Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким зобов'язати ТзОВ «Дизайн-майстер» не чинити [PERSON] перешкод в користуванні приміщенням за адресою: [ADDRESS] провести реальний розподіл приміщень за адресою: [ADDRESS] між співвласників. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.06.2001р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Майстер» є власником нежитлових приміщень загальною площею 486,4 м.кв по [ADDRESS] Вказане приміщення використовуються як виробничо-офісні, для обслуговування яких був укладений договір оренди земельної ділянки між Львівською міською радою та нею. Між нею та підприємством було укладено договір про співпрацю згідно умов якого вони домовились про проведення реконструкції приміщень належних відповідачу, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. При цьому реконструкція вказаних приміщень повинна була здійснюватись за кошти позивача, а в подальшому відповідач зобов'язувалась надати такі у безоплатне користування терміном на 3 місяці. Також відповідач зобов'язавсь переоформити право власності на 1/2 частину спірних приміщень на неї. Всі зобов'язання [PERSON] були виконані належним чином, однак відповідачем взяті зобов'язання виконані не були. Оскільки, відповідач відмовляється переоформити частину приміщень, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом порушеного права. Відповідач ТзОВ «Дизайн-Майстер» звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до позивача, просить ухвалити рішення, яким визнати за ТзОВ «Дизайн-Майстер» право власності на реконструйовані приміщення під літ.А-1 площею 478,0м.кв. та під літ.В-2 площею 827,6м.кв. за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.06.2001р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Майстер» придбало нежитлові приміщення загальною площею 486,4 м.кв по [ADDRESS]. Вказані приміщення використовуються як виробничо-офісні, для обслуговування яких був укладений договір оренди земельної ділянки між Львівською міською радою та ТзОВ «Дизайн-Майстер». Протягом 2009-2012р.р проведено реконструкцію та прибудову вказаних приміщень, після чого такі являють собою будівлю під літ.А-1 та В-2 площею 478м.кв., 827,6м.кв., що підтверджується технічними паспортами, виготовленим Обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» 10.05.2012р. Оскільки позивач по первісному позову фактично заперечує право власності товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Майстер» на вказані нежитлові приміщення, то вважаємо, що таке право підлягає судовому захисту шляхом його визнання за позивачем - ТзОВ ««Дизайн-Майстер». У судовому засіданні представник позивача по первісному позову [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив, зустрічний позов підтримав, просить задовольнити зустрічний позов. Третя особа Львівська міська рада явку свого повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про місце та час судового засідання, а тому суд вважає за можливе, здійснювати розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі документи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.06.2001р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизайн-Майстер» є власником нежитлових приміщень загальною площею 486,4 м.кв по [ADDRESS] Вказане приміщення використовуються як виробничо-офісні, для обслуговування яких був укладений договір оренди земельної ділянки між Львівською міською радою та [PERSON]. Протягом 2009-2012р.р проведено реконструкцію та прибудову вказаних приміщень, після чого такі являють собою будівлю під літ.А-1 та В-2 площею 478м.кв., 827,6м.кв., що підтверджується технічними паспортами, виготовленим Обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» 10.05.2012р. Згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване майно. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Не потребує, у відповідності до вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. №1243, прийняття в експлуатацію приміщень, після виконання робіт по переплануванню зі знесенням перегородок, як таке, що здійснене з дотриманням будівельних норм та правил. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Цивільного кодексу України який надає перелік підстав набуття права власності на новостворене майно, а саме ст. 331 передбачає що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) Закон України «Про основи містобудування», статтею 3, відносить будинки і споруди до об'єктів містобудування, а стаття 5 цього Закону зобов'язує суб'єктів містобудування при здійсненні містобудівної діяльності забезпечувати розміщення і будівництво цих об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку проектів. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація цих прав здійснюється в порядку, встановленому Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом MIO України від 07.02.2002 р. N 7/5, із змінами і доповненнями. Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів. Отже, діючий в Україні порядок передбачає реєстрацію прав власності на нерухоме майно лише при виникненні, зміні, припиненні цього права, (стаття 332 ЦК України). Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Нікого не може бути протиправно позбавлено цього права або обмежено в його здійсненні. Відповідно до ч,2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволені позовної заяви [PERSON] до ТзОВ «Дизайн-Майстер» про усунення перешкод у користуванні приміщенням та реальний розподіл приміщень слід відмовити, зустрічна позовна заява ТзОВ «Дизайн-Майстер» до [PERSON] про визнання права власності на реконструйоване приміщення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved