Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. На підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 07.07.2009 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання сина в розмірі ? від його заробітної плати(всіх доходів, але не менше тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 04.03.2009 року ідо досягнення дитиною повноліття.. Однак, починаючи з березня 2014 року син [PERSON] - [INFO] проживає разом з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, а відповідач отриманні кошти на дитину витрачає не за цільовим призначенням, в зв'язку з чим, вважає, що стягнення аліментів повинно бути припинено. Просить позов задоволити. Позивач судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задоволити Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив позивач та представник третьої особи. Представник третьої особи у судовому засіданні позов не заперечив, та пояснив, що дитини [PERSON] - [INFO] виявила бажання проживати разом з платником аліментів - батьком, з яким на сьогодніший день і проживає та знаходиться на повному його утриманні. При цьому мати витрачає кошти не за цільовим призначенням, а тому вважає, що в даному випаду повинно бути припинення стягнення аліментів з позивача на утримання дитини. Просить позов задволити. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованих шлюбах, який останній було розірвано 08 листопада 2013 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], батьками якого є позивач та відповідачка, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. від 12.05.2005 року. За рішенням Франківського районного суду м.Львова від 07 липня 2009 року позивач [PERSON] є платником аліментів на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], а отримувачем аліментів є відповідач [PERSON]. З березня 2014 року неповнолітній син залишився проживати з батьком, це не заперечують представником третьої особи та підтверджується висновком від 23.04.2014 року за №35-1151, листом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.03.2014 року за №4-34-469 та листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 24.04.2014 року за №4-35-861. Також, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] - [INFO] знаходиться на повному матеріальному утриманні свого батька - [PERSON]. Однак мати [PERSON] отриманні кошти, від платника аліментів витрачає не за цільовим призначенням. З аналізу ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Як встановлено, під час судового розгляду на даний час батько дитини - [PERSON] обов'язок по утриманню дитини виконує належним чином, при цьому відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачу для утримання неповнолітнього сина. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів [PERSON] матеріально не утримує дитину, кошти витрачає не за цільовим призначенням. При цьому дитина на теперішній час мешкає разом з платником аліментів - батьком та знаходиться на повному його утриманні.

Outcome: approved