Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання договору купівлі продажу житлового будинку з земельної ділянкою та стягнення сплачених за договором коштів, вказавши що 28 грудня 2011 року позивач та [PERSON], яка є матір'ю відповідача було укладено договір купівлі-продажу будинку із земельною ділянкою , які розташовані в Обухівському районі с. Тарасівка вул. Шевченка, 3-В. Договором було передбачено розрахунок в два етапи, 22 тис. доларів США при підписані договору і 18 тис. доларів США в термін до 10 червня 2012 року. Даний вид розрахунку був викликаний тим, що мали місце недоліки щодо розташування земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення забору відповідно до рішення Обухівського районного суду від 26 грудня 2011 року. Оскільки до даного часу вказані недоліки не усунуті просить розірвати вказаний договір купівлі-продажу та стягнути з відповідача, як спадкоємця сплачені по договору кошти. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, оскільки межі земельної ділянки яку він придбав не відповідають дійсності та не виконано рішення суду щодо знесення забору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, оскільки на час підписання оспорюваного договору не виконанні умови попереднього договору, що є істотним порушення прав позивача. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову , подавши до суду письмові заперечення в яких обґрунтував не визнання позовних вимог, вказавши що попередній договор втратив чинність на момент підписання основного договору з яким сторони на час підписання погодилися. Крім того вказав, що після смерті [PERSON] крім відповідача прийняв спадщину ще її брат. А будинком та земельною ділянкою в с. Тарасівка користуються позивачі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі її мама, коли була жива їх бабуся [PERSON] то вона надала їй доручення на продаж будинку та земельної ділянки в с. Тарасівка, згідно якого вона уклала договір купівлі-продажу з позивачем. Чому існує спір їй не зрозуміло, за договором вони отримали лише частину коштів, іншу позивач відмовляється сплачувати, в зв'язку з чим розглядається справи в дарницькому районному суді м. Київ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача, в 2011 році вона була присутня при укладанні попереднього договору при цьому було погоджено встановити на межі сітку рабицю, також вона була присутня при підписанні основного договору та давала згоду чоловіку на його укладення. За даним договором вони сплатили 22 тис. доларів США іншу частину повинні були сплатити пізніше, але як їй відомо до цього часу не сплачували. Вислухавши сторони, представників позивача та відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 грудня 2011 року між [PERSON] від імені якої по дорученню виступала [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки розташованих с. Тарасівка Обухівського району Київської області вул. Шевченка 3-В (а.с.7-9). Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Як вбачається з матеріалів справи при укладені оскаржуваного правочину були дотримані всі вимоги, встановлені відповідними частинами ст.203 ЦК України, також сторони на час його підписання погодилися зі усіма пунктами даного договору. Будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про умисні дії відповідача, невиконання умов попереднього договору , який укладався сторонами до підписання основного та фактично втратив чинність в момент підписання основного, введення позивача в оману при його підписанні, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивачем не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними і не вбачає передбачених законодавством підстав визнання недійсним оспорюваних правочинів. За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed