Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа : Зайцівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської обалсті про визнання особи такою, що втратила право користування майном, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Позивач перебував шшлюбі з відповідачкою. 21.07.2009 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до акту обстеження від 26.05.2019 року відповідач зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з 2007 року по теперішній час.Добровільно здійснити зняття з реєстрації місяця проживання відповідач відмовляється. В свою чергу відповідач, який не проживає за вказаною адресою, втартила право користування будинком, внаслідок її відсутності понід один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі спалтою надмірних комінальних послуг, які не надаються, але нараховуючться за них, чим об`єктивно порушуються його права. У зв`язку з цим, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : [ADDRESS] . Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутсність. Позовні вимоги підтримала повінстю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просили прйиняти справедливе рішення. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2018 року [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , 21.07.2009 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження від 26.05.2019 року, складеного депутатом Зайцівської сільської ради, двох сусудів та власника будинку [PERSON] , вбачається, що [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , з 2007 року до даного часу не проживає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Із вищевикладеного вбачається, що відповідач була членом сім`ї власника житла, дійсно не проживає більше року за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст.41 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved