Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем 20.06.2011 року було укладено кредитний договір № 36991/06/К1. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 15 600,00 грн., строком до 20.06.2013 року, зі сплатою процентів в розмірі 24 % річних. Однак, позичальник взяті на себе зобов'язання порушив, у зв'язку з чим виникла має заборгованість. Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 05.12.2013 року з відповідача стягнуто борг станом на 16.10.2013 року в сумі 7 187,64 грн., з яких: борг за кредитом - 4 608,92 грн., борг за відсотками - 8119,02 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 143,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів - 18,88 грн., штраф - 1 560,00 грн., 3 % річних від суми простроченого кредиту - 32,58 грн., 3 % річних від суми прострочених процентів - 4,29 грн. Проте, рішення суду відповідачем не виконано. Загальна сума боргу відповідача станом на 19.08.2016 року становить 11 301,49 грн., з яких: сума прострочених процентів - 3 901,25 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 946,00 грн. (п. 6.3 договору), пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 1 320,04 грн.(п. 6.2 договору), інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 4 134,20 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.06.2011 року було укладено кредитний договір № 36991/06/К1. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 15 600,00 грн., строком до 20.06.2013 року, зі сплатою процентів в розмірі 24 % річних. Банк свої зобов'язання виконав. Позичальник взяті на себе зобов'язання порушив. Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 05.12.2013 року з відповідача стягнуто борг станом на 16.10.2013 року в сумі 7 187,64 грн., з яких: борг за кредитом - 4 608,92 грн., борг за відсотками - 8119,02 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 143,95 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів - 18,88 грн., штраф - 1 560,00 грн., 3 % річних від суми простроченого кредиту - 32,58 грн., 3 % річних від суми прострочених процентів - 4,29 грн. Однак, рішення суду відповідачем не виконано. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг, який станом на 19.08.2016 року становить 11 301,49 грн., з яких: сума прострочених процентів - 3 901,25 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 946,00 грн. (п. 6.3 договору), пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 1 320,04 грн. (п. 6.2 договору), інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 4 134,20 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладені обставини, матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, без врахування пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 946,00 грн., оскільки в даному провадженні стягнення боргу по тілу кредиту не є предметом розгляду. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. В даному випадку з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial