Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року у розмірі 12503 грн. 67 коп. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 24.05.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого за рішенням банку їй було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 8000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв'язку з чим станом на 31.08.2018 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 12503 грн. 67 коп., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду клопотання, в якому вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, хоча повідомлялася про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого за рішенням банку їй було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 8000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 9-15). Відповідачка підтвердила своєю згодою те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором б/н від 24.05.2006 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Відповідно до п. п. 6.5., 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках. При цьому, пункти 3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг визначають, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, вставленого банком. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 6.4. Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку клієнт зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. За положеннями п. 5.2. Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідачка свої зобов'язання не виконала - не погасила кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 31.08.2018 року у відповідачки є заборгованість у розмірі 12503 грн. 67 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 2942 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8489 грн. 47 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 571 грн. 60 коп. (а.с.5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, а тому повинна сплатити банку заборгованість за кредитом. Одночасно, суд вважає необґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідачки на його користь штрафу (процентної складової) у розмірі 571 грн. 60 коп., виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Відповідно до п. 8.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.13 зворот). Таким чином, штраф (процентна складова) у розмірі 5% вирахований з сумарної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитними коштами (2942 грн. 60 коп.+ 8489 грн. 47 коп.) х 0,05 = 571 грн. 60 коп. Тобто, фіксована частина штрафу та штраф у вигляді процентної складової простроченої заборгованості, яка включає до себе тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, пеню та комісію, передбачені договором, в даному випадку містять ознаки подвійного стягнення неустойки та ознаки стягнення неустойки з неустойки. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення штрафу (процентної складової) у розмірі 571 грн. 60 коп. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1762 грн.

Outcome: partial