Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 14811,43 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі у розмірі 1378,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем 13.02.2014 року був укладений кредитний договір б/н, згідно за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але [PERSON] своєчасно не сплачувала рахунки, тобто не виконувала належним чином зобовязання по договору, внаслідок чого, виникла заборгованість станом на 31.12.2015 р у сумі 14811,43 грн., із них: заборгованість за кредитом 7501,44 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 5278,49 грн.; заборгованість за пенею та комісією 850,00 грн., які до теперішнього часу не сплачені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 681,50 грн. штраф (процентна складова). Тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню. Представник позивача у судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та просить позов задовольнити /а.с. 26/. Відповідачка у судове засідання не з′явилася, проте надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність та відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки грошові кошти, які позивач просить стягнути з неї, були викрадені з її рахунку на кредитній картці, про що свідчать довідки про прийняття і реєстрацію заяви, та витяг з кримінального провадження /а.с.48/. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити на наступних підставах. Між позивачем та відповідачем 13.02.2014 року був укладений кредитний договір б/н /а.с. 9-40/, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з позову позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а в свою чергу відповідачка неналежним чином виконувала умови вказаного договору, і тому станом на 31.12.2015 р. виникла заборгованість у сумі 14811,43 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7501,44 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 5278,49 грн.; заборгованість за пенею та комісією 850,00 грн., які до теперішнього часу не сплачені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 681,50 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Проте, як стверджує позивачка грошові кошти, які позивач просить стягнути з неї, були викрадені з її рахунку на кредитній картці. Вказані обставини також підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви /а.с. 49-50/ та витягом з кримінального провадження № 12015080140001469 /а.с. 53/, з якого вбачається, що «01.04.2015 року до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області надійшла заява від [PERSON], про те, що 29.03.2015 року в період часу з 16:00 до 17:00 годин невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 8000 гривень, які знаходились на кредитній картці [PERSON], чим спричинило потерпілій майнову шкоду на суму 8000 гривень.» Згідно до правової позиції ВСУ в справі № 6-71цс15, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, вищенаведене виключає порушення відповідачкою зобовязань за кредитним договором, а тому в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed