Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є внуком померлого [INFO] [PERSON] , якому належала на праві приватної власності частина квартири [ADDRESS] , в якій він проживав на момент смерті. Його (позивача) батько - [PERSON] , який є сином спадкодавця [PERSON] , також проживав у вказаній квартирі, помер [INFO] . Він та відповідач мають право на отримання квартири у рівних частках в порядку спадкування за законом. Від прийняття спадщини він не відмовлявся, від права на спадкування не усунутий і з метою реалізації свого права на спадкування за законом 05.04.2018 року подав до 16-ї київської державної нотаріальної контори заяву від 30.03.2018 року №654 про прийняття спадщини спадкодавця, в якій, серед іншого вказав, що відповідач є іншим спадкоємцем за законом, тобто - своєчасно прийняв спадщину. На підставі цієї заяви була відкрита спадкова справа, однак, нотаріусами були допущені порушення, заяву в спадковому реєстрі не зареєстрували. Відповідач 16.05.2018 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття квартири як спадщини після померлого спадкодавця, було заведено спадкову справу, не дивлячись на те, що вже була подана ним заява, в подальшому відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право на 4/9 часток спірної квартири, незважаючи на те, що він (позивач) також прийняв спадщину, чим порушено його права. В судовому засіданні 17.03.2021 року позивач, його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та встановити факт порушення його прав; факт права власності на спадкове майно; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачу; зобов`язати нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на рівну з відповідачем частку спадщини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що винен у всьому сам позивач, так як звернувся до нотаріуса не за місцем відкриття спадщини, в заяві вказав, що він спадкоємець другої черги. Позовні вимоги про встановлення фактів - безпідставні, зобов`язати нотаріуса визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на відповідача в порядку спадкування також не відповідає вимогам законодавства. Вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, просив врахувати поданий ними відзив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 17.03.2021 року надавала пояснення по справі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Треті особи Державний нотаріус Десятої Київської нотаріальної контори Давидова Т.М., Завідувач Державний нотаріус Шістнадцятої київської нотаріальної контори Шапченко М.І. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вказана позовна заява зареєстрована в суді 22.10.2018 року. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року визначено головуючого суддю - О.О.Астахову. 31.10.2018 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ухвали від 28.11.2018 року відкрите провадження у справі, призначено справу до підготовчого засідання. Витребувано та отримано спадкову справу з Десятої київської державної нотаріальної контори №477/2018, відкриту за заявою [PERSON] . Відповідачем подано відзив на позовну заяву, позивачем - відповідь на відзив, відповідачем - заперечення на відповідь на відзив. 21.06.2019 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви про залучення співвідповідачів та зменшення позовних вимог та ухвалено (протокольно) про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. Згідно Розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.05.2020 року визначено головуючого по справі - суддю Чех Н.А. Третя особа [PERSON] надала письмові пояснення по справі, відповідач - заперечення на вказані пояснення. 22.07.2020 року постановлено ухвалу суду про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.11.2020 року на Десяту київську державну нотаріальну контору накладено штраф за невиконання ухвали суду про витребування доказів. 22.11.2020 року отримано витребувані документи - копії двох спадкових справ. В суді встановлено, що [PERSON] належало на праві власності 4/9 частки квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с.15 т.1). Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с.16 т.1). Позивач - [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] , про що зазначено в свідоцтві про народження (а.с.17 т.1). Встановлено, що [PERSON] - батько [PERSON] (батька позивача) та батько [PERSON] (відповідача); дідусь [PERSON] (позивача). [PERSON] 30 березня 2018 року за місцем свого проживання (місто Запоріжжя) було складено заяву до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON] як спадкоємцем за законом згідно ст.1266 ЦК України. Зазначив, що крім нього є інший спадкоємець - донька спадкодавця [PERSON] (відповідач по справі). Вказана заява складена на нотаріальному бланку ННА 943538, зареєстрована в реєстрі за №387, справжність підпису [PERSON] засвідчила приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу (а.с.26-27 т.1). Листом від 06.04.2018 року №1251/02-14 Шістнадцята київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що ними отримано його заяву (вх. №412/02-14 від 05 квітня 2018 року) та повідомили, що 05 квітня 2018 року була заведена спадкова справа №240/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с.23 т.1). Листом від 13.09.2018 року №2989/02-14 Шістнадцята київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що спадкова справа №240/2018 заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] , передана до Десятої київської державної нотаріальної контори (а.с.24 т.1). Десятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] №477/2018 за заявою [PERSON] від 16.05.2018 року. В даній заяві [PERSON] повідомила, що інших спадкоємців першої черги немає. 11.09.2018 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом - на 4/9 частин квартири [ADDRESS] (а.с.142-188 т.2). 27.09.2018 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Давидовою Т.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку допущеною помилкою Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою (не зареєстрована справа №240/2018 в Спадковому реєстрі) та отриманням повної частки спадкового майна іншим спадкоємцем (а.с.30-31 т.1). 11.09.2018 року Десятою київською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в Спадковому реєстрі (а.с.101-103 т.1). Листом від 13.09.2018 року №4358/02-14 Десята київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про те, що їй було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, однак була виявлена помилка, допущена Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою - не була врахована заява спадкоємця [PERSON] , у зв`язку з чим просять повернути отримане нею Свідоцтво про право на спадщину для отримання нового з зміною частини у спадщині. Повідомлено і про те, що у разі не повернення свідоцтва про право на спадщину, іншому спадкоємцю буде роз`яснено його право звернутися до суду про скасування її права на отриману частку квартири у спадщину (а.с.104 т.1). Головне територіальне управління юстиції надало відповідь від 23.11.2018 року на адвокатський запит, в якій повідомлено, що ними були відібрані пояснення нотаріусів, витребувані копії спадкових справ №240/2018 та 477/2018 і за результатами перевірок встановили, що державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори були порушені вимоги «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки спадкова справа не була зареєстрована в спадковому реєстрі. На витребувані судом документи було надано наступне: лист від 13.09.2018 року №2989/02-14 Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, з повідомленням [PERSON] про те, що ними передана спадкова справа №240/2018 до Десятої київської державної нотаріальної контори; копія супровідного листа та Акт прийому-передачі спадкової справи від 12.09.2018 року (а.с.96-98 т.2). Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До першої черги спадкоємців за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно вимог ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Аналізуючи встановлені в суді обставини, матеріали цивільної справи, в тому числі спадкові справи, та вимоги зазначеного законодавства, встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого дідуся [PERSON] за правом представлення; ним було подано у визначені законодавством строки заяву на прийняття спадщини; повідомлено про наявність ще одного спадкоємця; подана заява на отримання Свідоцтва про право на спадщину, тобто - вчинені всі необхідні дії для прийняття спадщини. [PERSON] не отримав Свідоцтво про право на спадщину з підстав, незалежних від нього, з причини порушення нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме - спадкову справу 240/2018, відкриту на підставі заяви [PERSON] , не було зареєстровано в спадковому реєстрі, у зв`язку з чим в подальшому Десятою київською державною нотаріальною конторою була відкрита ще одна спадкова справа за №477/2018, за заявою другого спадкоємця [PERSON] і останній було видане Свідоцтво про право власності на спадщину на всю спадкову масу спадкодавця [PERSON] . Посилання сторони відповідача на те, що в заяві на прийняття спадщини позивач зазначив про його право як спадкоємця за ст.1262 ЦК України (друга черга), не може враховуватися як підстава відсутності права у позивача отримати спадщину, оскільки це є помилка, і за змістом всіх документів позивач є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за ст.1261 ЦК України. Викладене вище свідчить про те, що права позивача на отримання спадщини були порушені. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. По даній справі позовними вимогами є: 1). Встановити факт порушення права [PERSON] на рівну частку спадщини (частини нерухомого майна) - квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] (унаслідок протиправних дій [PERSON] ; нотаріальної помилки; невжиття державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Давидовою Т.М. ефективних заходів, спрямованих на відновлення зазначеного права [PERSON] ; 2). Встанови факт права власності [PERSON] на рівну з [PERSON] частку спадщини (частини нерухомого майна) - квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ; 3). Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за реєстровим №4-839 від 11.09.2018 року (на 4/9 частки квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ), виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою і державну реєстрацію речового права на зазначене нерухоме майно; 4). Зобов`язати Десяту київську державну нотаріальну контору видати [PERSON] свідоцтво про право на рівну з [PERSON] частку спадщини (частину нерухомого майна - квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ). Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 3. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. 4. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Аналізуючи позовні вимоги щодо встановлення фактів про порушення прав позивача та права власності позивача, враховуючи приписи ст.315 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги є безпідставні, не грунтуються на вимогах законодавства та не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за реєстровим №4-839 від 11.09.2018 року (на 4/9 частки квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ), виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою і державну реєстрацію речового права на зазначене нерухоме майно; 4). Зобов`язати Десяту київську державну нотаріальну контору видати [PERSON] свідоцтво про право на рівну з [PERSON] частку спадщини (частину нерухомого майна - квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ) - суд приходить до того, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1301 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи вищезазначені норми закону та обставини справи, слідує, що підстав для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу, не має. Відповідач є особою, яка мала право спадкувати майно померлого [PERSON] на рівні з іншим спадкоємцем - позивачем. В даному випадку спір має вирішуватися на підставі ст.1300 ЦК України шляхом внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, встановлено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, що позбавляє суд можливості відновити порушені права позивача. Позовна вимога - зобов`язати Десяту київську державну нотаріальну контору видати [PERSON] свідоцтво про право на рівну з [PERSON] частку спадщини (частину нерухомого майна - квартири, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] ) - є безпідставна як по самій суті, так і з урахуванням викладеного вище щодо інших позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed