Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року, на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, який прийняв спадщину, але не може оформити спадщину в нотаріальній конторі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Представником третьої особи також надано суду заяву про розгляд справи без участі представника та про відсутність заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з'явилися у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач є рідним сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження позивача (а.с.6). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року у віці 86 років у с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.7), копія якого є у справі. Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 68\\2015, копія якої надана суду нотаріальною конторою. Зі спадкової справи видно, що позивач вчасно та належним чином прийняв спадщину за заповітом. Заповіт на день смерті спадкодавця не був змінений та скасований. Позивач вчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини, до складу спадкової маси, як зазначено в заповіті, входить вказаний вище житловий будинок. За заповітом спадкодавець заповів позивачу все належне йому майно на час смерті. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що підтверджено свідоцтвом від 22 грудня 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9). З довідок Малобілозерської сільської ради вбачається, що за по господарською книгою №28 сільської ради особовий рахунок [NUMBER] на житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.17-20), земельна ділянка під будинком не приватизована, будинок під арештом та забороною не перебуває, окрім спадкодавця на час його смерті з ним були зареєстровані з 2012 року, але не проживають онука [PERSON] та правнук [PERSON], які, як видно зі спадкової справи не є спадкоємцями після померлого [PERSON], а тому рішення по цій справі на їх права та законні інтереси не впливає. Відповідно до технічного паспорта на будинок він збудований до 1950 року, а будівництво господарських будівель і споруд велося в період часу до 1980 року (а.с.10-12). Також у судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 1990 року виконкомом Василівської районної ради Запорізької області було прийняте рішення №196 «Про реєстрацію житлового фонду», відповідно до якого виконком Василівської районної ради зобов'язав сільські ради, які знаходились на території Василівського району, в тому числі і Малобілозерську сільську раду , оформити право власності на житлові будинки, що заходяться на території сільських рад Василівського району Запорізької області у відповідності з подвірними списками, згідно додатків по кожній сільській раді; видати громадянам Свідоцтва про право власності та реєстраційні Свідоцтва на житлові будинки громадян. Відповідно до архівного витягу з вказаного рішення за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.15-16), однак за життя спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності оформлено не було, державної реєстрації його права власності не було здійснено, що на теперішній час є перешкодою для позивача в оформленні спадщини в нотаріальній конторі, що підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок від 22 квітня 2016 року (а.с.14). На час завершення будівництва спірного житлового будинку та господарських споруд, був чинним ЦК України 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст. 100 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Таким чином, зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим на теперішній час [PERSON] за його життя - у виконкомі сільської ради та визнання за ним права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, спадкодавець мав вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР. Згідно ст. 6 п. 6.1. п. п. «а» Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, оформлення місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею Свідоцтва про право власності фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети, та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію. Таким чином, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом всього належного спадкодавцю майна після смерті батька, відповідно до ст.ст.1216-1222, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України (ред.2003.), звернувся вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено копією спадкової справи після смерті спадкодавця, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлим не проводилася, хоча є рішення про визнання права власності на будинок за ним, правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення спадщини в нотаріальній конторі на будинок відсутні, така можливість втрачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на житловий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved