Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого він є, та [PERSON] 05.09.2006 року був укладений кредитний договір № 17/П/05/2006-840, на умовах якого [PERSON] було надано кредит у сумі 6287 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 10 % відсотків за користування кредитом. В рахунок виконання зобовязань за вказаним кредитним договором банк цього ж дня уклав із [PERSON] договір поруки, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за належне виконання боржником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору, а боржник та кредитор відповідають перед банком як солідарні боржники. На разі, останні взяті на себе за умовами умови кредитного договору та договору поруки зобовязання не виконують, погашення кредиту та відсотків за його користування в повному обсязі не проводять, що призвело до загальної суми заборгованості станом на 10.06.2015 року на загальну суму 11389,86 доларів США, що включає в себе: непогашений кредит 1765,61 доларів США; несплачені відсотки 451,58\~доларів США; несплачена комісія 218,78 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 8325,19 доларів США; несплачений штраф за порушення умов договору 628,70 доларів США. В гривневому еквіваленті загальна сума заборгованості становить 241115,36 грн., з яких: непогашений кредит 37376,73 грн.; несплачені відсотки 9559,63 грн.; несплачена комісія 4631,42 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 176238,44 грн.; несплачений штраф за порушення умов договору 13309,14 грн. Просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по тілу кредиту в сумі 2271,19 доларів США та 194179 грн. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися повторно, про причину своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за своєї відсутності до суду не подали. За викладеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником прав та обовязків якого з 04.02.2011 року є позивач у справі, та [PERSON] 05.09.2006 року був укладений кредитний договір № 17/П/05/2006-840, на умовах якого [PERSON] було надано кредит у сумі 6287 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 10 % відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору поруки від 05.09.2006 року, укладеного між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON], відповідно до умов якого остання взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за належне виконання боржником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору, а боржник та кредитор відповідають перед банком як солідарні боржники. Кредит було отримано відповідачем 05.09.2006 року. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. п. 1.3.2., 3.3.2., 3.3.3. відповідач [PERSON] зобовязався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 10 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати не менше 150 доларів США. На разі, останні взяті на себе за умовами умови кредитного договору та договору поруки зобовязання не виконують, погашення кредиту та відсотків за його користування не проводять і що призвело до загальної суми заборгованості станом на 05.09.2015 року на загальну суму 11389,86 доларів США, що включає в себе: непогашений кредит 1765,61 доларів США; несплачені відсотки 451,58 доларів США; несплачена комісія 218,78 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 8325,19 доларів США; несплачений штраф за порушення умов договору 628,70 доларів США. В гривневому еквіваленті загальна сума заборгованості становить 241115,36 грн., з яких: непогашений кредит 37376,73 грн.; несплачені відсотки 9559,63 грн.; несплачена комісія 4631,42\~грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 176238,44 грн.; несплачений штраф за порушення умов договору 13309,14 грн. Викладене підтверджується оглянутими в судовому засідання письмовими матеріалами справи, якими є: ●Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 17/П/05/2006-840 від 05.09.2006 року; ●Кредитний договір № 17/П/05/2006-840 від 05.09.2006 року; ●Договір поруки К № 17/П/05/2006-840 від 05.09.2006 року ●Анкета-заява на отримання кредиту від 05.09.2006 року; ●Меморіальним ордером № 1 від 05.09.2006 року. Відповідного до ч.2 ст.1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». За вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З наведеного вбачається, що позов до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, доводи [PERSON] про пропуск банком строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права не приймаються до уваги з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи встановлено, що кінцевою датою повернення кредиту є 02 вересня 2011 року. Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що на виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] періодично здійснювалися платежі в рахунок погашення боргу за кредитним договором, зокрема, останній такий платіж було здійснено 03 грудня 2012 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, згідно із положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, хоча перебіг позовної давності за зобовязаннями, що витікають із кредитного договору почалися з 03 вересня 2011 року, однак, сплата відповідачем платежу 03 грудня 2012 року в рахунок погашення наявної заборгованості за кредитним договором вказує на визнання останнім свого боргу перед банком, а відтак, переривання строку позовної давності, перебіг якого почався заново. Отже, банк, звернувся 13.07.2015 року із позовною заявою до суду за захистом свого порушеного права в межах загального строку позовної давності. Що стосується вимог позивача до [PERSON], то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником і у разі настання такої обставини, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 (із змінами та доповненнями), відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З матеріалів справи вбачається, що банк не надсилав вимоги поручителю щодо погашення заборгованості та не звернувся до суду з відповідним позовом до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, а відтак, його вимоги до [PERSON] є необґрунтованими. Слід також зазначити, що банк просить стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором, починаючи з 10 червня 2014 року по 09 червня 2015 року. Разом з тим, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Окрім того, вирішуючи спір по суті відповідно до встановлених обставин спору та вказаним вимогам закону, суд прийшов до висновку про зменшення розміру стягуваної пені на 50%, зважаючи на ту обставину, що заявлений позивачем розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та відсотками за користування останнім. Такий висновок суду узгоджується із положеннями ч.3 ст.151 ЦК України в тім, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення та положеннями п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в тім, що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За викладеного та встановлених обставин справи, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості по тілу кредиту та відсотках у сумі 2254,24 доларів США, несплаченої комісії 4631,42\~грн.; штрафу за порушення умов договору 13309,14 грн. а також пені за прострочення строків виконання зобовязань, яка з урахуванням строку позовної давності складає: (8325,19 доларів США 21,39 доларів США 648,24 доларів США) : 2 \~х\~22.917 грн. (офіційний курс НБУ станом на день ухвалення судового рішення) = 87966.33 грн.. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

Outcome: partial