Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь КС «ЛВК» заборгованість по відсотках з застосуванням процентної ставки 90% річних за договором споживчого кредиту ПС №625 від 18.09.2014 року за грудень 2015 року - вересень 2016 року включно (нараховані по день смерті Позичальника) в розмірі 2 731, 80 грн. Позивач посилається на те, що 18.09.2014 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту ПС №625, за яким остання отримала кредит у розмірі 5 400,00 грн. під 44 % річних, загальним строком користування 12 місяці, з обов`язком погасити кредит до 18.09.2015 року. Договором встановлено нарахування на прострочену суму платежу 90 % річних. 18.09.2014 року між [PERSON] та КС «ЛВК» було укладено договір поруки №625/03. За договором поруки відповідач зобов`язувалася відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] в повному обсязі. [PERSON] та [PERSON] умови договору належним чином не виконували, в зв`язку з чим виникла заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] 14.05.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було задоволено позов про солідарне стягнення заборгованості по кредиту за жовтень 2014 року - січень 2015 року включно у розмір 1800,00 грн., судового збору по 121,80 грн. з кожного. У серпні 2015 року КС «ЛВК» вдруге звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області позов КС «ЛВК» задоволено, солідарно стягнуто заборгованість по кредиту за травень - вересень 2015 року у розмірі 2010, 00 грн., заборгованість по відсотках за березень 2015 року - листопад 2015 року у розмірі 1947, 36 грн. та суму судового збору у розмірі 243, 60 грн. [PERSON] померла [INFO] . Після смерті позичальника нарахування відсотків зупинено. Враховуючи те, що залишилася заборгованість, яка не була сплачена позичальником та поручителем, КС «ЛВК» звернулася до суду з позовом до [PERSON] . Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надала. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та не надання відзиву на позов відповідачами не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. 18.09.2014 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір споживчого кредиту ПС №625. Відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 400,00 грн. під 44 % річних, загальним строком користування 12 місяці, з обов`язком погасити кредит до 18.09.2015 року (а.с.9). 18.09.2014 року між [PERSON] та КС «ЛВК» було укладено договір поруки №625/03(а.с.10). За договором поруки відповідач зобов`язувалася відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] в повному обсязі. Так, із довідки про стан заборгованості по кредиту за № 21/10/2 від 21.10.2019 року, вбачається, що станом по жовтень 2019 року заборгованість позичальника за кредитом ПС №625 від 18.09.2019 року сплачена в повному обсязі(а.с.11). Із довідки про нарахування та сплату відсотків по кредиту за № 20/10/3 від 21.10.2019 року вбачається, що за грудень 2015 року - вересень 2016 року заборгованість позичальника за несплаченими відсотками по кредиту складає 2 731,80 грн.(а.с.12). Відповідно до попереднього розрахунку суми судових витрат, КС «ЛВК» понесло витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн., витрати, які планувала понести спілка у вигляді направлення відповідачу відповіді на відзив та витребування доказів - відсутні, а тому стягненню з відповідача не підлягають (а.с.13). Позивач в своєму позові зазначає про те, що КС «ЛВК» зверталася до суду щодо стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, однак дані твердження підтверджено жодними доказами не було. Також Кредитна спілка звертається до поручителя, зазнаючи про те, що позичальник помер, однак доказів цього надано суду не було, клопотання про витребування доказів також відсутні. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності в разі неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Норми статті 553 ЦК України закріплюють поняття поруки, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі статтею 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. За змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред`явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абзацом 2 частини першої статті 553 ЦК України, - у випадку порушення зобов`язання боржником. Факт порушення зобов`язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі. За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (частина друга статті 553, частина друга статті 554 ЦК України). Згідно ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Позивачем не зазначено жодної інформації щодо наявності спадкоємців позичальника. Якщо є спадкоємці, які вступили в спадщину, вони можуть виконати зобов`язання перед кредитором. Після вступу у спадщину відбувається заміна боржника у кредитному зобов`язанні і таким чином воно не припиняється. Такий висновок зробив ВССУ в своїй постанові від 14 грудня 2016р. у справі 557/950/15-ц. Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 Цивільного кодексу України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука, або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель, або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Тобто якщо у договорі поруки немає пункту про те, що в разі переводу боргу чи смерті боржника поручитель поручається за нового боржника чи спадкоємця, то договір поруки вважається припиненим. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи вище викладене, зважаючи на відсутність доказів, що підтвердили б факт смерті позичальника, наявність чи відсутність спадкоємців, та клопотань про витребування таких доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд у разі відмови у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягує.

Outcome: dismissed