Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача в його користь 1000 000 (один мільйон) грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов мотивовано наступним. 03.08.2013р. він направив на адресу відповідача заяву про вчинення дільничним інспектором Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] злочинів, передбачених ст.ст.364, 382 КК України. 21.03.2014р. він направив відповідачу звернення, в якому просив надати йому підтвердження реєстрації його заяви та внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Управлінням йому надано відповідь, в якій зазначено, що фактів зловживання службовим становищем ДІМ [PERSON] не виявлено та перевірку за його заявою припинено. Враховуючи те, що відомості за його заявою не внесено до ЄРДР, йому не надано статусу потерпілого, не передано матеріали за підслідністю, чим завдано йому матеріальної шкоди. В судове засідання позивач не прибув. Подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що за наслідками розгляду звернення [PERSON] Головним управлінням МВС України у Львівській області 09.09.2013р., заявнику було надано відповідь, якою повідомлено, що в ході проведення перевірки не встановлено фактів зловживання службовим становищем чи перевищення службових повноважень з боку дільничного інспектора, а тому, перевірку за його зверненням припинено. Зазначила, що Головним управління МВС України у Львівській області дотримано вимог КПК України, Конституції України та Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. Позивачем не доведено причинний зв'язок між заподіяною йому моральною шкодою та неправомірними на його думку діями відповідача, не доведено розміру моральної шкоди, а також не доведено вини відповідача у її заподіянні, а тому, вважає позов безпідставним. Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. Із заяви, датованої позивачем 03.08.2013р. вбачається, що останній звернувся до Головного управління МВС України у Львівській області та просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення дільничним інспектором міліції Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області злочинів, передбачених ст.ст.364, 382 КК України. Згідно листа від 09.09.2013р., [PERSON] повідомлено, що в ході проведеної перевірки не встановлено фактів зловживання дільничним інспектором Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області службовим становищем чи перевищення службових повноважень, а тому, перевірку за його зверненням припинено. Відповідно до вимог ст.1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, не¬законного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засто¬сування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнен¬ня у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попе¬реднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Для настання відповідальності за ч.1 ст.1176 ЦК України необхідно, щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними. В даному випадку [PERSON] не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності і вищевказані заходи до нього ГУМВС України у Львівській області не застосовувались. Такий же порядок та підстави відшкодування шкоди визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Крім того, з представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. В той же час, із змісту позовної заяви випливає, що підставою стягнення моральної шкоди є незгода [PERSON] з тим, що відповідачем не внесено відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В даному випадку, дії відповідача можуть бути оскаржені до слідчого судді, в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством. Також, позивач в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув. З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати джерелом для збагачення позивача, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed