Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій він зареєстрований та постійно проживає. У даній квартирі крім нього зареєстровані: його колишня дружина [PERSON], з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2013 року по 09.07.2015 року, та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином проживають окремо у селі Дібровинці Оратівського району Вінницької області. Оскільки відповідачка більше року не проживає за місцем реєстрації, не приймає участі в утриманні квартири, томупозивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] республіки Крим, такою, що втратила право користування квартирою № 17 в будинку № 13 по вулиці Привокзальній у місті Суми. До початку судового засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги позивача підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.04.2013 року вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни від 06.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON]. [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що [PERSON] народився 08.05.2014 року, актовий запис № 582 від 21.05.2014 року, зроблений Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано З довідки № 868 від 18.05.2017 року, виданої ТОВ КК «ДомКом Суми», вбачається, що, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним за даною адресою зареєстровані: дружина - [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином проживають окремо у селі Дібровинці Оратівського району Вінницької області. Більше року відповідачка не проживає за адресою: [INFO], не оплачує комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Отже, оскільки відповідачка не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в квартирі, розташованій за адресою:[ADDRESS], та вибула в інше жиле приміщення, тобто втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою:[ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачки від права користування даним жилим приміщенням без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved