Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить поновити йому річний строк на відчуження земельних ділянок загальною площею - 3.36 га, кадастрові номери: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 5121487000:01:006:0285, площа - 1.6867 (1.69) га; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~- 5121487000:01:005:0244, площа - 1.6657 (1.67) га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кубейської (колишня назва Червоноармійська) сільської ради Болградського району Одеської області. Стверджує, що [INFO] він, позивач після смерті свого батька [PERSON] успадкував земельні ділянки загальною площею - 3.36 га, що підтверджується державним актом на земельну ділянку та свідоцтвом про право на спадщину за законом. 07.02.2020 року, з метою укладення договору купівлі-продажу зазначених земельних ділянок, позивач звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., але нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку визначеного законом. Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 16.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 10:00 годину 26.03.2020 року. Позивач в підготовче засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства. Подав заяву через канцелярію суду про розгляд справи у його відсутність (а.с.24). Представник позивача в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, проте позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні у повному обсязі, просив розгляд провести у його відсутність та відсутність позивача, про що надав відповідну заяву (а.с.22-23) Відповідач\~ Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщена\~ належним чином (а.с.21). Позовні вимоги визнала\~ у повному обсязі, просила\~ розглянути справу без участі представника, про що надала відповідні\~ заяви (а.с.20). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав Судом встановлено, що позивач є громадянином Республіки Молдова, місце проживання зареєстроване в Україні за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). 11.02.2009 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на земельні ділянки загальною площею 3,36 га, в тому числі рілля 4,8857 га, кадастрові номери: 5121487000:01:006:0285, площа - 1.6867 (1.69) га; 5121487000:01:005:0244, площа - 1.6657 (1.67) га, що розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б. 11.02.2009 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7808-т. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8-9). 07.02.2020 року позивачу при зверненні до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою посвідчення договору купівлі-продажу отриманої ним у спадщину 11.02.2009 року земельної ділянки загальною площею 3.36 га за кадастровими номерами: 5121487000:01:006:0285, 5121487000:01:005:0244, було відмовлено у зв`язку з тим, що п.4\~ст. 81 ЗК України\~передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, підлягають відчуженню протягом року, однак термін для відчуження даної земельної ділянки, передбачений законом, закінчився (а.с.10). 04.03.2020 року позивачу при зверненні до державного реєстратора виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: 5121487000:01:006:0285, площа - 1.6867 (1.69) га; 5121487000:01:005:0244, площа - 1.6657 (1.67) га, розташованих на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.11,12). Згідно ч. 1, ч. 2ст.16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту може бути визнання права. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч.1\~ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено\~Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. За змістом ст.ст.41,\~64 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Відповідно до ч.1\~ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Ч.5\~ст.22 Земельного кодексу України\~встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Водночас, ч.4\~ст.81\~Земельного кодексу України\~допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження протягом року. Відповідно до\~ст.145\~Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. В той же час необхідно зазначити, що відповідно до приписів пункту 15\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Суд бере до уваги, що станом на час розгляду вказаного спору Верховною Радою України закон про ринок земель не прийнятий, а тому наразі відсутнє законодавче врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також відсутній ринок земель вказаного цільового призначення. Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України. При цьому, прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 ЗУ України строку, законодавство України не містить, тому суд у відповідності з вимогами ч.2\~ст.8 Цивільного кодексу України\~може за аналогією закону застосувати положення ст.251\~та ч.3 ст.1272 ЦК України. Відповідно до норми\~ст.127 ЦПК України, суд наділено повноваженнями щодо поновлення чи продовження строків, встановлених законом, за умови визнання причин його пропуску поважними. Ст.17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачає, що суди застосовують при розгляді справи\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Позивач є громадянином Республіки Молдова, який не мав можливості своєчасно виконати встановлений ч.4\~ст.81 ЗК України\~обов`язок щодо відчуження земельної ділянки, через те, що не володіє спеціальними знаннями в області Земельного законодавства України, та під час прийняття спадщини та при реєстрації права власності на дану земельну ділянку про порядок і строки її відчуження не була попереджена, крім того, позивач намагалася здійснити відчуження зазначеної земельної ділянки шляхом продажу, що їй не вдалося, у зв`язку із відсутністю на даний час в Україні законодавчого врегулювання порядку відчуження земель. Таким чином, враховуючи, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для відчуження земельної ділянки іноземцем та враховуючи те, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, суд вважає за можливе позов задовольнити та продовжити позивачу строку для відчуження земельної ділянки, який він пропустив з поважних причин, що не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Outcome: approved