Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17.09.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції, актовий запис №83. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 17 вересня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним. Сумісно з відповідачем не проживають три роки.Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони були не сумісні, з цієї причини в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв'язку з чим він звертається до суду з цим позовом. Спір про майно подружжя відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, відповідач з цим рішенням згодна. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.07.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.08.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.08.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 26.09.2018. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 17 вересня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17.09.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №83. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, відповідно. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved