Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що 07 червня 2013 року між ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та [PERSON] , укладено договір № 2013-27/107-С про надання безпроцентної цільової позики в сумі 40000 грн. для придбання житла, яким передбачено, що позикодавець зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути позику у визначений договором строк. Договором передбачено, що повертається позичальником у безготівковому порядку шляхом утримання належних сум із заробітної плати позичальника, щомісяця рівними платежами не менше ніж по 666,67 грн. на місяць. 09 березня 2017 року відповідно до наказу № 520-к [PERSON] було звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. На момент звільнення, заборгованість [PERSON] за даним договором складала 11333,18 грн. та до теперішнього часу не сплачена. 20 квітня 2017 року на адресу [PERSON] направлялася вимога про сплату заборгованості за договором у розмірі 11333,18 грн. Крім того, на підставі п. 10 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позики, позичальник має право вимагати повернення залишкової частини позики в урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» суду боргу за договором позики № 2013-27/107-С від 07 червня 2013 року у розмірі 11333,18 грн., інфляційні витрати в розмірі 2685,96 грн., 3% річних у розмірі 707,94 грн., а у сього 14727,08 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами дійсно був укладений договір № 2013-27/107-С від 07 червня 2013 року безпроцентної цільової позики. Сума позики становить 40 000 грн. Дана позика повинна бути повернута до липня 2018 року, щомісяця рівними платежами не менше ніж 666,67 грн. на місяць, починаючи з місяця наступного за місяцем, в якому надано позику (а.с. 5-6). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до платіжного доручення № 207562 від 25 червня 2013 року [PERSON] позивачем виплачена сума в розмірі 40 000, 00 грн. (а.с. 7). Наказом директора ВСП «ШУ Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 09 березня 2017 року № 520-к відповідача [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - за згодою сторін, на підставі заяви [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до бухгалтерської довідки від 19 червня 2019 року № 561, виданої «ШУ Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», сума заборгованості відповідача за спірним договором станом на 19 червня 2019 року становить 11333,19 грн. (а.с. 18). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] була направлена вимога про сплату заборгованості за договором безпроцентної цільової позики № 2013-27/107-С від 07 червня 2013 року в розмірі 11333,18 грн., про свідчить вимога від 10 квітня 2017 року та поштові конверти (а.с. 19, 20-21). Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 14019,14 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 22). У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ЦК України передбачено можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов`язання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, тобто на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. З письмової заяви відповідача видно, що він позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч. 4. ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи здійснений позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, відсутність з боку відповідача контрозрахунку та визнання відповідачем позову повністю, не виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2685,96 грн. інфляційних та 3% річних у розмірі 707,94 грн. та заборгованості у розмірі 11333,18 грн., а разом 14727,08 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved