Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та абонентом ЖКП «Немішаєве», користується послугами з водопостачання, водовідведення та утримання багатоквартирного будинку. Відповідний договір з відповідачем не укладався, однак встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER]. Проте відповідач несвоєчасно оплачує спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ЖКП «Немішаєве», яка станом на березень 2018 року становить 9658,47 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач наявну в нього заборгованість за житлово-комунальні послуги не оплачує, то просив стягнути з [PERSON] на свою користь вартість наданих житлово-комунальних послуг, з урахуванням втрат від інфляції за весь час прострочення в сумі 5104,58 грн. та 3 % річних в розмірі 792,66 грн., у загальному розмірі 15555,69 грн. В судовому засіданні представник позивача Горбоконь В.Ю. позов підтримав та викладене підтвердив. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов вважала таким, що задоволенню не підлягає. Відповідач в судове засідання не з»явився, у поданому 07 червня 2018 року відзиві на позов зазначив, що заборгованості перед позивачем у нього не має, у вказаній квартирі він не проживає, так як фактично проживає з 1999 року і по даний час в [ADDRESS], а тому відповідно житлово-комунальними послугами за адресою [ADDRESS] не користується та обов»язку щодо їх оплати перед житлово-комунальним підприємством не несе. Крім того вважав, що до позовних вимог необхідно застосувати строк позовної давності. До того ж 07 лютого 2018 року ним було сплачено наперед за воду та водовідведення за кінцевими показаннями лічильника води - 443 м.куб., а відповідно до акту зняття показника лічильника холодної води, складеного 01 червня 2018 року представником ЖКП «Немішаєве» Ващенком О.В., станом на 01 червня 2018 року показник лічильника становить 436 м.куб., тобто на сьогоднішній день ним сплачено за воду та водовідведення на 7 кубічних метрів більше, ніж ним використано, а тому сума заборгованості за воду у розмірі 41,85 грн. позивачем не обґрунтована та не доведена. 19 червня 2018 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, якою зазначив, що після отримання від відповідача інформації про фактичні показники, що наведена в акті зняття показника лічильника холодної води від 01 червня 2018 року, підприємством було проведено перерахунок суми заборгованості та зменшено її на 920,1 грн., у зв»язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача перед ЖКП «Немішаєве» з врахуванням перерахунку становить 15 559,69 грн. Інші заперечення відповідача на позов, викладені у відзиві, вважав необґрунтованими та безпідставними. Відповідач заперечення на відповідь на відзив до суду не подав. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.44-45). Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги (в т.ч. за водопостачання та водовідведення), надані ЖКП «Немішаєве» споживачеві [PERSON], станом на 01 червня 2018 року відповідачу нарахована заборгованість по вказаній квартирі за період з лютого 2015 року по травень 2018 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних у загальному розмірі 15569,8 грн., з яких: 7390,44 грн. - борг по квартплаті, 797,48 грн. - борг за постачання холодної води, 1484,66 грн. - інші нарахування (водовідведення), 5104,56 грн. - інфляційні втрати, 792,66 грн. - 3 % річних (а.с._____). Відповідно до положень ст. 68, 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами склались фактичні договірні відносини, оскільки відповідач є власником вказаної квартири і користується наданими йому комунальними послугами, а так як він /[PERSON]./ отримував відповідні послуги від позивача, то і має їх оплатити. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь житлово-комунального підприємства «Немішаєве» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9 658,47 грн. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він більшу частину часу проживає в смт.Пісківка та лише іноді навідується до належної йому квартири, а тому не має сплачувати кошти квартирної плати, оскільки дані твердження не грунтуються на вимогах закону та не звільняють відповідача від несення витрат на утримання його майна. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на сплив строків позовної давності за вимогами позивача, оскільки, на думку суду, позов подано в межах строку позовної давності, так як відповідач періодично сплачував кошти за житлово-комунальні послуги і останній платіж ним було здійснено в лютому 2018 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.47) та визнається сторонами, чим переривав строк позовної давності. Посилання відповідача на те, що він сплачував кошти лише за водопостачання не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів щодо цього суду не надано. В частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних суд визнає за необхідне в позові відмовити, оскільки, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, інфляційні нарахування та 3% річних обраховувались без врахування положень п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, згідно якого плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, належного розрахунку даних сум суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 грн.

Outcome: partial