Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить розірвати договір про інвестування в будівництво житла від 28.09.2005 року № 18, який було укладено між ним та ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс», стягнути з відповідача на його користь 183717 грн., оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором про інвестування в будівництво кредиту не виконав, не побудував будинок у визначені договором строки до першого кварталу 2007 року, в добровільному порядку повернути кошти відмовляється, а тому він змушені звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представники ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс», центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не подали. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 28.09.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» та [PERSON] був укладений договір № 18 про інвестування в будівництво житла, відповідно до п.п. 2.1-2.3, 3.1 якого [PERSON] бере участь у фінансуванні будівництва трикімнатної квартири, загальною площею 90,00 м.кв, 72 -квартирного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.12-14). Відповідно до п. 4.1 Договору вартість квартири складає 1890000,00 грн. Відповідно до п.3.2 Договору, плановий термін введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2007 року. Відповідно до п. 4.3.1 Договору, розрахунок за квартиру здійснюється коштами Інвестора ([PERSON]) за розпорядженням Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом перерахування на розрахунковий рахунок забудовника (ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс»). Згідно п. 8.5 Договору в будь-якому разі розірвання Договору суми внесених інвестицій повертаються Забудовником на рахунок Інвестора в банку-агенті, у місячний строк з дня отримання повідомлення про розірвання цього Договору від Інвестора. Крім того, 07.10.2005 року було укладено кредитний договір № 22 між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд) та [PERSON], відповідно до умов якого Фонд від імені держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 169391,00 грн.( а.с.15-20). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, позичальник вносить на рахунок в банку-агенті кошти попереднього внеску також кошти на страхування в період будівництва в сумі 5406,00 грн. на момент укладення кредитного договору та різницю між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою додатком 1 до цього договору в сумі 12577 грн. в строки, встановлені в договорі про інвестування в будівництво житла. Як вбачається з виписки з банку ПАТКБ «Правекс-банк» за особовим рахунком за період з 30.09.2005 року по 25.04.2010 року внесок [PERSON] за квартиру згідно інвестиційної угоди від 15.12.2004 року № 17/3 ( а.с.23). Згідно додатку № 2 до протоколу засідання Міжвідомчої комісії з вирішення проблемних питань виконання Державної програми забезпечення молоді житлом на 2002-2012 роки від 26.01.2012 року житловий будинок по [ADDRESS] входить в перелік об'єктів будівництва який фінансується за рахунок коштів громадян - позичальників Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» які уклали договори про будівництво житла із забудовником до 1 липня 2011 року, будівництво яких в порушення умов таких договорів не розпочато або порушено строки прийняття в експлуатацію не менше ніж на дев'ять місяців ( а.с.24-29). Відповідно до заяви позивача, адресованої відповідачу [PERSON] повідомила про свій намір розірвання інвестиційного договору та просила повернути внесені нею грошові кошти в місячний термін з для отримання повідомлення про розірвання інвестиційного договору № 18 від 28.09.2005 року ( а.с. 30). Претензією № 285 від 27.01.2014 року Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» повідомив відповідача про необхідність повернення сум внесених інвестицій на рахунок Інвесторів в банку-агенті, у місячний строк з дня отримання цього повідомлення та/або в 10-денний термін з дня підписання договору про розірвання цього договору та наслідки невиконання даних умов ( а.с.31-32). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час свої обов'язки за договором про інвестування в будівництво житла № 18 від 28.09.2005 року не виконав. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених умовами договору про інвестування в будівництво житла, чим інтересам позивача заподіяно матеріальну шкоду, тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартість квартири, що складає 183717,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати також покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved