Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому вказує, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 19.04.2012 року по 14.05.2012 року. Був звільнений за ст.. 38 ч.1 КЗпТ за вільним бажанням. На день звільнення з роботи, і в подальшому відповідач не погасив заборгованість по заробітної платі. 04.09.2012 року Артемівським міськрайоним судом Донецької області видано судовій наказ про стягнення з боржника нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 1560,61 грн.,який набув законної чинності, але заборгованість не виплачена. Крім того 06.02.2013 року рішенням Артемівським міськрайонним судом Донецької області на користь позивача стягнуте середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2012 року по 29.12.2012 року у розмірі 18835,74 грн., і за період з 30.12.2012 року по 04.02.2013 року у розмірі 2674,21 грн. та 26.03.2013 року рішення набуло законної чинності, але заборгованість не виплачена. Оскільки відповідач своєчасне не виплатив заробітну плату позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати належних звільненому працівникові сум за період з 25.12.2013 року по 31.08.2014року у розмірі 19 533.36грн. та за період з 01.09.2014року на дату постановлення рішення.. Ці обставини і з'явилися підставами позову. В судовому засіданні позивач наполягає на заявлених вимогах та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився - 07.10.2014 року, 22.10.2014року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач у судовому засіданні не заперечував. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно трудової книжки [PERSON]. працював в ТОВ «Будівельне управління «Артемівськтрансбуд» з 19.04.2012 року по 14.05.2012 року та був звільнений по ст.38 КЗпП України - наказ №54 від 14.05.2012 р.. Згідно довідки ТОВ «Будівельне управління «Артемівськтрансбуд» заборгованість по заробітної платі [PERSON] становіть 1560,61 грн.. У судовому засіданні встановлено, середня заробітна плата за фактично відпрацьований один робочий день склала 116,27 грн. - 1744,04 грн. заробітна плата (за квітень і травень 2012 року) : на 15 відпрацьованих днів, (8 днів в квітні та 7 днів в травні 2012) = 116,27 грн.. Згідно розрахунку середній розмір заробітку за час затримки за період з 25.12.2013року п 31.08.2014 року складає 19 533,36грн. (184 робочих днів х 116,27 грн. =19 533,36грн.) Згідно розрахунку середній розмір заробітку за час затримки за період з 01.09.2014року по 22.10.2014року( по день винесення судового рішення) складає 4418,26 грн.. (38 робочих днів х 116,27 грн. = 4418,26грн.) Згідно наказу №0503/7837/2012 (2Н/0503/1429/2012) від 04.09.2012 року Артемівським міськрайоним судом Донецької області стягнуте з боржника ТОВ «Будівельне управління «Артемівськтрансбуд» нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 1560,61 грн. на користь [PERSON], наказ набув законної чинності, але заборгованість не виплачена. Згідно рішення №219/20/2013-ц (2/2193/609/2013) від 05.02.2013 року Артемівським міськрайоним судом Донецької області стягнуте з боржника ТОВ «Будівельне управління «Артемівськтрансбуд» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2012 року по 29.12.2012 року у розмірі 18835,74 грн., і за період з 30.12.2012 року по 04.02.2013 року у розмірі 2674,21 грн., рішення набуло законної чинності, але суми середнього заробітку за час затримки розрахунку не виплачені. Згідно рішення №219/9324/2014-ц (2/2193/3478/2014) від 24.12.2014року Артемівським міськрайоним судом Донецької області стягнуте з боржника ТОВ «Будівельне управління «Артемівськтрансбуд» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2013року по 31.10.2013 року у розмірі 21393,68грн., і за період з 01.11.2013року по 24.12.2013 року у розмірі 4418,26грн., рішення набуло законної чинності, але суми середнього заробітку за час затримки розрахунку не виплачені. Згідно ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Згідно ст.. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору при їх розмір підприємства, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року офіційно розтлумачені положення статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, які слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Відповідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п.25 постанови від 24.12.1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником в день його звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] відповідачем не погашена, тому позовна давність не пропущена. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачем не погашена заборгованості із заробітної плати, не здійснена оплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути судовій збір з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved