Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що є учасником бойових дій. Він та його сім'я, яка складається з 4 осіб - з нього, його дружини [PERSON] та їх дітей [PERSON] та [PERSON] власного житла не мають та проживають в будинку його матері [PERSON], який розташований по [ADDRESS], а відтак його сім'я є такою, що потребує поліпшення житлових умов. 13 січня 2006 року він звернувся до Іллінецької міської ради з заявою в якій просив поставити його та членів його сім'ї на чергу квартирного обліку, як учасника бойових дій. Рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 41 від 16.03.2006 року йому було відмовлено у постановці на чергу квартирного обліку у зв'язку з недотриманням умов пункту 5 та 13 Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов та надання їм житлових приміщень в УРСР. Позивач вважає, що в даному випадку слід було керуватися не п. 13 , а п. 14 Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов та надання їм житлових приміщень в УРСР, вказане рішення Іллінецької міської ради позивач вважає незаконним та просить його скасувати та зобов'язати відповідача поновити його в черзі квартирного обліку, як учасника бойових дій з 13 січня 2006 року. При цьому, позивач у своїй заяві зазначає, що ним пропущено строк на звернення до суду з цивільним позовом, в зв'язку з хворобами, що мали тривалий характер, тому просить поновити йому строк позовної давності звернення до суду з цивільним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити. Представник Іллінецької міської ради в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Крім того просить застосувати строки давності звернення до суду з цивільним позовом та відмовити позивачеві в його задоволенні. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши представлені докази приходить до слідуючого висновку. Представником відповідача - Іллінецької міської ради Вінницької області заявлено про застосування строків звернення до суду з цивільним позовом. Так, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів цивільної справи оскаржуване позивачем рішення про відмову у постановці його на чергу квартирного обліку Іллінецькою міською радою прийнято 16 березня 2006 року. Про існування вказаного рішення позивач дізнався в 2006 році, що він підтвердив в судовому засіданні, відтак, початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту, коли [PERSON] дізнався про порушення свого права. Таким чином, на день звернення позивача до суду з цим позовом минув строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України. При цьому не визнає поважними причини пропуску позивачем вказаного процесуальний строк, оскільки з наданих ним доказів вбачається, що його хвороби в період з 2006 року по 22.06.2016 року (день звернення до суду) мали короткочасний характер - в 2006 році - 20 днів; в 2008 році - 18 днів; в 2009 році - 24 дні; в 2010 році - 22 дні; в 2011 році - 22 дні; в 2012 році - 20 днів; в 2014 році - 15 днів; Вказане свідчить про те, що [PERSON] не був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого права. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. У відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 1102,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed