Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і на даний час сторони проживають окремо. Дочка проживає з відповідачем по справі. Син проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, в зв»язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В відкрите судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку, подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позов визнала, згодна сплачувати аліменти. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони з 06.11.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2016 року у справі № 357/6427/16-ц, 2/357/2760/16 між ними розірвано, що підтверджується копією рішення суду, яке набрало законної сили 21.07.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і на даний час сторони проживають окремо. Дочка проживає з відповідачем по справі. Син проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Судом встановлено, що дійсно батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії 1-ОК № 003345, виданим ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як мати повинна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, мати дитини, відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатною, проти стягнення з неї аліментів на утримання сина не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved