Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], вказуючи, що у зазначеній квартирі прописаний відповідач, але з 05 липня 2013 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає. Крім того, комунальні послуги за проживання в квартирі нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ній, тому позивач повинний сплачувати їх за свій рахунок. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі, в разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилались йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], однак до суду повернувся конверт із відміткою : «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Позивачу належить на праві власності квартира, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору міни від 05.07.2013 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /а.с. 7-8,9/ Судом встановлено, що відповідно до довідки Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 22.07.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]./а.с.16/ Однак, відповідач з 05 липня 2013 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується копією довідки, виданою старшою по будинку від 07.07.2014 року. /а.с.13/ В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але в ній не проживає з 05.07.2013 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. За вказаною адресою відсутнє майно відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], з 05.07.2013 року, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає власнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved