Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] на нерухоме майно, а саме: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0947 га, кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за вищевказаною адресою. В зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах на будинок існують розбіжності в імені спадкодавця [PERSON] Крім того зазначив, що спірна земельна ділянка знаходиться у їх з спадкодавцем спільній сумісній власності в рівних частинах, однак розмір його частки не визначено, що перешкоджає йому її належним чином оформити, оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0947 га кадастровий номер [NUMBER] за вказаною адресою. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 лютого 1996 року, згідно якого будинок [ADDRESS] після смерті [INFO] року [PERSON] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах за кожним. З технічного паспорту вбачається, що вказаний житловий будинок побудований в 1961 році. Біля вказаного домоволодіння збудовані й погосподарські споруди: сарай «Б», погріб «під Б», сарай «В», літня кухня «Д», сарай «Е», убиральня «Є», літній душ «З», навіс «И», огорожа «№1», огорожа «№3», огорожа «№5», огорожа «№6», каналізаційна споруда «VІ» та колодязь питний «VІІ». Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] області виготовлено КП «Вишгородським БТІ» станом на 26 липня 2018 року на ім`я [PERSON] Відповідно до довідки на нерухоме майно КП «Вишгородське БТІ» № 738 від 14 серпня 2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано у книзі № 13 під № 132 за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0947 га, кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за вищевказаною адресою: [ADDRESS] , серія [NUMBER] . Як вбачається з Додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] списку співвласників земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вказаної земельної ділянки. Зазначене підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] . Відповідно до довідки Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району Київської області № 836 від 15 червня 2016 року [PERSON] зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 25 лютого 1976 року. На день смерті [PERSON] за даною адресою зареєстровані та проживали її син [PERSON] , невістка [PERSON] та онука [PERSON] З довідки Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району Київської області № 837 від 15 червня 2016 року вбачається, що на підставі рішення сесії Новопетрівської сільської ради № 54 від 21 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць, села Нові Петрівці» назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який збудовано в 1961 році та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0947 га, кадастровий номер [NUMBER] . [PERSON] заповіла усе своє майно позивачу, що підтверджується заповітом від 20 лютого 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Апишковою З.І. Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 261/2016 від 05 серпня 2016 року після померлої [PERSON] Згідно постанови Вишгородської районної нотаріальної контори в Київській області від 30 жовтня 2018 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою в зв`язку тим, що у правовстановлюючих документах на будинок існують розбіжності в імені спадкодавці [PERSON] . Крім того позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку у зв`язку з неможливістю визначити частку земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 2.10 наказу Державного комітету по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, до державного акта на право власності на земельну ділянку, що видається товариствам всіх видів або співвласникам, обов`язково додається затверджений список членів даного товариства або співвласників. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 02 квітня 2002 року про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, Державний акт на право власності на земельну ділянку видається у межах згідно з планом (у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список її співвласників). Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Встановлено, що спірна земельна ділянка знаходилась у спільній сумісній власності позивача та померлої [PERSON] в рівних частинах, а тому частка належної [PERSON] земельної ділянки становить Ѕ частину. Тому за позивачем слід визначити частку в спільній сумісній власності з померлою [PERSON] на спірну земельну ділянку і зазначити, що вона становить Ѕ частину. Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в позасудовому порядку, визнання за ним прав на спадкування земельної ділянки має відбутися в суді. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у правовстановлюючих документах на будинок існують розбіжності в імені спадкодавця [PERSON] , а саме в Державному акті на право власності на земельну ділянку, у списку співвласників земельної ділянки та у витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку ім`я спадкодавця зазначено Пелагея, однак зі справи встановлено, що ім`я спадкодавця є [PERSON] , що сумніву у суду не викликає, однак це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Що підтверджується експертним висновком № 056/1075-а від 08 листопада 2018 року. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а пред`явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved