Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 14.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування чотирикімнатної квартири [ADDRESS]. На момент укладення угоди в квартирі залишились зареєстрованими колишні члени сімї дарувальника, відповідача по справі. Зі слів дарувальника, дані особи припинили з власної волі сімейні стосунки із власником квартири ще 01.12.2013 року, виїхали з квартири до невідомого йому місця проживання, забрали свої особисті речі. Попередній власник квартири, [PERSON], який є рідним братом чоловіка позивача, помер 08.11.2016 року. З моменту отримання квартири в дар, [PERSON] не відомо місце проживання та перебування відповідачів. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в квартирі як члени сімї колишнього власника нерухомого майна, припинили з власної волі користування квартирою та виїхали з неї 01.12.2013 року, будь-якого інтересу до проживання в квартирі не проявляють, комунальні платежі не сплачують, їх особисті речі в житловому приміщенні відсутні. У звязку з цим, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.08.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідачів, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 14.05.2014 року [PERSON] є власником чотирикімнатної квартири [ADDRESS], що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21589087 від 14.05.2014 року. Згідно копії особистого рахунку 08351 ОСББ «Гвардієць 51» особистий рахунок на кв.№83 в буд.51 по вул.49 Гвардійської Херсонської дивізії в м.Херсоні відкритий на власника [PERSON], в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно актового запису про смерть №1375, складеного 08.11.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер 07.11.2016 року. Згідно довідки від 10.06.2018 року ОСББ «Гвардієць 51» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON],\~[PERSON] не є членами сім'ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири. Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника. Таким чином, з моменту реєстрації договору дарування від 14.05.2014 року право власності [PERSON],\~[PERSON] припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім'ї, та виникло у [PERSON], яка в свою чергу не надавала згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідачам. Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved