Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлений законом строк, у якому просив визнати таким, що втратив користування житлом свого сина громадянина України [PERSON],[INFO] відповідача по справі. В поданій заяві позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 16.04.1985 року, він являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У вищевказаному будинку прописаний (зареєстрований) син позивача відповідач по справі [PERSON]. Вищезазначений відповідач не проживає у зазначеному будинку тривалий час, з літа 2014 року виїхав до іншого місця проживання і по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Таким чином відповідач вже більше трьох років не проживає в будинку, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей не має. За викладених обставин, відповідач обов*язків по утриманню житла не несе і ніякої допомоги з цього питання позивачу не надає. За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв'язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе. До початку судового засідання позивач надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та розглянути справу без його участі. Відповідач по справі [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, згідно якої він визнав позовні вимоги, просив розглядати справу без його присутності. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що прав передбачених ст. 78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у відповідачів не виникає, так як позивачем доведено, що відповідачі тривалий час не виконують свої обов*язки по належному утриманню житла та відсутні у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З копії свідоцтва про право на спадщину (а.с.9), вбачається, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку розташованого за адресою : [ADDRESS]. З копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.10), вбачається, що відповідач по справі [PERSON] дійсно зареєстрований у вищезазначеному житловому будинку. Згідно з акту обстеження житлових і матеріально - побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради Павличенко Н.В., встановлено, що за даною адресою зареєстрований позивач з дружиною та син відповідача [PERSON],1988 року народження, який з літа 2014 року за вищевказаною адресою не мешкає.(а.с.11) Вказаними матеріалами підтверджено, що ніяких домовленостей щодо житла за адресою: [ADDRESS], між сторонам не встановлено. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач (який зареєстрований) не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS], понад три роки, а тому повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені законодавством строки. На підставі та

Outcome: approved