Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.10.2009 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №216. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO]. З спочатку 2015 року між сторонами стали відбуватись сварки з ініціативи відповідачки, вона постійно предявляла якісь претензії, звинувачувала позивача та при цьому була збуджена, роздратована і вживала непристойні слова. Таку поведінку відповідачка допускала незважаючи на присутність їхнього маленького сина. У червні 2016 року позивач переїхав жити до своїх батьків. Потім, намагаючись зберегти родину позивач повернувся до відповідачки, але своєї поведінки та ставлення до позивача, відповідачка не змінила, тому у середині липня 2016 року вони остаточно розлучились. Син проживає разом з відповідачкою, але позивач бажає його виховувати та надавати матеріальну допомогу. Позивач вважає, що така безвідповідальна поведінка дружини свідчить про її небажання жити з сімєю, тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Ухвалою суду від 20 січня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення три місяці. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що має іншу родину, тому збереження шлюбу з відповідачкою не можливо. Просив судовий збір з відповідачки на його користь не стягувати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та зазначила, що сімя їх дійсно розпалася, але з вини відповідача, так як він мешкає з іншою жінкою. Крім того пояснила, що між нею та позивачем створилися неприязні відносини, позивач не намагався зберегти шлюб. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб Серії І-КИ №152313, згідно якого 10.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №216, було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4); копією свідоцтва про народження дитини: [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 454518, з якого вбачається, що батьками є сторони у справі ( а.с.5). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved