Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ним та [PERSON] 30.07.2010 року був укладений договір позики, що підтверджується розпискою на суму 4 000,00 доларів США, в строк до 01.10.2011 року. Текстом розписки встановлено, що [PERSON] зобов'язується частково повертати узяті у борг кошти із таким розрахунком, щоб до кожного першого числа нового місяця повертати суму у розмірі 250 доларів США. [PERSON] частково повернув [PERSON] суму боргу у розмірі 2 000 доларів США. На кількаразові вимоги позивача повернути решту боргу, відповідач обіцяв повернути гроші у найближчий час. Оскільки до теперішнього часу відповідач борг у повному обсязі не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 16 198,60 гривень, витрати від інфляції 145,92 грн., 3% річних - 854,75 грн., у відшкодування завданої моральної шкоди - 5 000 грн. та понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином - через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №96 від 10.12.2013 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується розпискою на суму 4 000,00 доларів США, на 428 календарних дні, тобто до 01.10.2011 року. [PERSON] частково повернув [PERSON] суму боргу у розмірі 2 000 доларів США., що підтверджується відповідними розписками, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час суд звертає увагу на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, у зв'язку з цим норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням інфляції задоволенню не підлягають. У зв'язку з тим, що відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу позичені в нього гроші у повному розмірі, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача залишок боргу за договором позики від 30.07.2010 року у сумі 16 198,60 грн. та три відсотки річних від суми боргу у розмірі 854,75 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу заподіяної моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, їх тривалості та вважає стягнути з відповідача на користь позивача суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 500 грн. Також на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 229,4 грн. судового збору та 150 гривень витрат за оголошення в ЗМІ.

Outcome: partial