Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 17.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 17.12.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Також вказує, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.09.2013 року має заборгованість в сумі 27 023,68 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3 320,22 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 11 790,43 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 10 150 грн., а також штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 263,03 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 27 023,68 грн., за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 270,24 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Бажиновський І.О. в судове засідання неодноразово не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з'явившихся сторін. Розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так судом встановлено, що 17.12.2007 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ (на той час ЗАТ) КБ «Приватбанк» з заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та терміном дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії кредитної картки. В вищевказаній заяві є підпис відповідача [PERSON] про те, що він ознайомлений та згоден із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, т.б. відповідач прийняв зазначені умови споживчого кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, ст. 61 цього Кодексу передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх доводів, про те, що станом на 17.09.2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 27 023,68 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3 320,22 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 11 790,43 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 10 150 грн., а також штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 263,03 грн. - штраф (процентна складова), а з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що є наявна заборгованість перед банком у іншої особи - [PERSON], який суд не приймає до уваги, оскільки вимог до даної особи позивачем не заявлено. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що позивачем не доведено, порушення його прав відповідачем, суд вважає, що прав позивача з боку відповідача [PERSON] порушено не було, а тому вони судовому захисту не підлягають, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні позову, слід також зазначити, що суд під час розгляду справи дотримуючись вимог ст. 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме неодноразово пропонував стороні позивача надати докази в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, але позивач на зазначене уваги не звернув, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в зв'язку з чим справа була розглянута на підставі наявних доказів. Крім цього, судові витрати по справі складаються з суми судового збору в розмірі 270,23 грн. та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 429 грн., які були сплачені позивачем. Проте, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати відшкодуванню відповідачем на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed