Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 жовтня 2014 року між ним та [PERSON]М було укладено договір грошової позики на суму 4 000 (чотири) тисячі грн. для особистих потреб зі строком повернення :-протягом 30-днів з моменту предявлення позивачем вимоги про виплату, але у будь якому випадку до моменту звільнення відповідача з ТОВ підприємства «Продмашстрой». Відповідно до договору грошової позики, на виконання своїх зобов`язань він передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в суммі 4 000 грн., а відповідач отримав зазначені кошти та власноруч написав розписку про це, зобов`язавшись повернути отримані кошти . 23.04.2015 року відповідач був звільнений з підприємства відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул. Проте відповідач своїх зобов`язань не виконав, гроші не повернув, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в суммі 4000 гривень та судовій збір в розмірі 243.60 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий курєр «№153 від 21.08.2015 р. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. «09» вересня 2015 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму, грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З оригіналу договору займу від 01 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач [PERSON]отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 4 000 гривень зі строком повернення:- протягом 30 днів з моменту предявлення позивачем вимоги про виплату, але у будь якому випадку до моменту звільнення відповідача з ТОВ підприємство «Продмашстрой» /а.с. 2/. Відповідно до наказу 7-к від 23.04.2015р. року [PERSON] звільнений з ТОВ підприємства «Продмашстрой» до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (прогул). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Матеріалами справи підтверджений факт невиконання відповідачем договору позики, про що свідчить надання оригіналу договору займу. Із статті 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку; що у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач видав договір займу позивачу як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, враховуючи, що борговий документ до цього часу знаходиться у позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 4000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, суд покладає на відповідача, оскільки вони доведені матеріалами справи /а.с. 01/.

Outcome: approved