Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (надалі Позивач) та громадянкою України [PERSON] (надалі Відповідач 1) було укладено кредитний договір №R53700212621В (надалі Кредитний договір), відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 150000,00 гривень зі сплатою 31% річних, з кінцевим терміном погашення 21.03.2016 року та цільовим призначенням на споживчі потреби. В якості забезпечення своєчасного виконання зобовязань Відповідача 1 за кредитним договором 21.03.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та громадянином України [PERSON] (надалі Відповідач 2) було укладено Договір поруки №R53700212621В-П1, згідно якого поручитель зобовязується перед позивачем солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі, включаючи сплату кредиту, відсотків, комісії, штрафів, пені та інших платежів. Відповідачем 1 належним чином не виконуються зобовязання за Кредитним договором, у звязку з чим станом на 01.04.2015 виникла заборгованість на загальну суму 91075,24 грн., яка на момент звернення позивача до суду не погашена, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів як солідарних боржників вказану суму заборгованості а також суму сплаченого судового збору 910,75 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у тексті позовної заяви, просив їх задовольнити в повному обсязі так як заборгованість по кредитному договору на даний час залишається непогашеною, представник не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомлялися. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідачів та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700212621В, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 150000,00 гривень зі сплатою 31% річних та кінцевим терміном погашення 21.03.2016 року, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, Позивач своє зобовязання по кредитному договору щодо надання позичальнику кредиту виконав, надавши Відповідачеві [PERSON] одноразово кредит у повному розмірі в сумі 150000,00 гривень, що підтверджується копією меморіального касового ордеру №37029 від 21.03.2012 про перерахування вказаної суми на картковий рахунок, відкритий на імя Відповідача 1, однак нею не виконуються зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі, а саме: своєчасно не погашено чергову частину кредиту на загальну суму 19171,50 грн. та прострочено сплату відсотків за користування кредитом в період на загальну суму 9154,40 грн. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно Розрахунку, наданого позивачем, станом на 01.04.2015 року, загальна сума заборгованості, яка рахується за Відповідачем 1, становить 91075,24 грн., яка складається з наступного: борг за кредитом 73096,37 грн. в т. ч.: поточна заборгованість за кредитом 53924,87 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 19171,50 грн.; борг за процентами (плата за користування кредитом) 9392,18 грн. в т. ч.: сума простроченої заборгованості за відсотками 9154,40 грн.; сума заборгованості за відсотками за період з 28.03.2015 р. по 31.03.2015 р. 237,78 грн.; пені нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу 8586,69 грн. Відповідач [PERSON], не повертаючи кредит (чергову частину) та не сплачуючи проценти за Кредитним договором, порушує вимоги ст. 1054 ЦК України та умови вказаного договору, щодо обовязку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Виконання зобовязань позичальника за даним Кредитним договором забезпечене порукою: в якості забезпечення своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором 21.03.2012, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №R53700212621В-П1, згідно якого поручитель зобовязується перед банком солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі, включаючи сплату кредиту, відсотків, комісії, штрафів, пені та інших платежів. Позивачем на адресу відповідачів надсилалися письмові вимоги щодо погашення заборгованості, але станом на день розгляду справи судом, заборгованість не погашена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 910,75 грн. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved