Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.06.2013 в сумі 15594,09 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 12.07.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав в повному обсязі, однак відповідачка в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 02.06.2020 з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, заборгованість за кредитним договором становить 15594,09 грн. З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах цивільної справи є заява про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, відзив на позовну заяву не подавала. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, 11.06.2013 відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та отримала картковий рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачці кредит. Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку, який станом на 02.06.2020 складає 15594,09 грн. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 1051,00 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 1051,00 грн.

Outcome: approved