Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що відповідач є власником нежитлового приміщення загальною площею 64,52 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 01.09.2008 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання матеріальної допомоги, за умовами якого кредитор надає власнику матеріальну допомогу, яка надається як грошовими так і товарно-матеріальними цінностями, а власник зобов'язується повернути матеріальну допомогу до 31.12.2012 року, така матеріальна допомога надається на поворотній основі та з цільовим призначенням для облаштування нежитлового приміщення під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS] вузлом обліку споживання теплової енергії, матеріальна допомога надається як грошовими так і товарно-матеріальними цінностями. Розмір матеріальної допомоги визначається кошторисом, який є додатком № 1 до даного договору. Матеріальна допомога в сумі 42 126,00 грн. була надана відповідачу, за якими відповідач отримав кошти в сумі 14200,00 грн. та товарно-матеріальні цінності на загальну суму 27 926,00 грн. Відповідач надану йому матеріальну допомогу використав за призначенням, однак в порушення договірних зобов'язань суму матеріальної допомоги не повернув та станом на 01.02.2015 року має заборгованість по договору у розмірі 42 126,00 грн. До відповідача було надіслано вимогу про повернення матеріальної допомоги у вказаному розмірі, однак така вимога залишена ним без задоволення. [PERSON], вважає, що у відповідності до умов договору та ст.ст. 328,334,392 ЦК України у нього виникло право власності на зазначений вузол обліку споживання теплової енергії. За таких обставин просить визнати за собою право власності на вузол обліку споживання теплової енергії, який встановлений в нежитловому приміщенні під літ. «А-ІХ», за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], просить судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - відповідач по справі є власником нежитлового приміщення загальною площею 64,52 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-17) 01.09.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання матеріальної допомоги (а.с.7) Згідно з п. 1.2 на умовах даного договору кредитор надає власнику матеріальну допомогу, яка надається, як грошовими коштами так і товарно-матеріальними цінностями, а власник зобов'язується повернути отриману матеріальну допомогу в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Згідно п. 2.1 матеріальна допомога надається на поворотній основі та з цільовим призначенням для облаштування нежитлового приміщення під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS] вузлом обліку споживання теплової енергії. Як зазначено в п.п. 4.1.-4.2. цього договору розмір матеріальної допомоги визначається кошторисом, який є додатком № 1 до даного договору. Сума матеріальної допомоги надається строком по 31 грудня 2012 року. Згідно додатку № 1 (кошторису витрат) до договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2009 року витрати на обслуговування вузлом обліку споживання теплової енергії нежитлового приміщення під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS] складають в сумі 42126,00 грн., з якої: 5 860,00 грн. - витрати на розроблення, погодження та отримання технічної документації, 27 926,00 грн. - придбання матеріалів та обладнання, 8 340,00 грн. - витрати на проведення монтажних робіт (а.с.8) На виконання умов договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2008 року позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 14 200,00 грн. для підготовки проектної документації, отримання технічних умов по облаштуванню вузлом обліку споживання теплової енергії вказаного нежитлового приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі матеріальної допомоги від 15.10.2009 року (а.с.9) Крім того, на виконання умов договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2009 року позивач передав, а відповідач прийняв матеріальну допомогу товарно матеріальними цінностями за загальну суму 27926,00 грн. згідно акту приймання передачі матеріальної допомоги від 05.11.2009 року (а.с.10) Судом встановлено, що вказаний вузол обліку споживання теплової енергії розташований на першому поверсі нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.4 звіту про порядок використання матеріальної допомоги від 20.01.2010 року відповідач підтвердив свою готовність, у разі неповернення матеріальної допомоги в оговорені договором строки, передати позивачу у власність вузол обліку споживання теплової енергії нежитлового приміщення під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS], разом з технічної документацією (а.с.11) Відповідач надану йому матеріальну допомогу використав за призначенням, однак в порушення договірних зобов'язань суму матеріальної допомоги у розмірі 42126,00 грн. у встановлений договором строк позивачу взагалі не повернув. Позивач на адресу відповідача надіслав вимогу від 28.01.2013 року про повернення матеріальної допомоги в сумі 42 126,00 грн., яка була надана відповідно до договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2008 року (а.с.12) Після чого, позивач на адресу відповідача надіслав вимогу від 29.03.2013 року про передачу вузлу обліку споживання теплової енергії, який встановлений у нежитловому приміщенні під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS] разом з технічною документацією (а.с.13) Відповідно до п.3.2 договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2008 року власник зобов'язаний на протязі десяти днів з моменту отримання вимоги передати кредитору вузол обліку спожитої теплової енергії, який встановлений у нежитловому приміщенні під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS], разом з технічною документацією. Таким чином, позивач та відповідач уклавши договір про надання матеріальної допомоги від 01.09.2008 року передбачили в ньому умову щодо забезпечення зобов'язань, у разі неповернення матеріальної допомоги, у спосіб зазначений ними в п.3.2. цього договору у виді передачі позивачу вказаного вузлу обліку спожитої теплової енергії. Відповідно до приписів ст.ст.626,627,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач звернувшись з даним позовом до суду просить визнати за ним на підставі ст.ст. 328,334,392 ЦК України право власності на вузол обліку спожитої теплової енергії, який встановлений у нежитловому приміщенні під літ. «А-ІХ» за адресою: [ADDRESS], однак визнання права власності за позивачем в даному випадку не є правильним способом захисту його права в розумінні п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України та умов п.3.2 договору про надання матеріальної допомоги від 01.09.2008 року щодо забезпечення зобов'язань. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним право власності на вузол обліку споживання теплової енергії, який встановлений в нежитловому приміщенні під літ. «А-ІХ», за адресою: [ADDRESS] слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed