Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01.09.2016 року в м. Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Suzuki», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2016 року. 23.02.2017 року потерпілій особі було сплачено страхове відшкодування в сумі 11 195,85 грн. на підставі п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 24.10.2017 року відповідач звернувся до них за розстрочкою суми боргу, у зв'язку з чим 26.10.2017 року уклали договір про повернення коштів. Однак, відповідач умови договору не виконав. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив проводити розгляд справи за його відсутність, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Враховуючи відсутність в судовому засіданні сторони відповідача, відсутність заяви про розгляд справи у його відсутність, чи відкладення розгляду справи з поважних причин, відзиву на позов, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим позивачем. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 02.07.2018 року. Ухвалою від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 01.09.2016 року в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1-Б, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2016 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Suzuki», державний номер [NUMBER], водія [PERSON] Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб згідно Звіту № 55/09/16 від 14.092.2016 року становить 11 195,85 грн. без ПДВ. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відшкодування шкоди потерпілій стороні відбувалось на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв'язку з настанням події передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 даного Закону 23.02.2017 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 11 195,85 грн. 26.10.2017 року між МТСБУ та [PERSON] укладено Договір (про повернення коштів), згідно якого відповідач зобов'язався з 30.10.2017 року по 30.03.2018 року виплати кошти. Однак, до цього часу кошти відповідачем позивачу не сплачено. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені. Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved