Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що відповідно витягу № 112509950 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2018 року, позивачу після прийняття спадщини за законом належить частина житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 109,6 кв.м. Згідно даних домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] та довідок голови квартального комітету від 06.11.2018 року в зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач та відповідачі по справі, які не проживають у будинку з 2006 року. Крім того, факт не проживання довгий час без поважних причин відповідачів у житловому будинку за місцем своєї реєстрації та про залишення ними добровільно місця свого проживання вказує отримання відповідачами громадянства Російської Федерації. Позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надавали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.02.2018 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-43, 68/100 часток житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Згідно даних домової книги для прописки громадян, проживаючих в домі [ADDRESS] та довідок голови квартального комітету від 06.11.2018 року, в зазначеному житловому будинку зареєстровані відповідачі по справі, які не проживають у будинку з 2006 року. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла,які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання за зазначеною вище адресою підтверджується довіреностями відповідачів, згідно яких останні мають громадянство Російської Федерації, та зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] Оскільки відповідачі не проживають у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, то суд вважає за можливе визнати відповідачів, такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] Згідно зіст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2818,80 грн.

Outcome: approved