Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 20 жовтня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну дитину, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у звязку з тим, що в них різні характери, різні погляди на життя, в результаті чого в них постійно виникають суперечки та непорозуміння. Вважає, що примирення неможливе. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб задовольнити. В останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання\~\~не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про одруження, серія І-КГ № 106964, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоолександрівського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 26, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року. У спільному шлюбі народилась [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, майнового спору між ними немає. Відповідно до ухвали суду від 01.07.2016 року сторонам за клопотанням відповідача надавався тримісячний строк на примирення за перебігом якого сторони не примирилися, позивач подав заяву про підтримання вимог про розірвання шлюбу, відповідач подала заяву про визнання позову, на розірвання шлюбу погодилась. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхній дитині шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу, однак не ставить питання про його відновлення, після розірвання шлюбу слід залишити відповідачці прізвище [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved