Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.09.2015 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними, як виявилося, було відсутнє взаємопорозуміння. Фактично сім'я не склалася, з перших днів їх подружнього життя між ними стали виникати безпричинні сварки, на адресу один одного все частіше звучали образи і вони зрозуміли, що вони різні люди, у них різне бачення сімейного життя і що між ними не має нічого спільного, тим паче любові і поваги один до одного. Не проживши однією сім'ю разом і одного місяця вони розійшлися по різним домівкам, разом однією сім'єю не жили, спільного бюджету не було. Він вважає, що їх сім'я не відбулася, розпалася остаточно і відновлювати сімейні стосунки ні він, ні вона не збираються. В органах ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу судові витрати покласти на нього. Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник - адвокат Степанов С.А. надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу без його присутності, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 18-20). Відповідач у судове засідання не з'явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просила справу розглянути без її присутності, спору про розподіл майна не має, дітей не має, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 28 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Панютинської селищної ради м. Лозова Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 29 грудня 2015 року відділом ДРАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 23 (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони не мають дітей. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, шлюбні відносини припинилися між ними, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved