Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить домогосподарство, до складу якого входить: житловий будинок дерев'яний під літ. «А» 1957р. побудови загальною площею 59,4м2, житловою площею 30,5м2, який складається з: коридору площею 3,9м2, житлової площею 16,3м2, житлової площею 8,9м2, кухні площею 15,5м2, житлової площею 5,3м2, веранди площею 4,1м2, кладової площею 5,4м2, веранда дощата під літ. «а», літня кухня цегляна під літ. «Б», гараж цегляний під літ. «В», сарай цегляний під літ. «Г», погріб цегляний під літ. «п/г», огорожа дошки під літ.«№1-2», які розміщений за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0950га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,3945га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за вище вказаною адресою, які були придбані у [PERSON], за грошові кошти в розмірі 20 000 гривень на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2014 року. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сторони домовилися у строк до 31.12.2014 року з моменту підписання договору купівлі - продажу. Але [PERSON], не виконала свого зобов'язання щодо нотаріального оформлення, так як [INFO] померла. Спадкоємцем майна [PERSON], являється [PERSON], яка успадкувала зокрема земельну ділянку площею 0,4865га, кадастровий номер [NUMBER], а син померлої [PERSON], відмовився від успадкування майна після її смерті. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], в тому чисті шляхом спільного проживання немає, оскільки на момент смерті вона проживала одна. В той же час після смерті [PERSON], зникли оригінали правовстановлюючих документів на домогосподарство та земельні ділянки під ними, без наявності яких неможливо оформити право власності на таке майно. Тому позивач просив визнати за ним право власності. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач та треті особи проти задоволення позову не заперечують. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі - продажу, акту приймання - передачі вбачається що 26.05.2014 року [PERSON], отримала від [PERSON], кошти в розмірі 20 000 грн., за нерухоме майно яке складається з домогосподарства, до складу якого входить: житловий будинок дерев'яний під літ. «А» 1957р. побудови загальною площею 59,4м2, житловою площею 30,5м2, який складається з: коридору площею 3,9м2, житлової площею 16,3м2, житлової площею 8,9м2, кухні площею 15,5м2, житлової площею 5,3м2, веранди площею 4,1м2, кладової площею 5,4м2, веранда дощата під літ. «а», літня кухня цегляна під літ. «Б», гараж цегляний під літ. «В», сарай цегляний під літ. «Г», погріб цегляний під літ. «п/г», огорожа дошки під літ.«№1-2», які розміщений за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,0950га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,3945га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, за вище вказаною адресою. Таким чином між сторонами було укладено договір купівлі-продажу даного майна. Позивач посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити договір у строк до 31.12.2014 року, але [PERSON], не виконала свого зобов'язання щодо нотаріального оформлення, так як [INFO] померла. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов'язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON], права власності на спірне майно.

Outcome: approved