Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТзОВ «Вердикт Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 4622 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 600814551 від 25.05.2018 р. Сума заборгованості за період стягнення з 02.11.2018 р. по 11.03.2020 р. по кредитному договору становить - 28 471,31 грн. з яких: 3469,30 грн. -прострочена сума заборгованості; 1710,42 грн. прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1117,33 грн. строкова заборгованість за комісією, 10110,06 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 12064,20 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенею. Крім цього 1000,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 29 471,31 грн. Позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. 27.10.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63425157 щодо примусового виконання виконавчого напису № 4622 від 01.01.2020 року про стягнення з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» 29471,31 грн. а також постановою від 02.11.2020 року накладено арешт на його транспортний засіб. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки в порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не було перевірено безспірності суми боргу, нарахування суми заборгованості за кредитом, пені та періоду, за який вона нарахована, здійснено з порушенням вимог законодавства. Крім того, позивач стверджує, що ніяких кредитних угод він не укладав, фінансових зобов`язань перед відповідачем, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс», які відступили право вимоги відповідачу, він не має. На підставі наведеного, позивач просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 4622 про стягнення з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 600814551 від 25.05.2018 року в розмірі 28471,31 грн., а також 1000,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та письмових додаткових поясненнях та просили суд позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, проте належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. в судове засідання не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.05.2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 600814551, за яким позивачу надано кредит у розмірі 3500 грн строком на двадцять вісім днів (а.с. 16). 01.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 4622 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 28471,31 грн. за кредитним договором №600814551 від 25.05.2018 року. Розмір заборгованості складається: 3469,30 грн. -прострочена сума заборгованості; 1710,42 грн. прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1117,33 грн. строкова заборгованість за комісією, 10110,06 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 12064,20 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенею (а.с. 15). На підставі виконавчого напису приватнимвиконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є відкрито виконавче провадження та накладено арешт на транспортний засіб позивача (а.с. 13, 19). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і впорядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - Перелік документів) Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосуванням положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Суд встановив, що правова природа договору, укладеного [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підпадає під сферу дії ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про споживче кредитування», при цьому такий договір нотаріально не посвідчений, що є однією з вимог для стягнення боргу на підставі виконавчого напису, відсутні підписи сторін. При цьому, згідно ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тому оспорюваний кредитний договір пред`явлений нотаріусу для вчинення виконавчого напису виключає принцип безспірності. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справі на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 02.11.2018 року по 11.03.2020 року та складає 28471,31 грн з яких заборгованість за сумою кредиту становить 3469,30 грн. при цьому заборгованість за штрафами і пенями 12064,20 грн., що суперечить ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не встановив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог відповідача, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України при вирішенні спору суд вирішує питання щодо розподілу судовий витрат. На підставі ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved