Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30 серпня 2014року він уклав шлюб з відповідачкою. Шлюб реєстрований у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стан реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 668. Від цього шлюбу є неповнолітній син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, і на утримання якого він добровільно надає кошти. Після реєстрації шлюбу, впродовж деякого часу їхні стосунки відповідачкою були добрими. Однак, починаючи з середини 2015 року в їхній сімї стали виникати часті непорозуміння. Вони перестали розуміти один одного, прискіпливо ставились до всього, не бажали йти на взаємні компроміси. Такі непорозуміння призводили до того, що вони близько шести разів припиняли шлюбі стосунки. Відповідачка збирала свої речі і разом з немовлям їхала до своїх батьків. Після чого він забирав її до себе, намагаючись зберегти сім'ю, та заради їхнього сина. Але 26 грудня 2016 року, після чергових з'ясувань відносин, відповідачка в черговий раз зібрала речі і з'їхала. З цього часу вони припинили шлюбі стосунки, які більше не поновляли. Таким чином, з 26.12.2016 року вони з відповідачкою остаточно припинили шлюбні відносини. Вважає, що їхній шлюб з відповідачкою неможливо зберегти, бо між нами вже немає любові, взаєморозуміння та пошани один до одного. За той час, що вони мешкають окремо, вони з відповідачкою стали зовсім чужим людьми, між ними вже немає тих почуттів, які притаманні подружжю. Тобто їх шлюб існує лише формально. Спору про майно в них не має. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], реєстрований 30 серпня 2014 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 668. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №284420, згідно якого 30 серпня 2014 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], 24.12.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №528969. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з грудня 2016 року, сторони відділилися один від одного, між ними немає взаємопорозуміння. Поміж ними виникли неприязні відношення. Шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved