Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 8 червня 2011 року у розмірі 11700,57грн., станом на 25 березня 2019 року , мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. 16 травня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4 ). Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за особистої відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України (а.с.45,66). Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України ,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочене - АТ КБ «ПриватБанк»), який є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» . Судом встановлено, що 8 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримав кредитку «Універсальну, 55 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом. З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 8 червня 2011 року відповідач отримав кредитні картки № [NUMBER] з терміном дії з 8 червня 2011 року по 04/15 року, № [NUMBER] з терміном дії з 25 травня 2015 року по 01/18 року. Останній платіж в погашення кредиту відповідачем здійснено у жовтні 2017року . За розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 25 березня 2019 року, заборгованість відповідача складала 11700,57 грн., а саме: -1090,50 грн. - заборгованість за кредитом, -2238,78грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, -5787,93 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, -1550- заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., - штрафу, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 533,36 грн. - штраф (процентна складова) За договором, у межах строку кредитування відповідач повертав позивачеві кредит і сплачував проценти періодичними (щомісячними) платежами , але не в повному обсязі. Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 « Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Отже, сума заборгованості за тілом кредиту за наданим розрахунком становить 3329,28 грн. та підлягає стягненню. Щодо позовних вимог в іншій частині позову , суд виходить з такого. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф , встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок та підлягає сплаті в зазначені банком терміни. (а.с. 22). Однак, до виниклих правовідносин щодо стягнення нарахованої пені та штрафів застосовуються положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де здійснювалася антитерористична операція. Штрафні санкції, що нараховані відповідачу відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов за порушення договору, були здійснені позивачем під час звернення до суду у квітні 2019 року ( іншої інформації в розрахунку не зазначено). Оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та проживає в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операція ( с.м.т. Олександрівка Олександрівського району Донецької області) відповідно до Переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року та на виконання ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування йому штрафних санкцій в цей період заборонено. Отже, позовні вимоги в частині нарахування суми штрафів задоволенню не підлягає . В частині позову про нарахування пені, суд враховує таке. Станом на 13 квітня 2014 року сума заборгованості за пенею позивачем не нарахована, а з 14 квітня 2014 року забороняється нарахування пені, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов банку задоволено на 28,45 % (3329,28 х 100 : 11700,57), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 546,52 грн. (1921 х 28,45 %).

Outcome: partial