Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача і на обґрунтування свого позову вказує, що 07.02.2014 р. між ним , [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб , про що у Чечелівському районному у м. Дніпро відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області було виконано актовий запис № 62 . За період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] На початку їхнього спільного з відповідачем життя стосунки складалися добре. Однак , з початку 2016 р. подружні стосунки охолонули , зникли почуття взаєморозуміння , любові та поваги одне до одного . Звернення до суду є обдуманим та виваженим кроком. Так , починаючи з травня 2016 р. сімейних стосунків з відповідачем не підтримує , сумісного господарства не ведемо , мешкають окремо одне від одного . Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам їхнього сина. Їхній син [PERSON] живе з відповідачем і після розірвання шлюбу також буде жити зі своєю мамою , відповідачем по справі . Спору щодо спільного майна з відповідачем у них немає. Просить суд ухвалити рішення , яким розірвати шлюб між ним - [PERSON] , 1985 р.н. та [PERSON] , 1990 р.н. , зареєстрований 07.02.2014 р. Чечелівським районним у місті Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 62 . Сторони в судове засідання не з'явилися . Представник позивач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у їхню відсутність. Відповідач також надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах , що підтверджується копією свідоцтва про одруження , серії [NUMBER] виданого повторно Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського управління юстиції у Дніпропетровській області . За час спільного проживання сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво серії [NUMBER] ) . З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовився від своїх вимог та не відкликав свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно і фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved