Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, однак в ньому не проживає, за комунальні послуги не сплачує, квартира належить позивачеві на праві власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись не порушення прав позивача як власника приміщення, неможливість оформлення субсидії, відсутність коштів на оплату комунальних послуг. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідач у спірній квартирі ніколи не проживав і не проживає, мешкає в Росії. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником цілої квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі в якості сина власника, що підтверджується довідкою, паспортом. Відповідач у спірній квартирі не проживав і не проживає, що підтверджується актами, показами свідків. Витрати по утриманню спірної квартири несе позивач одноособово. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але його реєстрація породжує наслідки у виді додаткових витрат на утримання житла без згоди власника, це обмежує позивача у здійсненні належного йому права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї і складових права власності права розпорядження квартирою, а неможливість оформлення державної допомоги та додатків витрати власника через відмову відповдача знятися із реєстраційного обліку у позасудовому порядку порушує права власника на належне користування майном. Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачами спосіб захисту їх інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власників доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подав заперечень на позов та їх не довів. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням шляхом позбавлення такого права у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved