Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Загалом позивач просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № KIO0AN00000327 від 27 вересня 2006 року в розмірі 483\~380 грн. 16 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, часткове погашення заборгованості за кредитом за рахунок страхового відшкодування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на відсутність боргу через повне покриття заборгованості страховим відшкодуванням, припинення відповідачем здійснення платежів після усного повідомлення про це працівником банку, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 27.09.2006 року між сторонами був укладений договір № KIO0AN00000327, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 24\~683 доларів США. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Заявою, квитанціями, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 30\~671,33 доларів США, що за курсом НБУ становить 483\~380 грн. 16 коп., що станом на 26.12.2014 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8\~225,42 долари США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6\~797,85 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 15\~648,06 доларів США. Заперечення відповідача щодо вказаного вище розміру заборгованості суд вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування в розмірі 83\~308 грн. 45 коп., проведена ЗАТ «Інгострах» платіжним дорученням № 1382 від 29.01.2009 року врахована у розрахунку заборгованості та на цю суму вже зменшено загальний розмір заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості підставно не спростований відповідачем, а його заперечення не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, тому не можуть покладатись в основу судового рішення. Обставини виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Інгосстрах» на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» підтверджуються договором, платіжними дорученнями, страховим актом, службовою запискою та іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання про позовну давність суд враховує наступне. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 12.03.2011 року відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за цим договором, з цього часу заборгованість не зменшувалась, докази будь-яких платежів після цієї дати в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав відповідачем в частині невиконання умов кредитного договору щонайменше в квітні 2011 року після невиплати відповідачем чергового платежу згідно визначеного договором графіка, а позов предявлений до суду лише 26.02.2015 року із значним порушенням встановленого законом трирічного строку. Таким чином, встановлений ст.257 ЦК України термін позовної давності на момент звернення позивача за цим позовом сплинув. Достатньо обґрунтованих доводів щодо поважності пропуску строку давності представник позивача не представив. Також суд враховує відсутність клопотань про поновлення строку позовної давності. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності не встановлено, а сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обовязку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed