Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона має трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом з дітьми та співмешканцем [PERSON] проживала у селі Михайлівка Лебединського району. Дана родина перебувала під особливим контролем служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації та Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, оскільки відповідачка не доглядала належним чином за дітьми, не забезпечувала відповідних умов для їх виховання і розвитку, часто залишала дітей без нагляду та разом із співмешканцем систематично зловживала спиртними напоями. Ні відповідачка, ні її співмешканець не працювали, сім`я проживала за рахунок державної соціальної допомоги на дітей та тимчасових заробітків. Малолітні [PERSON] та [PERSON] навчалися у Михайлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. [PERSON] перебував вдома, оскільки мати ігнорувала рекомендації щодо необхідності відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Від адміністрації школи постійно надходили скарги щодо відсутність контролю з боку матері за підготовкою дітей до занять, а також контролю за проведенням ними дозвілля. Мати не відвідувала жодних батьківських зборів, не цікавилася успіхами дітей, їх взаємовідносинами у шкільному колективі. [PERSON] є дитиною з інвалідністю, має порушення опорно - рухового апарату, дитячий церебральний параліч, потребує систематичного проходження курсів реабілітації. Мати не приділяла належної уваги стану здоров`я дитини та її лікуванню, вчасно не проходила медичного огляду з донькою. Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у зв`язку з безвідповідальним ставленням матері до виконання нею її батьківських обов`язків, безробіттям та зловживанням спиртними напоями. Однак, остання не виконувала наданих їй рекомендацій та не докладала зусиль для подолання складних життєвих обставин. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем відповідачка звернулася до служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації із заявою щодо влаштування її малолітніх дітей до центру соціально-психологічної реабілітації. Службою у справах дітей влаштовано малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де вони перебувають і до цього часу. [PERSON] відвідує дітей рідко. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася з невідомих причин і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей були записаний зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Сторона позивача посилається на те, що [PERSON] разом з дітьми та співмешканцем [PERSON] проживала у селі Михайлівка Лебединського району. Дана родина перебувала під особливим контролем служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації та Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, оскільки відповідачка не доглядала належним чином за дітьми, не забезпечувала відповідних умов для їх виховання і розвитку, часто залишала дітей без нагляду та разом із співмешканцем систематично зловживала спиртними напоями. Ні відповідачка, ні її співмешканець не працювали, сім`я проживала за рахунок державної соціальної допомоги на дітей та тимчасових заробітків. Розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації від 25.02.2011 № 98 (а.с. 15) малолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово направлялися до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем в родині. З 01.09.2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були зараховані до 1 класу Михайлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. З характеристик (а.с. 18, 19, 20, 21) вбачається, що мати не приділяла належної уваги вихованню доньок, вона рідко відвідувала шкоду, відповідачка майже не цікавилася успіхами дітей, їх взаємовідносинами у шкільному колективі. [PERSON] навчальний заклад не відвідував, оскільки мати ігнорувала рекомендації щодо необхідності відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. За час навчання [PERSON] та [PERSON] в Михайлівській ЗОШ до служби у справах дітей від адміністрації школи постійно надходили скарги щодо пропусків ними занять без поважних причин, запізнень на уроки, неналежного зовнішнього вигляду дівчат, відсутності контролю з боку матері за підготовкою дітьми до занять, що вбачається з клопотань (а.с. 23, 24). [PERSON] є дитиною з інвалідністю, має порушення опорно - рухового апарату, дитячий церебральний параліч, потребує систематичного проходження курсів реабілітації. Мати не приділяла належної уваги стану здоров`я дитини та її лікуванню, вчасно не проходила медичного огляду з донькою. Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Лебединського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у зв`язку з безвідповідальним ставленням матері до виконання нею її батьківських обов`язків, безробіттям та зловживанням спиртними напоями. Однак, остання не виконувала наданих їй рекомендацій та не докладала зусиль для подолання складних життєвих обставин. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем відповідачка 15.08.2018 року звернулася до служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації із заявою (а.с. 26), в якій просила влаштувати її малолітніх дітей до центру соціально-психологічної реабілітації. У зв`язку з цим малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де вони перебувають і до цього часу, що вбачається з повідомлень (а.с. 27, 28, 29). Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що органом опіки та піклування Лебединської РДА розглядалося питання про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно даних дітей та зроблено висновок (а.с. 60-61) про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, а тому вимоги Лебединської РДА про позбавлення її батьківських прав щодо дітей підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення в частині стягнення аліментів, суд враховує те, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання її дітей до їх повноліття. Розмір стягуваних аліментів слід визначити у частці від її заробітку, але не менше мінімального розміру, визначеного закон. Розподіл судових витрат слід провести в порядку ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на відповідачку.

Outcome: approved