Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в якій вказує, що він перебував із відповідачкою у шлюбі, який вони зареєстрували 28.10.2011 року. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Пізніше, а саме 11.07.2013 року колишня дружина позивача зареєструвала шлюб із [PERSON] Зазначає, що [INFO] у [PERSON] народилась донька - [PERSON] та у графі батько, її свідоцтва про народження, здійснено запис «[PERSON]». Позивач повідомляє, що, як виявилось пізніше, до моменту подання до суду заяви про розірвання шлюбу відповідач вже була вагітна та біологічним батьком дитини являється саме він [PERSON] Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.09.2014 року шлюб між відповідачами було розірвано. В даний час позивач та [PERSON] примирились, проживають разом та спільно виховують малолітню [PERSON]. Прагнучи змінити запис про батька у свідоцтві про народження дитини позивач звернувся до органів РАЦСу, проте в усному порядку йому було відмовлено в цьому. На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення, яким встановити, що він являється батьком малолітньої дитини [PERSON], яка народилась [INFO], змінити її прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]» та змінити запис свідоцтва про народження в графі батько з «[PERSON]» на [PERSON]». В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічні викладеним в позові, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позовні вимоги визнала, вказала, що дійсно батьком дитини являється позивач та дитину вони зачали перебуваючи у шлюбі. В подальшому у зв'язку із розлученням та неприязними стосунками між собою, вона вирішила вказати у свідоцтві про народження дитини іншого чоловіка, з яким на той момент перебувала у шлюбі. Зазначає, що в даний час вона з позивачем проживають разом та спільно виховують малолітню дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та повідомив, що на момент реєстрації шлюбу з відповідачкою знав про її вагітність та про те, що батьком дитини являється її колишній чоловік, проте згодився на те, щоб у свідоцтві про народження дитини батьком дитини записали саме його. Вказав суду, що біологічним батьком дитини є саме позивач. Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник міського відділу РАЦСу Чернівецького МУЮ в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності із врахуванням інтересів дитини, проти задоволення позову не заперечував. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та свідків, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON], відповідачкою у справі, 28.10.2011 року було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, актовий запис № 1997, який в подальшому, а саме 18.04.2013 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців було розірвано. ( а.с.10-11) Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON]., відповідачі у справі, 11.07.2013 року уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис № 1010, проте рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.09.2014 року їхній шлюб було розірвано. (а.с.12, 14) У період шлюбу між відповідачами, у [PERSON], згідно свідоцтва про народження [NUMBER] народилась донька [PERSON], [INFO] батьком якої у свідоцтві записано [PERSON]. (.а.с.13) У відповідності до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч. 1, 3 ст. 124 СК України якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу її матері з іншою особою, вважається, що батьком дитини є чоловік її матері у повторному шлюбі. Батьківство попереднього чоловіка може бути визначене на підставі його спільної заяви з чоловіком у повторному шлюбі або за рішенням суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається зокрема за рішенням суду. Стаття 128 СК України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Стаття 129 СК України вказує про те, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Так встановлюючи об'єктивну істину у справі, судом, на підтвердження доводів позивача, досліджено рішення Садгірського районного суду м. Чернівці про розірвання шлюбу між відповідачами від 30.09.2014 року, де в його описовій частині, ще в той час, [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що [PERSON] не являється біологічним батьком її доньки, оскільки коли вони укладали шлюб, вона вже була вагітна від свого колишнього чоловіка. Встановлено також і позицію [PERSON], який проти позову не заперечує, визнає, що він не являється біологічним батьком дитини. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15 ) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином давши оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, встановивши їх достовірність на підтвердження заявлених позовних вимог, визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку про наявність всіх підстав для встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Outcome: approved