Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 02.04.2008 року його прийняли на роботу машиністом бульдозера 4 розряду в транспортно-технологічний цех філії «Іршанського гірничо-збагачувального комбінату», де він працює по даний час. 11 та 12 листопада 2020 року ним здійснювались роботи на гірничій дільниці Збагачувальної фабрики №1, де щодня отримував наряд-завдання від інженерно-технічних працівників Збагачувальної фабрики №1. Працював бульдозером САТ д.н. [NUMBER] , а саме виконував завдання-підбивку відпрацьованих пісків та формування траси для екскаватора крокуючого. 24 листопада 2020 представники адміністрації філія «ІГЗК» АТ «ОГХК» повідомили його, що в бульдозері на якому він здійснює виконання роботи злито з заправної ємкості (баку бульдозера) - 50 літрів дизельного палива 11.11.2020 р. та 51 літр - 12.11.2020 р. Його звинуватили в крадіжці цього пального, з чим він не погодився, усно пояснивши, що це він не робив, хто злив йому не відомо, відшкодовувати нічого не буде, оскільки баки були опломбовані та по місцю роботи здійснюється відеоспостереження.Близько 14 грудня 2020 року представники адміністрації відповідача знову звинуватили його в зливі пального, тобто в крадіжці 51 літра дизельного палива, вже 30 листопада 2020 з заправної ємкості (баку) бульдозера на якому він працював. На, що він їм пояснив, що цього не робив і не знає хто це робить, при цьому просив їх провести перевірку паливного датчику на його технічну справність, яку до цього часу не провили.В період з 21 грудня по 28 грудня 2020 він не працював та знаходився на лікарняному. Приблизно 29 грудня начальник дільниці дав йому підписати наказ, але зміст наказу йому не доводили, копії для ознайомлення не надали. Згодом він помітив, що виплачена заробітна плата за грудень 2020 року та за січень 2021 року йому була виплачена в меншому розмірі, як зазвичай, а саме на 5700грн. з них: незаконне відрахування із зарплати 2858,98 грн. та решта, незаконне позбавлення його премії в розмірі 2841,00грн.Позивач є членом профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, тому він звернувся до голови профкому ПО ПМГУ «ІГЗК» Примасюк Р.В. з проханням з`ясувати у відповідача, чому йому зменшили заробітну плату, де 18.03.2021 року ознайомився з копіями наказів про позбавлення його заходів заохочення. Вважає, що відповідач незаконно зменшив його заробітну плату, позбавив його заохочувальних виплат та провів незаконне відрахування із його заробітної плати за крадіжку пального, без встановлення вини у законний спосіб. Позивач просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», скасувати незаконний наказ №59-кс від 15.12.2020 «Про позбавлення заходу заохочення виконання планових показників за листопад 2020 року машиніста бульдозера [PERSON] »; наказ №60-кс від 17.12.2020 «Про позбавлення заходу заохочення за виконання планових показників за листопад 2020 року машиніста бульдозера [PERSON] »; стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» утримані незаконно кошти із заробітної плати в розмірі 2858,98 грн. на його користь; зобов`язати Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» нарахувати та сплатити премію до заробітної плати за листопад 2020 року на його користь у розмірі працівника структурного підрозділу (де він працює) транспортно-технологічного цеху філії «Іршанського гірничо-збагачувального комбінату» акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на його користь судовій збір розмірі 1816 грн. 00 коп. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 20.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки факт несанкціонованого зливу пального з паливного баку бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , було зафіксовано системою обліку GPS, яка є сертифікованою та відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого обладнання, а також нормативним документам, а тому машиніста бульдозера було позбавлено заходу заохочення за виконання планових показників та спірними наказами було покладено на [PERSON] обов`язок відшкодувати збитки, нанесені шляхом несанкціонованого відбору дизельного пального в кількості 152л. Факт несанкціонованого зливу дизельного палива з бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , 11, 12 та 30 листопада 2020 року підтверджено листами-висновками ТОВ «Трансконтроль Україна». Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». Позивач направив до суду заперечення на відзив в якому зазначив, що його вину у несанкціонованому зливі дизельного палива з бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , не доведено, не надано відповідачем доказів допусків та справності технічних засобів вимірювання споживання ПММ на підприємстві, системи GPS та не спростовано порушення з його боку. Також зазначає, що відповідачем були грубо порушені норми трудового законодавства позбавивши його заробітної плати, яка є основним засобом існування його та його родини. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, позивач додатково зазначив, що будь-яких доказів на підтвердження факту зливу пального саме ним працівниками відділу внутрішньої безпеки не надано, попри те, що неподалік кар`єру встановлені камери відеоспостереження, пломби на паливному баку не були пошкоджені, після видачі спірних наказів відділом внутрішньої безпеки проводився контрольний злив з баку бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] та було встановлено що за 1 хвилину через кран на баку, який був опломбований, може бути злито 1 літер палива, тобто для зливу 50-51 літра палива потрібно майже 1 годину. Представник позивача також зазначила, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності, оскільки його вина у несанкціонованому зливі дизельного пального не доведена. Представник третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що представники філії «Іршанського гірничо-збагачувального комбінату» і раніше, на їх думку, виявляли факти зливу пального, внаслідок чого застосовували заходи дисциплінарного впливу, проте жодного разу вина конкретного працівника встановлена не була. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві та пояснив, що вина позивача встановлена на підставі даних системи обліку GPS та матеріалів службового розслідування. Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що дійсно до ТОВ «Трансконтроль Україна», директором якого він є, звертались представники відповідача для підтвердження або спростування факту зливу палива з окремих транспортних засобів, у тому числі і бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] . Програмним забезпеченням на підставі даних датчиків рівня палива 11, 12, 30 листопада було зафіксовано факт зливу палива із зазначеного бульдозера, проте інформації про точний час та тривалість такого зливу система не має, а лише після аналізу всіх даних (рух транспортного засобу, час його експлуатації, рівень пального в баку на кожну окрему одиницю часу) система показала, що відбувся злив пального. Також зазначив, що перевірка датчиків пального спеціалістами його товариства на місці, а також відповідні експертизи обладнання не проводились. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст.21 Закону України «Про оплату праці» - далі Закон). Згідно із ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що згідно наказу №92 від 01.04.2008 року [PERSON] прийнято на роботу по строковому трудовому договору машиністом бульдозера IV розряду. Трудові обов`язки та відповідальність машиніста бульдозера філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» визначені робочими інструкціями №52 та №53, відповідно до яких, до обов`язків машиніста входить: 1) керує бульдозером під час переміщення гірничої маси та інших робіт; 2) оглядає та заправляє бульдозери пальним і мастильними матеріалами; 3) виконує профілактичний ремонт та інші види ремонту; 4) складає відомість на ремонт бульдозера . Відповідно до наказу директора філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» №59-кс від 15.12.2020 року машиніста бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , [PERSON] за порушення вимог робочої інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку, які діють на філії, що проявилось у несанкціонованому відборі дизельного пального в кількості 101 літра, позбавлено заохочувальних виплат за листопад 2020 року, здійснивши коригування та зменшивши виплату заохочень у обсязі 100%. Також, вирішено відшкодування нанесеного філії «ІГЗК» матеріального збитку внаслідок несанкціонованого відбору дизельного пального в кількості 101 літра, що становить 1918,16 грн., покласти в установленому порядку на машиніста бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , [PERSON] . Також, наказом директора філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» №60-кс від 17.12.2020 року машиніста бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , [PERSON] за порушення вимог робочої інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку, які діють на філії, що проявилось у несанкціонованому відборі дизельного пального в кількості 101 літра, позбавлено заохочувальних виплат за листопад 2020 року, здійснивши коригування та зменшивши виплату заохочень у обсязі 100%. Також, вирішено відшкодування нанесеного філії «ІГЗК» матеріального збитку внаслідок несанкціонованого відбору дизельного пального в кількості 51 літра, що становить 940,82 грн., покласти в установленому порядку на машиніста бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , [PERSON] . На підставі вказаних наказів із заробітної плати позивача за грудень 2020 року утримано 940,82 грн. та за січень 2021 року утримано 1918,16 грн., а також зменшено заробітну плату за грудень 2021 року на 2671,20 грн. за рахунок заохочувальних виплат за листопад 2020 року, що підтверджується копіями розрахункових листів про структуру заробітної плати [PERSON] . Зі змісту вказаних наказів вбачається, що за результатами моніторингу інформації за допомогою системи GPS було встановлено факт несанкціонованого зливу 11, 12 та 30 листопада 2020 року дизельного палива з бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] , що підтверджено висновками ТОВ «Трансконтроль Україна» від 20.11.2020 №20/11-01 та від 01.12.2020 №1155 . Згідно із ст.130 Кодексу Законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Статтею 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу (ст. 138 КЗпП України ). Разом з тим, як вбачається з висновків ТОВ «Трансконтроль Україна» від 20.11.2020 №20/11-01 та від 01.12.2020 №1155 товариством за допомогою обладнання зафіксовано злив 11, 12 та 30 листопада 2020 року дизельного палива з бульдозера САТ D8R, д/н [NUMBER] . Проте, в них не зазначено ні точного часу, ні проміжку часу протягом якого здійснювався такий злив, а також осіб які це здійснювали. Не містять таких відомостей і спірні накази філії. При проведенні службового розслідування машиніст бульдозера [PERSON] заперечив свою причетність до зливу пального, у зв`язку з тим, що датчик на тому самому місці роботи показав злив пального не вперше, просив перевірити прилад на працездатність, проте як встановлено в судовому засіданні технічна перевірки чи експертиза вказаного обладнання не проводилась. При цьому допитаний в судовому засіданні як свідок начальник відділу економічної безпеки філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» [PERSON] пояснив що ділянка територія кар`єра, на якій працював бульдозер САТ D8R, д/н [NUMBER] не огороджена, що не перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, будь-яких записів з відеокамер, що розташовані неподалік кар`єру щодо зливу відповідачем пального не встановлено, даних про те, що [PERSON] відлучався з робочого місця, у тому числі з метою перенесення дизельного палива, також не встановлено. Також, свідок зазначив, що із заявою за фактом зливу пального з бульдозер САТ D8R, д/н [NUMBER] філія звернулась до поліції 24 лютого 2021 року, тобто через два місяці після видання спірних наказів. Про результати розслідування йому не відомо. Як зазначено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №12 « Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» для покладення відповідальності за п.3 ч.1 ст.134 КЗпП судам необхідно встановити не факт притягнення працівника до кримінальної відповідальності, а наявності в його діях складу злочину. Відповідальність працівника за п.3 ч.1 ст.134 КЗпП виникає за умови, що злочинний характер його діянь (наприклад, кваліфікація за відповідними статтями КК: необережне знищення або пошкодження майна (ст.196 КК); порушення обов`язків щодо охорони майна (ст.197 КК); службова недбалість (ст.367 КК); злочини у сфері господарської діяльності (розд.VII КК)) підтверджено у встановленому порядку вироком суду. Працівник також нестиме повну матеріальну відповідальність на підставі п.3 ч.1 ст.134 КЗпП і у випадку, коли наявність складу кримінального правопорушення в його діях буде установлено органами досудового розслідування (повідомлено про підозру з наступним припиненням провадження у справі за нереабілітуючою підставою, яка не виключає кримінальну відповідальність). Таким чином, суд приходить до висновку, що вина позивача у заподіянні філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальної шкоди внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, зокрема, незаконного зливу дизельного пального у загальній кількості 152 літри, що фактично містить ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, в порушення вимог ст. 138 КЗпП України, належними доказами не підтверджена, а висновки роботодавця щодо вчинення таких дій позивачем зроблені лише на підставі припущення, а саме того, що 11, 12 та 30 листопада 2020 року наряди-завдання на виконання робіт на бульдозері САТ D8R, д/н [NUMBER] видавались [PERSON] . Відповідачем не доведено, які саме винні і протиправні дії вчинив позивач, що призвело до заподіяння відповідної матеріальної шкоди, рішень судових та правоохоронних органів про наявність в діях позивача складу кримінального правопорушення суду не надано, а тому спірні накази Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «ОГХК» №59-кс від 15.12.2020 «Про позбавлення заходу заохочення за виконання планових показників за листопад 2020 року машиніста бульдозера [PERSON] » та №60-кс від 17.12.2020 «Про позбавлення заходу заохочення за виконання планових показників за листопад 2020 року машиніста бульдозера [PERSON] » в частині покладення обов`язку на позивача відшкодувати нанесений філії «ІГЗК» матеріальний збиток внаслідок несанкціонованого відбору дизельного пального в загальній кількості 152 літра, що становить 2858,98 грн., є незаконними та підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вирішуючи питання по заявленій позивачем вимозі про зобов`язання відповідача скасувати незаконні накази №59-кс від 15.12.2020 та №60-кс від 17.12.2020, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача є саме визнання незаконними та скасування вказаних наказів та відповідно застосовує зазначений спосіб захисту. Вказане не виходить за межі позовних вимог та не змінює предмет позову, оскільки кінцевим наслідком заявленої позивачем вимоги та застосованого судом способу захисту є саме скасування спірних наказів. Оскільки на час розгляду справи судом відповідачем на підставі вказаних спірних наказів утримано із заробітної плати позивача матеріальний збиток в сумі 2858,98 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Згідно із ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Статтями 1 та 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Встановлено, що у філії «Іршанського гірничо-збагачувального комбінату» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» діє Положення про заохочувальні виплати працівникам філії за виконання планових показників (додаток №11 до Положення про оплату праці), яким передбачено порядок та розміри заохочень, а також підстави повного або часткового позбавлення заохочень. Зокрема, згідно із п.9 вказаного Положення окремі працівники можуть бути позбавлені заохочення за виконання встановлених планових показників на підставі Переліку виробничих упущень, що встановлений в додатку №3 до даного Положення. Крім того, п. 11 Положення про заохочувальні виплати працівникам філії за виконання планових показників визначено, що не нараховується та не виплачується заохочення в повному обсязі працівникам філії, які допустили, зокрема, крадіжку (у тому числі дрібну), спробу крадіжки майна філії або особистого майна працівників на території філії. Як вбачається зі змісту спірних наказів, позивача позбавлено заохочення за виконання встановлених планових показників за листопад 2020 року на підставі пунктів 8, 9 Переліку виробничих упущень, що встановлений в додатку №3 за порушення вимог робочої інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку, що проявилось у несанкціонованому відборі дизельного пального в загальній кількості 152 літри. Проте, в Переліку виробничих упущень, за які працівники позбавляються заохочувальних виплат повністю або частково зазначено: пункт 8 - невчасне або неякісне використання розпоряджень і наказів керівництва філії, цеху, служби, відділу, свого керівника; пункт 9 - невиконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. Однак, в самих спірних наказах №59-кс від 15.12.2020 року та №60-кс від 17.12.2020 «Про позбавлення заходу заохочення за виконання планових показників за листопад 2020 року машиніста бульдозера [PERSON] » не зазначено жодних порушень позивачем вимог робочої інструкції або правил трудового розпорядку, які конкретно пункти та статті ним було порушено, як і несвоєчасного чи неякісного виконання наказів і розпоряджень керівництва. Разом з тим, несанкціонований відбір дизельного пального не входить до Переліку виробничих упущень, за які працівники позбавляються заохочувальних виплат повністю або частково та факт вчинення таких дій [PERSON] позивачем не доведено. Не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності позбавлення [PERSON] заохочувальних виплат за листопад 2020 року відповідачем і під час судового розгляду. Аналогічний висновок щодо незаконності позбавлення працівника премії за відпрацьований місяць на підставі скасованого судом наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та без зазначення конкретних пунктів діючого на підприємстві положення про преміювання викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2019 у справі №174/780/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що позбавлення позивача заохочувальних виплат за листопад 2020 року є неправомірним, а тому спірні накази в цій частині підлягають скасуванню, а відповідача, за відсутності законних підстав для не нарахування заохочувальних виплат, передбачених Положенням, необхідно зобов`язати нарахувати та виплатити [PERSON] заохочувальну виплату за виконання планових показників за листопад 2020 року у розмірі для працівників структурного підрозділу транспортно-технологічного цеху Філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «ОГХК». Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Outcome: approved