірі 13000 грн., яку остання зобов'язувалася повернути до 25 вересня 2013 року, про що свідчить розписка від 21 вересня 2013 року (а.с. 6). Відповідач [PERSON] зобов'язувалася повернути позивачу [PERSON] суму боргу до 25 вересня 2013 року, але так і не повернула. Крім того, суд надавав сторонам термін для добровільного вирішення спору, однак відповідач не повернула борг позивачу. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в установлений строк не повернула грошові кошти, а отже вона порушила грошове зобов'язання та не виконала умови договору позики. У відповідності ст.ст. 625, 1050 ЦК України, сума боргу, яка підлягає поверненню позивачеві, згідно розписки, складає 13000 грн.. За таких обставин, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 13000 грн. у зв'язку з невиконанням умов договору позики. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved