Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом у якому просить визнати дії директора Філії АТ «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» [PERSON], щодо усунення його від виконання збільшеного обсягу виконуваних робіт протиправними та відмінити дію наказу по філії №246 від 28.12.2020, стягнути з Філії АТ «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» на його користь 50% його посадового окладу, за час вимушеного прогулу з 01.01.2021 до дня поновлення на посаді, стягнути з директора Філії АТ «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» [PERSON] на його користь 10 000 грн завданої моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював з 01.08.2016 начальником пожежно-сторожової охорони Філії АТ «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів». 02.12.2016 на підприємстві був виданий наказ №127, яким позивача призначено на відповідальною особою з питань цивільного захисту на підприємстві. 07.12.2020 між позивачем та відповідачем [PERSON] виник конфлікт, у зв`язку з яким позивач вважає, що останнім було видано наказ №246 від 28.12.2020, який відміняв вищенаведений наказ та призначив іншу особу відповідальну за цивільний захист. Вважає наказ №246 таким, що виданий з порушенням чинного законодавства, з метою вчинення на нього психологічного тиску. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.03.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 16.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10:00 07.04.2021. Протокольною ухвалою суду від 07.04.2021 підготовче судове засідання відкладено на 10:00 06.05.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою суду від 06.05.2021 за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено Філію Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів», підготовче судове засідання відкладено на 10:00 17.06.2021. 14.06.2021 від представника Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» надійшов відзив з додатками (а.с.77-98) на позовну заяву, згідно якого вважають позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими посилаючись на те, що дійсно 29.07.20216 позивача прийнято на посаду начальника пожежно-сторожової охорони філії акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів», а наказом №127 від 02.12.2016 позивача призначено відповідальною особою з питань цивільного захисту, встановлено доплату у розмірі 50% посадового окладу начальника пожежно-сторожової охорони, [PERSON] погодився на дану пропозицію на добровільних засадах. Зазначає, що встановлення надбавки для працівника є правом підприємства, а рішення про її встановлення приймає керівник залежно від різних факторів. 24.12.2020 у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків , а саме порушення посадової інструкції начальника пожежно-сторожової охорони, [PERSON] оголошено догану, яка ним не оспорювалася, як наслідок невиконання посадових обов`язків потягнуло за собою призначення іншої відповідальної особи з питань цивільного захисту та визнання наказу №127, яким зазначені обов`язки покладалися на позивача таким, що втратив чинність. У своєму відзиві відповідач також звертає увагу суду на безпідставність та необґрунтованість тверджень позивача щодо нібито необхідності надання ним згоди на видання оскаржуваного наказу та застосування до спірних правовідносин вимог нормативно-правових актів, щодо порядку суміщення професій посад, збільшення обсягу виконуваних робіт, тимчасового замісництва, оскільки передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі. Враховуючи відсутність в штатному розписі підприємства посади «відповідального працівника з питань цивільного захисту на підприємстві» суміщення професій та збільшення обсягу виконуваних робіт позивачем не здійснювалося, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.06.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено на 11:00 13.07.2021 за клопотанням представника відповідача Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів», слухання призначено в режимі відеоконференції. 24.06.2021 відповідач [PERSON] надав аналогічний відзиву Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів», де просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 13.07.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено за клопотанням представника відповідача - [PERSON] для ознайомлення з відзивом, на 10:00 05.08.2021. 28.07.2021 позивачем до суду надано заперечення на відзив, згідно якого позивач заперечує, щодо доводів відповідачів, щодо надбавки за додаткову роботу на умовах сумісництва через відсутність вакансії у штатному розписі. Зазначає, що раніше дана вакансія у штатному розписі існувала, вважає своє відсторонення від посади незаконним, наказ виданий відповідачем Овчінніковим Ю.В. таким, що виданий з порушенням встановленого порядку видання наказів на Філії, у зв`язку з чим підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі (а.с.142-149). Протокольною ухвалою суду від 05.08.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено на 10:00 06.09.2021 за клопотанням представника відповідача для ознайомлення з запереченням на відзив. Протокольною ухвалою суду від 06.09.2021 підготовче судове засідання по справі відкладено на 10:00 28.10.2021 у зв`язку з неможливістю провести відеоконференцію з представником відповідача з технічних причин, для забезпечення права представника відповідача на участь в судовому засіданні. 08.09.2021 представником відповідача Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» надійшли заперечення, згідно яких наполягав на безпідставності та необґрунтованості позовних вимог з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.183-190). Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.10.2021 закрито підготовче судове засідання, справа призначена для розгляду по суті на 10:00 22.11.2021, задоволено клопотання позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, відмовився від допиту раніше заявлених свідків. Відповідач [PERSON] заперечував щодо задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у відзиві. Представник відповідача Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» Кисіль А.В. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на заперечення викладені у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову зважаючи на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2016 [PERSON] прийнято на посаду начальника пожежно-сторожової охорони філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів», що підтверджується копією Наказу від 29.07.2016 №493-К (а.с.85). Наказом №127 від 02.12.2016 [PERSON] призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту на підприємстві з 05.12.2016 (а.с.87). В матеріалах справи міститься ряд наказів пов`язаних з контролем за виконанням посадових обов`язків начальника пожежно-сторожевої охорони [PERSON] та пояснення [PERSON] з цього приводу (а.с.6-25), з яких вбачається, що в період з грудня 2020 по кінець січня 2021 було проведено ряд перевірок щодо виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків з результатом яких останній був ознайомлений. Наказом в.о. голови Правління АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 24.12.2020 №961 [PERSON] оголошено догану за порушення вимог п. 2.1 та 2.2 посадової інструкції начальника пожежно-сторожової охорони філії акціонерного товариства «Державно-продовольчо-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» на підставі службової записки директора департаменту безпеки, листа директора філії та пояснень [PERSON] (а.с.89). Наказом директора [PERSON] від 28.12.2020 №246 Грачова В.В. призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту на підприємстві, визнано таким, що втратив чинність наказ №127 від 02.12.2016 (а.с.88), яким зазначені обов`язки раніше було покладено на [PERSON] . Наказом головного інженера [PERSON] №01-14-02/30 від 24.02.2021 Подлєсного Ю.В. , за його згодою, призначено відповідальною особою з питань цивільного захисту підприємства, визнано таким, що втратив чинність Наказ №246 від 28.12.2020. Відповідно до Наказу в.о. голови правління Власенко А. від 05.05.2021 №468-К [PERSON] звільнено з посади начальника пожежно-сторожової охорони філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» 06.05.2021 за угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.86). Згідно штатного розпису станом на 01.03.2020 (а.с.90-92) та станом на 01.09.2016 (а.с.93-95) долученого представником відповідача до відзиву, на підприємстві відсутня штатна посада працівника з питань цивільного захисту на підприємстві. Щодо вимоги позивача про визнання дій директора Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» [PERSON], щодо усунення позивача від виконання збільшеного обсягу виконуваних робіт протиправним та вимоги відмінити дію наказу по філії №246 від 28.12.2020, суд зазначає наступне. Позивач зазначає, що виконував обов`язки відповідального працівника з питань цивільного захисту на підприємстві на умовах суміщення, а наказом №246 від 28.12.2020 його увільнено від виконання зазначених обов`язків, у зв`язку з чим він був позбавлений доплат за додатково виконувані обов`язки. Однак з Наказу №127 від 02.12.2016, яким [PERSON] призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту на підприємстві з 05.12.2016 вбачається, що за його згодою (п.1 Наказу №127) останнього призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту, за що у зв`язку зі зміною умов праці встановлено доплату у розмірі 50% посадового окладу начальника пожежно-сторожової охорони (п.5 Наказу №127). КЗпП України передбачено такі форми організації праці як сумісництво та суміщення професій (посад), а також врегульовано порядок оплати такої праці (статті 102-1, 105). Сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві. Згідно з положеннями частини першої статті 105 КЗпП України суміщення - це виконання працівником роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, за що провадиться відповідна доплата до заробітної плати. При роботі за суміщенням професій (посад) окремий трудовий договір не укладається, лише видається наказ про допущення працівника до роботи за суміщенням, запис до трудової книжки не вноситься. Головною передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі. На спростування доводів позивача щодо наявності посади відповідальної особи з питань цивільного захисту підприємства, представником відповідача - Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» надано штатний розпис підприємства станом на 01.09.2016 та 01.03.2020 з якого вбачається, що зазначена посада у штатному розписі відсутня. Тобто, працюючи на підприємстві на посаді начальника пожежно-сторожової охорони, на позивача в межах його посади, Наказом №127 від 02.12.2016 було покладено додаткові посадові обов`язки, за виконання яких встановлювалася доплата до посадового окладу. У зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків [PERSON] було оголошено догану (а.с.89), яка стала підставою для винесення Наказу від 28.12.2020 №246, яким Грачова В.В. призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту на підприємстві, та крім іншого визнано таким, що втратив чинність наказ №127 від 02.12.2016 (а.с.88), яким зазначені обов`язки раніше було покладено на [PERSON] . Доказів, щодо оскарження догани позивачем до суду не надано. Зазначаючи, що Директор виніс наказ №246 з порушенням процедури встановленої на підприємстві без погодження з юристом, позивач не надає жодних доказів щодо існування такого порядку. Крім того, [PERSON] , наказ якого оскаржується, зазначає що діяв в межах своїх повноважень, що було підтверджено представником Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів». Законодавством України не передбачено спеціальної процедури при знятті з працівника додаткових обов`язків, які він виконував. На думку суду таке зняття може відбуватися як за ініціативою роботодавця, так і за ініціативою працівника. Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Отже, наслідком реалізації положень цієї статті є зміна в організації виробництва та праці, що передбачає зміну певних істотних умов праці. Однак зняття доплати не є істотною зміною умови праці, оскільки таке зняття пов`язане з неналежним виконанням позивачем обов`язків за основним місцем роботи. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що Наказ директора [PERSON] від 28.12.2020 №246, яким Грачова В.В. призначено відповідальним працівником з питань цивільного захисту на підприємстві, визнано таким, що втратив чинність наказ №127 від 02.12.2016 (а.с.88), яким зазначені обов`язки раніше було покладено на [PERSON] , винесено з дотриманням законодавства та у межах повноважень директора [PERSON], а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Зважаючи, що вимога позивача про стягнення з Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» на користь позивача 50% посадового окладу за час вимушеного прогулу з 01.01.2021 до дня поновлення на посаді відповідального працівника з питань цивільного захисту(звільнення) є похідною, від вимоги про визнання протиправним та скасування дії наказу №246 від 28.12.2020, щодо якої суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення. Позовна вимога про стягнення на користь позивача 50% посадового окладу за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає. Щодо стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. з директора Філії Акціонерного товариства «Державно-зернова корпорація України» «Сумський комбінат хлібопродуктів» [PERSON], суд зазначає наступне. Позивач посилається, на те що необґрунтованими та безпідставними перевірками з боку відповідача [PERSON] йому була завдана моральна шкода, яка полягала у постійному перебуванні у стресовому стані у зв`язку з перевірками. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн, виходячи з власних міркувань. Під моральною шкодою прийнято розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі протиправними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, у справах про відшкодування моральної шкоди повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з і чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як доказ заподіяння моральної шкоди, позивачем надано ряд наказів про проведення відносно нього перевірок виконання ним своїх посадових обов`язків, однак жодних доказів протиправності винесення вказаних наказів до суду не надано. Так само не надано доказів, що зазначені перевірки мають за собою як наслідок завдання позивачу моральної шкоди. Враховуючи зазначене, беручи до уваги встановленні під час розгляду справи обставини та докази надані на підтвердження вимог позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди.

Outcome: dismissed