Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м.Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою м.Запоріжжя, вул..Задніпровська, 20/5, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.11.2011р. по 31.03.2015р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 8151,04грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 2172,43грн., субсидія надана на суму 3043,61грн. Заборгованість за спірний період становить 2935,00грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. В подальшому позивач вточнив свої позовні вимоги щодо періоду та розміру заборгованості і зазначив, що за період з 01.11.2011р. по 30.04.2015р. нараховано було за надані послуги 8384,16грн., сплачено 2693,69грн., субсидія надана на суму 3327,59грн. Розмір заборгованості становить 2362,88грн. Просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за період з 01.11.2011р. по 30.04.2015р. в розмірі 2362,88грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Однак відповідач [PERSON] 26.05.2015р. надала суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнала і зазначила, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води повинно здійснюватись на підставі відповідного письмового договору. Такий договір був укладений нею з концерном «МТМ» 05.03.2013р. і вона з вказаного часу належним чином виконувала своє зобовязання щодо оплати цих послуг. За її розрахунком за період з березня 2013р., тобто з моменту укладання договору, станом на 01.05.2015р. за послуги з постачання гарячої води є переплата в сумі 53,32грн., заборгованість за послуги централізованого опалення станом на 01.05.2015р. становить 574,58грн. і згідно квитанція від 25.05.2015р. вона її погасила, тобто ніякої заборгованості вона перед позивачем немає. Доказів того, що між сторонами мав місце відповідний договір до 05.03.2013р., позивач суду не надав, тому підстав для стягнення суми за цей період немає. Просить закрити провадження у справі і відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.2 ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб (арк..11-12). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року [PERSON] «Міські теплові мережі» визначений виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м.Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з 01.01.2009 року (арк..71). Згідно свідоцтва про право власності на житло №15880, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради 06.09.2005р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON] Право власності зареєстровано в установленому порядку (арк..106-107). У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк..10) 05.03.2013р. між концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, яким визначено права та обовязки Виконавця та Споживача послуг, зокрема, щодо здійснення оплати за спожиті послуги, відповідальності тощо (арк..44). Згідно виписки з особового рахунку №6-63121479, заведеного на вказану квартиру, за період 01.11.2011р. по 30.04.2015р., нараховано плату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 8384,16грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 2876,421грн., з яких 182,73грн. за період жовтень 2011р., 2693,69грн. за період з 01.11.2011р. станом на 28.05.2015р., надана субсидія на суму 3327,59грн. Заборгованість за спірний період становить 2362,88грн. (арк.. 66-67). Нарахування помісячної плати за спожиті послуги у вказаний період здійснювалось за показниками приборів обліку теплової енергії та підігріву води, що встановлені в будинку та квартирі відповідачів, за тарифами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради №39 від 31 січня 2011 року , №465 від 14 грудня 2012 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06 червня 2014р. (арк..44, 73-105). Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі як споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобовязання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.11.2011р. по 30.04.2015р. в сумі 2362,88грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, їх облік здійснювався за встановленими приборами обліку, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не оспорюється, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений з урахуванням помісячних показників приборів обліку теплової енергії та гарячої води, акти про зняття яких надані суду, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, тобто у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Наведений в запереченнях відповідача [PERSON] розрахунок заборгованості за період з березня 2013р. по квітень 2015р. включно співпадає з наведеними в розрахунку позивача показниками помісячно нарахованої плати, сплачених сум за цей же період. Відмінність становить лише період розрахунку та розмір заборгованості в розрахунку позивача він зроблений за більший період, тому розмір заборгованості визначений нарастаючим підсумком за період з 01.11.2011р. Вказане свідчить про те, що відповідачі розрахунок заборгованості, наданий позивачем, фактично не оспорюють. З заперечень відповідача [PERSON] вбачається, що вона не погоджується з стягненням заборгованості, яка виникла до березня 2013р., оскільки в цей період між сторонами не було укладено відповідного письмового договору. При постановленні рішення суд не приймає до уваги ці заперечення, оскільки вважає, що поведінка сторін в цей період свідчила про те, що даний договір фактично мав місце позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги, тобто вчиняв певні дії з централізованого опалення та постачання гарячої води, які відповідачами споживались. Тому, враховуючи норми ст. 11 ЦК України, згідно з якою права та обовязки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені законом, відповідачі в силу фактично існуючого договору зобовязані проводити оплату за надані послуги з централізованого опалення, яке, крім того, випливає не тільки з договору, а й з вимог закону. Дійсно діючими законодавчими актами в сфері надання житлово-комунальних послуг, які вказані вище, передбачено надання цих послуг на підставі відповідного письмового договору. Але відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Так, ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ні ЗУ «Про теплопостачання», ні Правилами не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору про надання послуг теплопостачання не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі частково здійснювали оплату за отримані послуги в період до березня 2013р., що підтверджує визнання ними свого обовязку оплачувати надані послуги. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн., з кожного по 60,90грн. (243,60грн : 4).

Outcome: approved