Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи його тим, що 07 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 1417 на користування об'єктом благоустрою. Відповідно до п. 1.2. даного договору, відповідач використовує об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS]. Ціна послуг за договором визначається відповідно до п.п. 4.3.1. п. 4.3. додатку № 1 рішення Білоцерківської міської ради від 11 липня 2008 року № 800 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Біла Церква» та становить 100 грн. на місяць протягом терміну дії договору, що слідує з п.п. 3.1., 3.2. договору.. Відповідно до п. 3.4. договору, відповідач зобов'язаний проводити оплату до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % ціни, передбаченої договором. Однак, відповідач належним чином не виконує зобов'язання за договором, зокрема, щодо повної та своєчасної оплати послуг, в зв'язку з цим утворилась заборгованість за період з 07.11.2013 року до 01.07.2014 року в розмірі 580,00 грн. В добровільному порядку відповідач не виконує умови договору та борг не сплачує, в зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь кошти в розмірі 580,00 грн. та судові витрати по справі. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, свого представника в судове засідання не направив. Разом з тим, від представника позивача через канцелярію до суду надійшла заява в якій останній просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, одночасно зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Разом з тим, за вказаною заявою, позивач просить додатково стягнути з відповідача на їх користь 68,00 грн. судових витрат, які полягають у витратах сторони, що пов'язані з явкою до суду. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що комунальна установа Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» зареєстрована як юридична особа з 28.05.2008 року, що слідує з довідки з ЄДРПОУ. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням 34 сесії Білоцерківської міської ради від 11 липня 2008 року № 800 затверджено Правила благоустрою території м. Біла Церква, якими установлюється порядок благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою міста, регулюються права та обов'язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначається комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті, що стверджується витягом з цих Правил. Як передбачено п. 2.1.37 Правил, об'єкти благоустрою - сукупність усіх територій міста, що складаються з окремих територій (їх частин) різного цільового призначення. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2011 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення № 333-12-VI, яким визначено розмір плати за тимчасове встановлення металевого гаража в розмірі 100 грн. за 1 місяць. Також, 28 лютого 2013 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення № 907-39-VI, яким також визначено розмір плати за користування об'єктом благоустрою міста при тимчасовому встановленні металевого гаража для громадян 100 грн. за 1 місяць та для пільгової категорії населення (інвалідам І та ІІ груп, ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС І та ІІ категорії, учасникам бойових дій, дітям війни при наявності власного автомобіля) в розмірі 50 грн. за 1 місяць. Судом встановлено, що відповідач не відноситься до вказаних пільгових категорій, будь-яких доказів про наявність пільг суду не надано. Задовольняючи даний позов, суд виходив з наступного. Так, відповідно до зазначеного договору відповідач має право використовувати об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою [ADDRESS], а позивач в свою чергу зобов'язувався за плату надати відповідачу послуги з забезпечення можливості користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна, що знаходиться за вказаною адресою та здійснювати контроль щодо використання об'єкта благоустрою, шляхом оформлення відповідних документів. Плата за дані послуги відповідно до п. 3.1., 3.2. договору становить 100 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 16,67 грн. на термін дії договору. Оплату за надані послуги відповідач зобов'язаний був проводити до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % ціни, передбаченої договором, що підтверджується договором. Також, судом встановлено, що строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1. Договору (з моменту його підписання) та закінчується 31.12.2013 року, але договором передбачено продовження його дії, якщо до 31.12.2013р. сторони не подали письмово вмотивованої заяви про його припинення (розірвання), пропозицій щодо змін його положень та зауважень до нього. Оскільки змін до договору сторонами ініційовано не було, відтак, строк дії договору подовжено до 31.12.2014р. включно. Наведене підтверджується копією договору. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором за період з 07.11.2013 року до 01.07.2014 року. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав умови договору в повному обсязі, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, чим спричинив заборгованість за період з 07 листопада 2013 року до 01 липня 2014 року у сумі 580,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 830 від 29.10.2014р., довідкою від 29.10.2014 року № 829. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору був ознайомлений при його укладенні та підписав вказаний договір без зауважень (відповідачем підписаний кожний аркуш договору). Також, відповідач знав про існування заборгованості, так як на його адресу було направлено відповідну претензію - вимогу про необхідність сплатити заборгованість. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст.. 144 Конституції України, рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відтак, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором д сумі 580,00 грн. та судові витрати по справі. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн., а також 68 грн. витрат на направлення повідомлення телеграфом відповідачу, всього судових на суму 311,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved