Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2016 року він придбав у відповідача садибу, розташовану по вул. Пилипінська, 12 м. Лебедин Сумської області, яка складається з житлового будинку деревяного під літ. «А» 1954 року побудови загальною площею - 65,3 кв.м, житловою площею - 39,4 кв.м. з надвірними спорудами: верандою дощатою під літ. - «а», літньою кухнею цегляною під літ. - «Б», верандою цегляною під літ. - «б», сараєм цегляним під літ. - «Б1», сараєм шлакоблочним під літ. - «В», сараєм цегляним під літ. - «Г», огорожею дощатою «№1-2» та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0036 га. Договір купівлі-продажу нотаріально між сторонами не посвідчувався. При цьому вони домовилися, що посвідчать його в строк до 01.08.2016 року. Однак, до цього часу такий договір не укладений, оскільки відповідач ухиляються від взятих на себе зобовязань. Тому [PERSON] просив визнати укладений 18.06.2016 року між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної садиби дійсним та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач в заяві, адресованій суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 18.06.2016 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] садибу по вул. Пилипінська, 12 м. Лебедин Сумської області, яка складається із житлового будинку деревяного під літ. «А» 1954 року побудови загальною площею - 65,3 кв.м, житловою площею - 39,4 кв.м. з надвірними спорудами: верандою дощатою під літ. - «а», літньою кухнею цегляною під літ. - «Б», верандою цегляною під літ. - «б», сараєм цегляним під літ. - «Б1», сараєм шлакоблочним під літ. - «В», сараєм цегляним під літ. - «Г», огорожею дощатою «№1-2» та земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0036 га. Дана угода між сторонами була оформлена розпискою. Виконання укладеного договору позивач сплатив відповідачеві кошти за придбане нерухоме майно в сумі 90000 грн. та прийняв садибу у фактичне володіння. При цьому сторони домовилися посвідчити укладений договір купівлі-продажу нотаріально у строк до 01.08.2016 року. Однак, до цього часу позивач не оформив своє право, оскільки відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу, який між ними фактично відбувся. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу садиби, розташованої по вул. Пилипінська, 12 м. Лебедин Сумської області, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє фактичне володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, але продавець в подальшому ухилився від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та вважає необхідним визнати за позивачем право власності на спірне майно.

Outcome: approved