Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 10.10.2005 року був накладений арешт майна на 1/3 частину квартири [ADDRESS], сума боргу 423,70 грн., державним виконавцем Недашківською Ларисою Леонідівною. Вказаний борг був ним сплачений у повному обсязі. Однак, квитанції у нього не збереглися. Підтвердженням сплати боргу є відкриття 07.05.2010 року громадської організації - Реабілітаційний центр «Альтернатива» № 0096-2010 Г.О. за його юридичною адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати справи у його відсутність. В судове засідання представник відповідача не з'явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-922 від 11.11.2004 року щодо стягнення з [PERSON] на користь НДЕКЦ при ГУМВС боргу в сумі 423,70 грн. 28.10.2005 року державним виконавцем було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належить позивачу. З листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві слідує, що виконавчих документів відносно [PERSON] у Відділі на виконанні не перебуває. З матеріалів справи слідує, що виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] не має, проте арешт виконавцем не знято. Наявність арешту порушує права позивача, яка власника. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент подій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Оскільки, виконавче провадження відсутнє, позивач позбавлений можливості захистити свої законні права поза судовим вирішення спірного питання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved