Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що, він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем який на теперішній час розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина , [PERSON] [INFO] який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Оскільки між ним та відповідачкою виникли суперечки з приводу його участі у вихованні сина він звернувся до Виконавчого комітету Комсомольської районної в м. Херсоні ради і рішенням від 14 грудня 2012 року за № 187 йому було встановлено час для побачення з сином щонеділі з 10.00 до 16.00 того ж дня , а також при наявності путівки щодо оздоровлення сина , забирати його у літній період на термін дії путівки. Так як відповідач вказане рішення виконавчого комітету не виконує і не надає йому можливості спілкуватись з сином просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином. Та встановити час спілкування щонеділі з 10.00 до 16.00 того ж дня і при наявності путівки щодо оздоровлення сина , забирати його у літній період на термін дії путівки. Позивач та його представник , за договором адвокат [PERSON] , в судовому засіданні підтримали заявлений позов і просили суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені позовній заяві. Відповідач та її представник за договором адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову і просили суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю посилаючись обставини викладені в письмову запереченні поданому на адресу суду в порядку п.5 ч.5 ст. 122 ЦПК України. В судових дебатах визнали позов частково і просили суд обмежити час зустрічей визначених рішенням виконавчого комітету. Представник третьої особи що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору від Виконавчого комітету Комсомольської районної в м. Херсоні ради за довіреністю Ромадіна О.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову з підстав на які посилається позивач. Заслухавши сторони, свідків , дослідивши матеріали справи, суд встановив що: батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження виданого 11 вересня 2012 року Міським ВДРАЦС ГУЮ у Херсонській області [PERSON] та [PERSON] , між якими було зареєстровано шлюб , згідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу виданого 11 вересня 2012 року Міським ВДРАЦС ГУЮ у Херсонській області 06 травня 2006 року, а розірвано на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 січня 2013 року, про що свідчий відповідний запис в паспорті відповідача від 23 травня 2013 року. Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної в м. Херсоні ради від 14 грудня 2012 року за № 187 позивачу було надано дозвіл на спілкування в межах м. Херсона з малолітнім сином [PERSON] [INFO] кожної неділі місяця з 10.00 до 16.00 години того ж дня. А також , при наявності путівки щодо оздоровлення малолітнього сина , забирати [PERSON] у літній період на термін дії путівки. Позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується реєстрацією в паспорті від 14 вересня 2013 року. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 1 ВК Комсомольської районної в м. Херсоні ради відповідач разом з неповнолітнім [PERSON] проживає за адресою :[ADDRESS]. Положеннями ч.1 ст. 159 СК України визначено , якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Абзацем 3 ч.2 ст. 159 СК України також визначено що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини , береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено судом, батьки неповнолітнього належним чином виконують свої обов'язки по вихованню неповнолітнього , про що свідчать довідки з дошкільного та шкільного закладів , відповідно до яких як мати так і батько цікавляться успіхами дитини . Дитина виглядає доглянутою , завжди охайна. Відомості щодо перебування батьків неповнолітнього на обліку у Херсонській міській психоневрологічній поліклініці та на обліку в наркологічному диспансері у суду відсутні. Про їх наявність сторонами не заявлялось , а як слідує з довідки виданої Центральною районною лікарнею м. Каховка [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога. Відповідно до наданих сторонами характеристик батьки як за місцем проживання кожного з них , як за теперішнім так і колишнім місцями роботи характеризуються виключно позитивно. Дитина , згідно до довідки Комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» не перебуває на диспансерному обліку в дитячій поліклініці, але за період часу з 28 січня 2013 року по 03 вересня 2013 року перебувала як на амбулаторному так і на стаціонарних лікуваннях з приводу різних захворювань. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 132 у [PERSON] та [PERSON] індивідуально-психологічних особливостей особи (інтелектуальних, характерологічних, емоційно-вольових, мотиваційних та інших) , які негативно впливають на психічний розвиток дитини , не виявлено. Відношення [PERSON] та [PERSON] носять виражений конфліктний характер . У [PERSON] рівень розвитку психічних процесів, відповідає особі відповідного віку: відзначається легко виражений стан емоційного напруження ,тривога, хвилювання , не зібраність, дискомфорт відчуття безпорадності відмова від своїх претензій , потреба у безпеці , доброзичливих відносин . Відмічені у [PERSON] порушення психологічного стану обумовлені лише поведінкою обох батьків , які втягнути дитину в конфлікт батьків . Умови виховання кожного з батьків супроводжуються негативними проявами ( виховання дитини в ситуації конфліктних та ворожих стосунків ; прояв підвищеної уваги до виховання дитини; суперечливість та хаотичність у вихованні; навіювання негативного, яке відвертає відношення дитини до батьків), які порушують формування самооцінки дитини, позбавляють його самостійності , сприяють виникненню тривоги , безпорадності, невпевненості, безініціативності , відмови від своїх претензій, імпульсивності, агресивності, запізнення соціальної зрілості , соціальної дезадоптації . Вказаним висновком рекомендовано, при участі та контролі психологічних служб ( шкільний практичний психолог, центри сім'ї , центри соціально-психологічних проблем та інше ) врегулювати взаємовідношення між [PERSON] і [PERSON] що в подальшому буде сприяти формуванню позитивного відношення [PERSON] до кожного з батьків, а також зазначено що обмеження спілкування дитини з одним з батьків ( при якому дитина втрачає позитивне відношення до одного з батьків ) є психологічно неприйнятною формою виховання дитини що створює значний ризик порушення психічного розвитку дитини та допускається тільки у виключних випадках ( погроза психічному та фізичному здоров'ю дитини). Обставини про які їдеться у висновку експертизи ,щодо конфліктності ситуації яка склалась між батьками , підтверджується численними заявами позивача , поданими ним до правоохоронних органів за період з вересня 2012 року по липень 2013 року , що підтверджується довідками виданими ВР ХМУ УМВС України в Херсонській області , витягами к ЄРДР відповідно до яких , до вказаного реєстру було внесено заяви як позивача так відповідача за вказаний період з різних підстав. Крім того про ці обставини також підтвердили свідки допитані в судовому засіданні як за заявою позивача так і за заявою відповідача. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України , а ч.2 ст. 58 ЦПК України передбачає що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування , а так як відповідачем не надано суду належних доказів того що в діях та поведінці позивача є погроза психічному та фізичному здоров'ю дитини , а як слідує з висновку Виконавчого комітету Комсомольської в м. Херсоні ради від 09 вересня 2013 року комісія з питань захисту прав дитини вважала доцільним спілкування малолітнього [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню з підстав на які посилається позивач. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України. Крім того ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки , мають право і зобов'язані виховувати дитину , піклуватись про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці, а ч.2 ст. 15 цього ж Закону закріплює обов'язок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини , ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року , і яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками , за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того , щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна , якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки як встановлено судом між батьками склались конфлікті стосунки , які на час розгляду справи не знайшли свого вирішення, суд вважає необхідним , з урахуванням положень ч.2 ст. 159 СК України, та рекомендацій експертної комісії , визначити спосіб участі позивача у вихованні [PERSON] [INFO] за графіком визначеним рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної в м. Херсоні ради від 14 грудня 2012 року за № 187 відповідно до якого позивачу було надано дозвіл на спілкування в межах м. Херсона сином кожної неділі місяця з 10.00 до 16.00 години того ж дня, та при наявності путівки щодо оздоровлення дитини , забирати її у літній період на термін дії путівки,так як вказаний графік на думку суду відповідає вимогам а.3 ч.2 ст. 159 СК України , однак побачення з дитиною провадити при участі та контролі психологічних служб , а саме спеціаліста психолога Центру соціально-психологічної допомоги Херсонського обласного центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді Херсонської обласної державної адміністрації (73025, м. Херсон, вул. Комунарів, 11). Доводи відповідача та її представника щодо обмеження участі позивача у вихованні сина на дімку суду не обґрунтованими і такими що суперечать обставинам встановленим судом.

Outcome: approved