Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Від представника позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Раніше в судовому засіданні пояснював, що позивачка та відповідачка рідні сестри. Приблизно в 2013 р. позивачка за проханням своєї рідної сестри - [PERSON] зареєструвала її з дітьми в своїй квартирі. На даний час в квартирі проживає позивачка разом з дочкою. Зараз позивачка хоче продати квартиру, однак не може, оскільки там зареєстрована відповідачка з дітьми, які жодного дня не проживали в даній квартирі, їх речей в квартирі не має. Крім того, у відповідачки є право власності на квартиру [ADDRESS], де вона може зареєструвати себе і дітей. Відповідачка [PERSON], яка діє і в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилася, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис в поштовому повідомленні та в судовій розписці, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Раніше в судовому засіданні [PERSON] позов визнавала частково та пояснювала, що вона не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 1996 р. В 2010 р. вона мешкала в даній квартирі 1,5 місяця. З 2011 р. точно не живе в даній квартирі, речей її там не має. Її діти в даній квартирі не мешкали. У неї є право власності на квартиру [ADDRESS], але там живуть її сестра з дітьми. У її чоловіка також є право власності на квартиру, однак вони живуть в будинку [ADDRESS]. Якщо її випишуть з спірної квартири, то їй ніде буде прописатися. Від представника третьої особи надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність та прийняти рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 01.03.2003 р. належить квартира [ADDRESS] /а.с. 7-8/. Згідно зі ст. 317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном та відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України захист права власності забезпечується державою. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно довідки ТОВ «Комфорт-Мелітополь» від 13.02.2014 р. /а.с. 28/ за адресою: [ADDRESS] з 1996 р. не проживають [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] Фактично проживає за даною адресою позивачка та її донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 14.02.2014 р. /а.с. 31/ за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з 04.10.1996 р. [PERSON], [INFO]. Разом з нею зареєстровані неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак в указану квартиру відповідачка разом з дітьми ніколи не вселялись та не мешкали в ній. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки. Вона проживає в будинку [ADDRESS] з 1975 р., мешканців будинку знає. В даній квартирі проживає [PERSON] разом з дочкою. Відповідачка не проживає в даній квартирі і не проживала. Відповідачка може приходила в гості до позивачки, але там не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивачки. Вона проживає в даному будинку з 1969 р. Відповідачку вона взагалі не знає, вона ніколи там не жила. В спірній квартирі живе [PERSON] разом з донькою. До позивачки родичі приходять в гості, але ніхто крім [PERSON] та її дочки в квартирі не живе. Як пояснювала відповідачка вона разом з дітьми постійно проживають в будинку за адресою: [ADDRESS]. Доводи відповідачки про те, що їй та її дітям ніде буде прописатися, не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» дані вимоги закону застосовуються лише при здійсненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. В даному ж випадку неповнолітня дитина втратила право користування спірним житлом разом з матір`ю у зв'язку з не проживанням їх в квартирі без поважних причин понад один рік. Згідно п. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Відповідно до п. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Оскільки, відповідачка [PERSON] підтвердила те, що вона та її діти дійсно ніколи не проживали в даній квартирі, їх майна, речей та одягу в квартирі немає, в квартирі не з'являлися, вселятись не намагалися, претензій не пред'являли, тому суд вважає, що можливо визнати їх втратившими право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідачі весь час мешкають за іншою адресою, що не заперечує відповідачка. В силу того, що відповідачі зареєстровані в цій квартирі, але в ній не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись цією квартирою. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно ніколи не проживали у вказаній квартирі та можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved