Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2009 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва та грошовий вклад. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом, крім позивача, є ще відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони всі подали заяви до Другої синельниківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. За взаємною згодою позивача та відповідачів по справі 13 жовтня 2016 року, державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори, посвідчений договір про поділ між сторонами спадкового майна. На підставі ст. 1267 ЦК України сторони провели розподіл спадкового майна наступним чином: у власність [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 9,97 га; у власність [PERSON] перейшов грошовий внесок; у власність позивача перейшла земельна ділянка, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, загальною площею 0,74 га: з них -0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,49 га для ведення особистого підсобного господарства. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за домовою між сторонами, також повинен відійти у спадок позивачу. Але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, так як позивач не надав документів підтверджуючих право власності на житловий будинок за померлою [PERSON]. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 3510 від 28.12.2011 року житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, заінвентаризовано за [PERSON], право власності не зареєстровано. Згідно технічного паспорту на житловий будинок на земельній ділянці за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, площею 0,74 га розташований житловий будинок А-1 загальною площею 60,1 кв.м, рік забудови 1956; літня кухня Б-1 з добудовами б-1 і б`-1, рік забудови 1976; сарай В-1, Г-1, рік забудови 1976; погріб П-1 рік забудови 1965; вбиральня Д-1, літній душ З-1, колодязь К-1, №1-2 огорожа. За життя мати позивача [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, оскільки [PERSON] Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» надавалось право в тому числі сільським [PERSON] народних депутатів ухвалювати рішення щодо оформлення права власності та реєстрацію будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських [PERSON] народних депутатів. Відповідно довідки № 28/02-11 від 26.01.2017 року виконкому Дерезуватської сільської ради Синельниківського району згідно даних по господарської книги № 2, особовий рахунок 01-0142-3, житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Дерезувате вул. Сучкова, 22, належить померлій 22.12.2009 року [PERSON]. Житловий будинок, всі господарські будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної [PERSON] Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Згідно технічного паспорту на житловий будинок станом на 17.12.2011 року всі будівлі, в тому числі житловий будинок, збудовано в період 1956-1976 рр. За [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,74 яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СВ № 008871. Вищевказану земельну ділянку позивач вже отримав в нотаріальному порядку, як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У звязку з цим, позивач просить визнати за ним право приватної власності на розташовані за адресою: Дні\-пропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22: житловий будинок А-1 загальною площею 60,1 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м; літню кухню Б-1, добудови до літньої кухні б-1 та б`-1; сарай В-1, сарай Г-1, погріб П-1, вбиральню Д-1, літній душ З-1, колодязь К-1 огорожу №1-2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка настала 22 грудня 2009 року. Позивач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнали повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. 22 грудня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 317121. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія ЯК № 483408, вбачається що його батьками є: «мати [PERSON]», «батько [PERSON]». Відповідно до копії договору про поділ спадкового майна від 13.10.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON]. На підставі ст. 1267 ЦК України сторони провели розподіл спадкового майна наступним чином: у власність [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 9,97 га; у власність [PERSON] перейшов грошовий внесок; у власність позивача перейшла земельна ділянка, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, загальною площею 0,74 га з них -0,25 га під житловою забудовою одно- та двоповерховою 0,0600 га; рілля 0,1600 га; сади 0,0300 га, кадастровий № 1224881500:04:004:0028 ; та 0,49 га для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер: 1224881500:04:004:0034. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за вищевказаною адресою, за домовою між сторонами, також повинен відійти у спадок позивачу. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок на земельній ділянці за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, площею 0,74 га розташований житловий будинок А-1 загальною площею 60,1 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м рік забудови 1956; літня кухня Б-1 з добудовами б-1 і б`-1, рік забудови 1976; сарай В-1, Г-1, рік забудови 1976; погріб П-1 рік забудови 1965; вбиральня Д-1, літній душ З-1, колодязь К-1, №1-2 огорожа. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 3510 від 28.12.2011 року житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, заінвентаризовано за [PERSON], право власності не зареєстровано. Відповідно до звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 01.02.2017 року ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, складає 59712 грн. Відповідно довідки № 28/02-11 від 26.01.2017 року виконкому Дерезуватської сільської ради Синельниківського району згідно даних по господарської книги № 2, особовий рахунок 01-0142-3, житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Дерезувате вул. Сучкова, 22, належить померлій 22.12.2009 року [PERSON]. Згідно копії Державного акту на право приватної власності серія ДП СВ № 008871 земельна ділянка, площею 0,74 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, належала [PERSON]. Але постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 15.11.2016 року [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, у звязку з тим, що [PERSON] документів підтверджуючих право власності на житловий будинок за померлою [PERSON]І не надав. В матеріалах спадкової справи № 180/2010 до майна померлої 22 грудня 2009 року [PERSON] містяться заяви позивача та відповідачів по справі про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також заява [PERSON] про прийняття спадщини та заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Окрім того, також містяться копії свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]. Також в матеріалах справи є договір про поділ спадкового майна між сторонами по справі, на підставі якого видані свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям: [PERSON] на грошовий вклад, який знаходиться в ПАТ АТ «Ощадбанк»; [PERSON] на земельну ділянку, площею 9,97 га яка розташована на території Дерезуватської сільської ради Синельниківського району, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; [PERSON] на земельні ділянки площами 0,25 га та 0,49 які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті матері позивач прийняв відповідно до ст. 1269 ЦК України, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщину. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ч.3 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до п.3 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13, відмічається, що на виконання постанови [PERSON] міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільським, селищним, районним Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок, технічного паспорту на будинок, виписок погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві. Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON], яка померла 22 грудня 2009 року, на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,74 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Дерезувате, вул. Сучкова, 22, на якій розташовані житловий будинок та господарські будівлі, які збудовані у період 1956-1976 рр., та на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Так, [PERSON] Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» надавалось право в тому числі сільським [PERSON] народних депутатів ухвалювати рішення щодо оформлення права власності та реєстрацію будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських [PERSON] народних депутатів. Відповідно довідки № 28/02-11 від 26.01.2017 року виконкому Дерезуватської сільської ради Синельниківського району згідно даних погосподарської книги № 2, особовий рахунок 01-0142-3, житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Дерезувате вул. Сучкова, 22, належить померлій 22.12.2009 року [PERSON]. Аналіз наведених доказів у своїй сукупності підтверджує виникнення права приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі у спадкодавця [PERSON]. Спадщину після смерті матері, позивач прийняв відповідно до ст. 1269 ЦК України, шляхом подання заяви, між сторонами по справі укладений договір про поділ спадкового майна, позовні вимоги визнані відповідачам по справі, тому суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: Дні\-пропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Сучкова 22, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22 грудня 2009 року. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221,, 1261, 1267, 1269 ЦК України,

Outcome: approved