Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 26 січня 2016 року о 18 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі Р 52 «Дніпропетровськ Царичанка Кобеляки Решетилівка», [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Хюндай HD 65», державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 406857 транспортним засобом автомобілем марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню виді штрафу у розмірі 340 грн. [PERSON] займає посаду водія ПАТ «Миронівський хлібопродукт», що підтверджується постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року. Відповідно до складених судовим експертом ФОП [PERSON] висновків автотоварознавчих досліджень вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER], складає 216026,36 грн., дійсна (ринкова вартість) пошкодженого автомобіля до ДТП 145536,19 грн., а залишкова вартість 66650, 82 грн. За проведення експертних досліджень ним сплачено ФОП [PERSON] 1700 гривень. До ДТП відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність на користь третьої особи у СК «КЮБІ І Україна». [PERSON] мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7363280, яким встановлено ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн. Страхове відшкодування СК «КЮБІ І Україна» виплачене позивачу у сумі 49000 грн. Оскільки [PERSON] є працівником ПАТ ««Миронівський хлібопродукт», позивач вважає відповідача зобовязаним сплатити на його користь різницю між розміром заподіяних матеріальних збитків та сплаченим страховим відшкодуванням. Просив стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 34585,27 грн. та понесені судові витрати у виді судового збору і витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Надаючи пояснення, послався на обставини, викладені у поданій до суду заяві, вказав, що не заперечує проти прийняття заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за місцем реєстрації юридичної особи, причини неявки до суду не повідомив. [PERSON] в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не зявився представник відповідача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2016 року о 18 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі Р 52 «Дніпропетровськ Царичанка Кобеляки Решетилівка» мала місце дорожньо - транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 406857 автомобіль марки «Opel», моделі «Vivaro», державний номерний знак [NUMBER]. Учасником ДТП був [PERSON], який керував транспортним засобом автомобілем марки «Хюндай HD 65», державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Миронівський хлібопродукт», займає посаду водія вказаного підприємства. Дорожньо - транспортна пригода сталася з вини [PERSON], який порушив правила дорожнього руху, в результаті чого був пошкоджений транспортний засіб позивача. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року. При розгляді адміністративної справи було встановлено факт порушення [PERSON] Правил дорожнього руху\~України. Встановлено, що керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Хюндай HD 65», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER]., під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Зазначені обставини підтверджуються постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, встановленою, та такою, що не підлягає доказуванню в цій справі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільно - правова відповідальність [PERSON], що керував транспортним засобом автомобілем марки «Хюндай HD 65», державний номерний знак [NUMBER], перед третіми особами на випадок ДТП була застрахована у СК «КЮБІ І Україна», поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7363280. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної майну третьої особи при настанні страхового випадку покладено на страховика відповідно до лімітів відповідальності останнього. Відповідно до ст.ст. 22, 28 - 30, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком за полісом № АІ/7363280 СК «КЮБІ І Україна» в межах лімітів відповідальності страховика здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 49000 грн. по страховому випадку, що мав місце 26 січня 2016 року. Вказані обставини наведені позивачем, відповідачем не заперечувалися, тому є встановленими. З доводів позивача слідує, що виплати страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. недостатньо для повного відшкодування матеріального збитку, завданого [PERSON] Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, зокрема, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, на підставі письмових доказів. Для визначення розміру матеріального збитку, нанесеного позивачу як власнику транспортного засобу в результаті ДТП, він провів оцінку пошкодженого транспортного засобу, завданий збиток обґрунтував даними звітів субєкта оціночної діяльності, який містить висновки оцінювача про вартість матеріального збитку. Відповідно до складених судовим експертом ФОП [PERSON] висновків автотоварознавчих досліджень вартості матеріального збитку № 1002/16/16 від 09.02.2016 та № 01/09/16 від 05.09.2016, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER], складає 216026,36 грн., дійсна (ринкова вартість) пошкодженого автомобіля до ДТП 145536,19 грн., а залишкова вартість 66650, 82 грн. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Позивач не згоден із визнання транспортного засобу автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER], фізично знищеним, а тому розмір матеріального збитку розрахував наступним чином: 145536,19 грн. (дійсна ринкова вартість автомобіля до ДТП) 66650,82 (вартість пошкодженого автомобіля після ДТП) = 78885,37 грн. З огляду на викладене на користь позивача у звязку з пошкодженням транспортного засобу підлягають стягненню витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, наведені оцінювачем у звітах про експертну оцінку, за вирахуванням отриманих коштів. За вирахуванням розміру страхового відшкодування в сумі 49000 грн. на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток в розмірі 29885,37 грн. (78885,37-49000), а також понесені позивачем витрати на оплату вартості робіт по проведенню оцінки автотранспортного засобу в розмірі 1700 грн. та евакуації пошкодженого транспортного засобу із місця скоєння ДТП до міста Дніпропетровськ у розмірі 3000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. [PERSON], якого визнано винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 26 січня 2016 року, працює водієм у ПАТ «Миронівський хлібопродукт», дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріальну шкоду (збитки) в розмірі 34585,37 грн. потрібно стягнути з відповідача - публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт». Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 травня становить1450 гривень Тобто 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, з 01 травня 2016 року становить 580 гривень (1450*40%=580). Згідно з квитанцією до Договору про надання правової допомоги № 07/09/16-1 від 07 вересня 2016 року позивач сплатив адвокату [PERSON] по договору 4000 гривень. В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 07 вересня 2016 року № 07/09/16-1, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON], який відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1918 має право на за заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до п. п. 1, 2 розрахунку вартості адвокатського гонорару (правової допомоги) адвокатом [PERSON] витрачено 2 години на ознайомлення із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення, надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору, 3 години на підготовку позовної заяви та комплекту документів для предявлення цивільного позову, які разом оцінено в 2350 грн., а також 1650 грн. на представництво інтересів позивача в суді. В матеріалах справи наявна позовна заява для написання якої потрібно було витратити час, а тому суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати в розмірі 2350 грн. на надання правової допомоги адвокатом [PERSON], яка проявилася у ознайомленні із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення, надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору, підготовці позовної заяви та комплекту документів для предявлення цивільного позову, на які було витрачено 5 годин 00 хвилин. Таким чином розмір судових витрат на надання правової допомоги не перевищує 40 відсоткового мінімальної заробітної плати за 5 годин, який у даному випадку становить 2900 гривень (580*5=2900). Із матеріалів справи вбачається, що судові засідання по справі відбувалися 11 жовтня 2016 року з 15 години 50 хвилин по 16 годину 09 хвилин, тобто 19 хвилин, та 08 листопада 2016 року з 10 години 06 хвилин по 10 годину 24 хвилин, тобто 18 хвилин. Оскільки одиницею виміру граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», є година, тривалість судових засідань 11 жовтня 2016 року та 08 листопада 2016 року не перевищувала однієї години, то суд приходить до висновку, що 1650 грн. витрат заявника на правову допомогу, яка проявилася в участі адвоката [PERSON] в судових засіданнях по справі, перевищує 40 відсотків, встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі в судовому засіданні особи, яка надавала правову допомогу. За таких обставин суд приходить до висновку, що з публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» на користь позивача слід стягнути 1160 грн. за участь адвоката [PERSON] в судових засіданнях по справі. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 552 гривні, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 08 вересня 2016 року. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене, на підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 22, 979, 1172, 1187, 1192, 1194 ст. ст. 12, 22, 29, 35, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved