Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем він перебував у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу доньки проживають з відповідачкою, яка почала створювати штучні перешкоди у спілкуванні з дітьми, він не може нормально з ними зустрічатися та спілкуватися. Він намагався налагодити нормальний зв`язок з відповідачкою, але на сьогоднішній день його права як батька порушені. Вирішити питання мирним шляхом не вдалося. Просить суд зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з доньками та визначити способи його участі у вихованні доньок, а саме побачення два рази на тиждень, з можливістю забирати їх з собою до свого будинку, разом відпочивати без присутності відповідачки; в день побачення з доньками забирати дітей з дому чи дитсадочка. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити в повному обсязі. Додатково позивач пояснив, що він хоче бачити доньок. Після розлучення вони дзвонили один одному, домовлялись. В нього з`явилась нова сім`я і відповідачка перестала давати йому дітей. У виконкомі комісія до висновку не дійшла, вони не домовились, і йому порадили звернутися до суду. Відповідачка не дозволяє йому самому гуляти з доньками, тільки з нею. З садочка теж забороняє забирати, заборонила вихователям мені їх давати. На вихідні теж дітей не дає. Відповідачка та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач додатково пояснила, що вона не забороняла зустрічі з дітьми, вона згодна на їх зустрічі, але у дітей свій режим. Позивач заздалегідь ніколи не погоджує зустрічі з дітьми, приходить пізно. На кожні «ні» влаштовує скандали, кричить. Прошу в позові відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради Москаленко А.С. в судовому засіданні пояснила, що оскільки сторони на засіданні комісії не дійшли згоди, їм було рекомендовано звернутися до суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду 25.07.2017 року був розірваний (а.с.9). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Позивачем надано копію довідки № 13.21-34 від 09.08.2019 року наданої Марганецьким ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, з якої вбачається, що заборгованості зі сплати аліментних платежів у Боржника [PERSON] відсутня (а.с.10). З наданих відповідачем копій докуменів вбачається, що [PERSON] працює, має постійний заробіток, отримує аліменти від відповідача, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, умови проживання та виховання дітей достатні (а.с.43-55). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Позивачем по справі суду не надано беззаперечних доказів про те, що він позбавлений можливості спілкуватися зі своїми доньками, оскільки останньому було відомо про місце проживання дітей. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed