Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягувати на його користь з [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення ним навчання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач являється батьком позивача. На теперішній час позивач з 01.06.2016 року навчається у у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) денної форми навчання, на платній основі. Після досягнення 18-річного віку позивача під час його навчання в учбовому закладі відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Відповідач має постійне місце роботи, є працездатним, тому має можливість утримувати сина під час його навчання в учбовому закладі. Мати позивача самостійно не може забезпечити оплати всіх витрат, пов'язаних з навчанням сина у навчальному закладі, оскільки сама являється інвалідом 3 групи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в розмірі 1200 грн. щомісяця до закінчення ним навчання, оскільки відповідач вже офіційно не працює. Пояснив, що позивач [PERSON] навчається на контрактній формі навчання. Витрачає кошти на проживання у гуртожитку, проїзд. Всі фінансові витрати по його утриманню лягли на плечі матері позивача. Відповідач позивачу добровільно не допомагає. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 13.01.2017 року заяві зазначив, що позовні вимоги не визнає. Просив суд стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісяця, до закінчення ним навчання, оскільки на теперішній час не працює. Розгляд справи просив провести у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Згідно до вимог ст.182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення; ч.1 ст.199 СК України - якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON] записаний і являється батьком позивача по справі [PERSON](а.с.9). Відповідно до договору №16/321 від 12.08.2016 року позивач [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, термін навчання з 01.09.2016 року по 29 червня 2017 року, вартість навчання складає 6155 грн. за весь період навчання (а.с.34). Відповідно до договору №16/414 від 31.08.2016 року позивач проживає у гуртожитку, вартість проживання складає 2500 грн. за весь період навчання (а.с.33). Згідно довідки №4874/02-3-25 від 31.10.2016 року мати позивача [PERSON] є інвалідом 3 групи довічно та отримує пенсію у сумі 1130 грн.(а.с.35). Відповідно довідки №10/35-723 від 15.12.2016 року мати позивача [PERSON] в Вінницькій філії ПАТ «Укртелеком», її заробітна за січень - грудень 2015 року становить 45986,30 грн.(а.с.46), за січень - листопад 2016 року становить 55330,31 грн.(а.с.47). Отже, при визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивач [PERSON] не працює, навчається на денному відділенні у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця). Стан здоров'я відповідача [PERSON] задовільний, він є працездатним, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього немає. Суд не приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти вказані позивачем у позовній заяві, однак розмір який згоден платити відповідач, а саме в розмірі 500 грн. щомісяця, до закінчення ним навчання, не буде достатнім для забезпечення необхідних умов життя [PERSON] і буде суперечити його інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Даний розмір є необґрунтованим та недостатнім. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати сина, судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний та може надавати на утримання позивача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до закінчення ним навчання. Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та такою, що відповідає потребам позивача на даний час. Отже, суд не приймає вимоги позивача, так як вони спростовуються встановленими судом обставинами. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та їх частковому задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial