Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював на Державному підприємстві дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» та 01.08.13 р. його було звільнено за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Позивач зазначив, що останнім робочим днем був 01.08.13 р. та він перебував на своєму робочому місці, однак при звільненні йому не було виплачено кошти, що належать йому від відповідача, що станом на час звільнення складали 29647 грн. 95 коп. Також позивач зазначив, що 27.10.14 р. Подільським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ, що набрав законної сили 15.09.14 р. про стягнення з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на його користь 29647 грн. 95 коп. Крім того, позивач вказав, що станом на час подачі позовної заяви відповідач в добровільному порядку не розрахувався з ним. Позивач вказав, що відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки, з 01.08.13 р. по 28.10.14 р. Крім того, позивач зазначив, що йому було завдано моральну шкоду, внаслідок чого у позивача не було можливості забезпечити матеріально свою сім'ю, що в свою чергу призводило до конфліктів, поганого самопочуття позивача, а також до погіршення відносин відповідача з оточуючими його людьми. У зв'язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки виплати коштів при розрахунку в сумі 40146,96 грн., моральну шкоду - 5236,83 грн. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його позовом за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. До початку судового засідання від представника відповідача також надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі. Також у вказаній заяві зазначено, що Державне підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» визнає позовні вимоги [PERSON] частково, а саме в сумі 40146,96 грн. - середнього заробітку за період затримки виплати коштів при розрахунку. Також зазначено, що в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди відповідач заперечує категорично. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Наказом Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» № 55-к від 01.08.13 р. [PERSON] було звільнено з посади провідного інженера за власним бажання відповідно ст. 38 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] від 29.07.13 р. (а.с. 5). Також у зазначеним наказом постановлено виплатити грошову компенсацію за 33 к.д. невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 24.06.2012 року по 01.08.2013 року. Судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 26.08.14 р. щ Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на користь [PERSON]. було стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 29647 грн. 95 коп. (а.с. 7). З даних довідки про доходи, виданої Державним підприємством дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок», за № 78 від 30.07.14 р., вбачається, що нарахована заробітна плата відповідача за червень 2013 року становить 2618,42 грн., за липень 2013 року - 2618,41 грн. (а.с. 6). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плати виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - є похідною від вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, і до неї не може бути застосовано строк позовної давності. Враховуючи те, що вимога про стягнення заборгованості належної працівнику заробітної плати не обмежена будь-яким строком, то і похідна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - не має строку позовної давності. Отже, відповідач зобов'язаний виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день постановлення рішення. Середньомісячна заробітна плата, обчислена відповідно до п. 5 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 складає: 2618,42 грн. ((2618,42 грн. + 2618,41 грн.):2). При розрахунку середньомісячної заробітної плати, судом враховувалась заробітна плата за червень 2013 року та за липень 2013 року, з урахуванням двох повних відпрацьованих місяців. Середньоденна заробітна плата складає 124,68 грн. (2618,42+2618,41):42, де 42 - кількість відпрацьованих робочих днів в червні та липні 2013 року. Розрахунковий період становить з 01.08.13 р. по 28.10.14 р. Отже, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку становить за період з 01.08.13 р. по 28.10.14 р. - 40146,96 грн. (124,68 х 322), де 322 - число робочих днів затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя він має право вимагати від власника або уповноваженого ним органу відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та тривалість моральних страждань. Оскільки права позивача у сфері трудових відносин було порушено, що призвело до змін у його життєвих відносинах та додаткових зусиль для відновлення порушеного права, а також, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, встановивши розмір морального відшкодування в сумі 550 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 406 грн. 97 коп. На підставі ст.ст. 115, 116,117, 233, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved