Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь суму страхового відшкодування та моральну шкоду, посилаючись на те, що 26.07.2014 року у м.Харкові по вул. Дерев'янко сталося ДПТ за участю водія [PERSON], який рухався на автомобілі КІА д/н [NUMBER] та водія [PERSON], який рухався на автомобілі Митсубіші д/н [NUMBER]. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.08.2014 року у дорожньо-транспортній пригоді винним визнаний [PERSON]. Цивільна відповідальність останнього на момент ДТП була застрахована у СТзДВ «Гарантія». 01.08.2014 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою, яка була отримана 08.08.2014 року, про настання події та надав для огляду пошкоджений автомобіль. Страховиком було оглянуто автомобіль, але оцінку вартості збитку не проводилось. Для визначення вартості матеріального збитку позивач був змушений це зробити самостійно, звернувшись до СТО ТОВ «Техноарт». Згідно рахунку-фактури вартість матеріального збитку становить 28 509,50 грн., вартість робіт згідно акту виконаних робіт становить 527,50 грн. 08.08.2014 року позивач надав Страховику всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, однак страхової виплати так і не отримав. Крім того, зазначив, що своїми незаконними діями [PERSON] завдав йому моральної шкоди, оскільки під час ДТП позивач зазнав стрес, довгий час не міг прийти до тями, для нього це було потрясіння та дуже велика душевна травма. Після ДТП він ще довгий час нервував, що позначилось на відносинах у сім'ї. Відсутність автомобіля довгий час негативно впливала на моральний стан його сім'ї, порушено встановлений раніше уклад життя в родині, позивач вимушений використовувати громадський транспорт або вдаватися до послуг таксі, що потягло за собою додаткові матеріальні затрати та пригнічений моральний стан. На підставі викладеного позивач просить стягнути з Страхового Товариства з Додатковою Відповідальністю «Гарантія» на його користь страхове відшкодування в сумі 29 037,00 гривень, з [PERSON] - моральну шкоду в розмірі 500 гривень та суму судового збору - 493,60 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача - страхового Товариства з Додатковою відповідальністю «Гарантія»в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог до нього у сумі 500 грн., просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.07.2014 року о 19 годині 10 хвилин у м.Харкові по вул. Дерев'янко сталося ДПТ за участю водія [PERSON] на автомобілі КІА д/н [NUMBER] та водія [PERSON] на автомобілі Митсубіші д/н [NUMBER]., в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.08.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набула чинності. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу «Мitsubishi» д/н [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «КІА» д/н [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 -VІ. Цей факт підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0877808 від 02.04.2014 року, укладеного між Страховиком Страховим Товариством з Додатковою відповідальністю «Гарантія» та [PERSON], власником автомобіля КІА д/н [NUMBER]. Згідно довідки, виданої 26.07.2014 року Відділом Державтоінспекції ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON], транспортний засіб «Мitsubishi» д/н [NUMBER] отримав наступні механічні пошкодження: деформація заднього бампера, заднього лівого крила, 2 парктроніка, накладка на бампер, додаткова задня форма. Як вбачається зі змісту позовної заяви, власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся 01.08.2014 року з відповідною заявою до Страхового Товариства з Додатковою відповідальністю «Гарантія» та надав для огляду пошкоджений автомобіль. Заява була отримана 08.08.2014 року. Страховиком було оглянуто автомобіль, але оцінку вартості збитку не проводилось. Для визначення вартості матеріального збитку позивач звернувся до СТО ТОВ «Техноарт». Згідно рахунку-фактури від 31.07.2014 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 28 509,50 грн., вартість робіт згідно акту виконаних робіт становить 527,50 грн. 08.08.2014 року позивач надав Страховику всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, однак страхової виплати так і не отримав, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. У відповідності до положень ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Выдповідно до ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми. Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями. Як зазначено у статті 22.1 зазначеного вище Закону, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 своєї постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснив судам, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року (далі Закон), не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривен на одного потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача Страхового Товариства з Додатковою Відповідальністю «Гарантія» в обсязі 29 037,00 гривень, яка складається із вартості матеріального збитку у розмірі 28 509,50 гривень та вартості робіт у розмірі 527,50 гривень. Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача [PERSON] у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій [PERSON], [PERSON] також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та порушення нормальних (звичних) умов проживання останнього у своєму повсякденному житті. Внаслідок такої неправомірної поведінки відповідача, позивач був вимушений витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків свого порушеного права і був обмежений в можливості проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно, а також зазнав негативних емоційних хвилювань, які виявились у переживаннях з приводу неможливості користування транспортним засобом, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його звичного способу, що потребувало часу і матеріальних витрат та в свою чергу призвело до зайвих хвилювань. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням визнання позовних вимог відповідачем [PERSON], враховуючи тривалість часу моральних страждань, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкода підлягає задоволенню повністю і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 500 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем [PERSON] моральних страждань. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 295,37 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved