Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнювався та обґрунтовує його тим, що під час шлюбу вони з відповідачем придбали 1/2 частину будинковолодіння № 15 по вул. Соборна м. Сміла, а після розірвання шлюбу не може дійти згоди з відповідачем про його розподіл, а тому просить суд поділити майно придбане у шлюбі, припинивши їх спільну сумісну власність, та визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину спірного будинковолодіння. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити з наведених підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення і розподілу спільного майна подружжя за визначеним варіантом. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Сторони по справі з 15 травня 2010 року по 26 лютого 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду (а.с.21-22). Згідно копії договору купівлі продажу від 14 травня 2014 року (а.с.9) [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу придбали 1/2 частину будинковолодіння № 15 по вул. Свердлова (після перейменування Соборна) м. Сміла, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-12). Факт придбання сторонами відповідного спірного майна за спільні кошти сторонами по справі визнається, і, у відповідності до положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, судом встановлено, що спірне майно в силу Закону є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, інші обставини, що мають істотне значення. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, та право спільної сумісної власності на нього припиняється. Виходячи з обставин справи, на думку суду позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам Закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 964 грн. На підставі ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved