Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 14\~942,20 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 31.01.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір № 02009398678. Відповідно до умов договору первинний кредитор зобовязалося надати відповідачу кредит у сумі 12\~449,00 грн. Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком до нього. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги по кредитному договору № 02009398678 від 31.08.2008 року. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.07.2015 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 14\~942,20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 12 449,00 грн.; заборгованості по відсотках 4,30 грн.; штрафу 2 488, 90 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду що в 2006 році він втратив паспорт, одразу ж звернувся до міліції з заявою про втрату паспорта та отримав новий паспорт. Через два роки після втрати паспорту на його адресу почали приходити листи з різних банків про те, що він винен гроші. Ніколи кредитного договору ні з ТОВ «ПростоФінанс» ні з ТОВ «Кредитні ініціативи» не укладав, кредитних договорів не підписував, гроші не отримував. Крім того, до матеріалів справи додана копія паспорту, в яку вклеєні дві фотокартки зовсім різних людей, і це не його фото. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позовні заява не підлягає задоволенню з огляду на таки підстави. В судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та особою яка надала паспорт [PERSON] був укладений кредитний договір № 02009398678. Відповідно до умов даного договору кредитор зобовязався надати останньому кредит у сумі 12\~449,00 грн. Особа, яка надала паспорт [PERSON] в свою чергу зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком до нього. (а.с. 5-7) 18 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 12-16), відповідно до якого позивач набув права вимоги за кредитним договором № 02009398678 від 31.01.2008 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 10.07.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 14\~942, 20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 12 449,00 грн.; заборгованості по відсотках 4,30 грн.; штрафу 2 488, 90 грн. (а.с. 23,24) Однак, як було встановлено у судовому засіданні [PERSON], втратив паспорт АК № 113371 виданий Павлоградським РВ 21.05.1998 року. З даного приводу він 15 травня 2006 року звернувся з заявою до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Після розгляду справи про втрату паспорта, 21 червня 2006 року [PERSON] був виданий Павлоградським РВ паспорт громадянина України АН № 486097, що підтверджується довідкою Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. (а.с. 44) Отже 31 січня 2008 року на момент укладання кредитного договору № 02009398678 паспорт АК № 113371 виданий 21.05.1998 року Павлоградським РВУ МВС України в Дніпропетровській області на імя [PERSON] [INFO] був - недійсний, оскільки ще 21 червня 2006 року [PERSON] замість втраченого паспорту АК № 113371 виданий новий паспорт АН № 486097, який останній предявив суду. Крім того, як вбачається з копії паспорту АК № 113371 доданої позивачем до позову як доказ, в обґрунтування позовних вимог, в нього вклеєні дві фотокартки на 1 сторінці та 3 сторінці, особи зображені на фотокартках не мають нічого спільного між собою по вигляду. (а.с. 10). Більш того, ні на жодному з цих двох фото не зображений [PERSON] [INFO], який мешкає в с. Кочережки, Павлоградського району по вул. Гагаріна, 16, і який зявився за викликом у судове засідання, надав для встановлення його особи паспорт. Відмовляючи у задоволення позовних вимог суд керується положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Отже суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів того, що саме між [PERSON], [INFO] та ТОВ «ПростоФінас» був укладений кредитний договір і останній отримав кредитні кошти позивачем не надано. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтверджуючі те, що ТОВ «ПростоФінанс» виконав свої зобовязання за договором та надав кредитні кошти в розмірі 12\~449,00 грн. відповідачу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed