Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» на посаді заступника генерального директора з економічних та фінансових питань з 01.10.2012 р. до 27.05.2015 р. Наказом №001-к від 15.05.2015 р. її було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України, за угодою сторін. Відповідно до даного наказу підприємство взяло на себе обовязок провести повний розрахунок у встановлені трудовим законодавством строки. Проте, станом на день подання даної позовної заяви, сума в розмірі 3686 грн. 50 коп. була нарахована проте не виплачена, тому позивач просить суд стягнути її з відповідача. Окрім того, позивач зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України позивач в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 171555,25грн. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник позивача до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з відміткою про вручення судової повістки. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Автоінтернешнл Метрополіс» на посаді заступника генерального директора з економічних та фінансових питань з 01.10.2012 р. до 27.05.2015 р., що стверджується записами в трудовій книжці [PERSON] АВ №115777(а.с.7-14). Наказом ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» №008-к від 15.05.2015 р. [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України, за угодою сторін. Відповідно до даного наказу підприємство взяло на себе обовязок провести розрахунок і з [PERSON], в тому числі: виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 14 календарних днів, з них 1 календарний день за період роботи з 17.11.2013 р. по 16.11.2014 р. та 13 календарних днів за період роботи з 17.11.2014 р. по 27.05.2015 р.(а.с.6) Проте, яка зазначає позивач, і що не заперечувалось відповідачем, станом на день подання даної позовної заяви, сума в розмірі 3686 грн. 50 коп. була нарахована проте не виплачена. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний був провести з позивачем розрахунок: компенсацію за невикористану відпустку за 14 календарних днів, з них 1 календарний день за період роботи з 17.11.2013 р. по 16.11.2014 р. та 13 календарних днів за період роботи з 17.11.2014 р. по 27.05.2015 р, що, відповідно до виконаного позивачем у відповідності до положень Закону розрахунку, який перевірено судом, становить 3686,50 грн., в зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи наведене, а також розмір середньоденної заробітної плати позивача, визначеного відповідно до приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 зі змінами і доповненнями, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 171555,25 грн. за період з травня 2015 р. по 20.04.2016 р. (як того просить позивач). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3686,58 грн. заборгованості із заробітної плати, середню заробітну плату за час затримки розрахунку в розмірі 171555,25 грн., а всього стягнути 175241,83 грн. У звязку з задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1752,41 грн., на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial