Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 39 376.96 гривен та суму судових витрат у розмірі 393.77 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору №ODXRFO02460001 від 26.10.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 6967.10 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 30 місяців, з кінцевим терміном повернення 26.04.2010 року. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 03.12.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 59 335.90 гривен. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 22 310.22 гривен, яка була задоволена рішенням Болградського районного суду від 22.03.2012 року та стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача - 37 025.68 гривен. Отже, заборгованість до стягнення становить 39 376.96 гривен. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.20). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.26). Відповідач позовні вимоги визнав частково. Не заперечував факту укладання кредитного договору 26.10.2007 року та отримання коштів за цим договором в розмірі 6 967.10 гривен. Пояснив, що протягом одного року він сплачував кошти за кредитним договором, а потім втратив роботу, та не зміг сплачувати заборгованість. Не відмовляється від сплати заборгованості, однак просив зменшити суму пені, так як її розмір значно перевищує саму суму заборгованості по кредитному договору (а.с.24-25). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ODXRFO02460001 від 26.10.2007 року відповідач [PERSON] 26 жовтня 2007 року отримав кредит у розмірі 6967.10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 30 місяців, з кінцевим терміном повернення 26.04.2010 року. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 03.12.2014 року має заборгованість - 59 335.90 гривен, яка складається з наступного: - 5342.63 гривен - заборгованість за кредитом; - 6.34 гривен - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 53986.93 гривен - заборгованість по комісії за користування кредитом. а також штрафи: - фіксована частина 500.00 гривен, - процентна складова 1851.28 гривен, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.6). Однак, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.03.2012 року з [PERSON] стягнута сума заборгованості в розмірі 22 310.22 гривен за цим же кредитним договором станом на 22.11.2011 року, що складається з: - заборгованості за кредитом 5 342.63 гривен, - заборгованості по процентам за користування кредитом 6.34 гривен, - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15 422.67 гривен, а також штрафи: - фіксована частина 500.00 гривен, процентна складова 1038.58 гривен (а.с.5, 25). Сума заборгованості за названим кредитним договором 22 310.22 гривен, що була стягнута рішенням суду від 22.03.2012 року (а.с.5) має бути відрахована від загальної суми заборгованості, заявленої за даним позовом, а саме, має бути віднята: - заборгованість за кредитом 5 342.63 гривен - 5 342.63 гривен = 0; - заборгованість по процентам за користування кредитом 6.34 гривен - 6.34 гривен = 0; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 53 986.93 - 15 422.67 гривен = 38 564.26 гривен; - штраф фіксована частина 500.00 гривен - 500.00 гривен = 0; - штраф процентна складова 1 851.28 гривен - 1038.58 гривен = 812.70 гривен. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвели до виникнення заборгованості за період з 22.11.2011 року по 03.12.2014 року, а саме: - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 38 564.26 гривен; - штрафу процентної складової 812.70 гривен. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору, від якого судом було віднято суму заборгованості по усім складовим цієї заборгованості, що була стягнута рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.03.2012 року. Дане рішення сторонами не оскаржувалася та набрало законної сили. Відповідач, визнаючи позовні вимоги частково, не заперечував факту укладання кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, однак своєю письмовою заявою від 03.02.2015 року (а.с.24-25) просив зменшити розмір пені, який на його думку є значно завищеним. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Разом з цим, на думку суду, вимога, щодо стягнення пені, підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ч. 3 ст. 551 вказаного Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Проаналізувавши складові розрахунку заборгованості та враховуючи ті обставини, що позивачем нарахована пеня у розмірі 38 564.26 гривен, що значно перевищує розмір збитків, а саме суму кредиту, що становить 5 342.63 гривен, тому у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України та виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи важке матеріальне положення відповідача по справі, який бажає погасити заборгованість, однак в зв'язку з відсутністю роботи не має такої фізичної можливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто до 5 342.63 гривен. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 6 155.33 гривен, що складається з: · пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 5 342.63 гривен; · штрафу процентної складової 812.70 гривен. Згідно положень ст. 79 ч.1, 2. ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору з розрахунку пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 61.55 гривен (6 155.23 гривні х 100 % : 39 376.96 = 15.63 %; 6 155.23 гривні х 15.63 % = 61.55 гривен)

Outcome: partial