Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі окрім позивача також зареєстрована відповідач [PERSON]. , яка вже більше року не проживає у даній квартирі, у зв`язку з чим позивач просила суд визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. Будь-яких заяв чи клопотань від останнього не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 21.05.1997, свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ННС №675775 від 19.06.2018, договором дарування серії ННК № 080103 від 10.08.2018 (а.с. 8, 11, 12). У квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 05.07.2018 (а.с. 14). Відповідно до актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 12.09.2018, 18.10.2018 та 08.11.2018, складеного за участі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 15, 16, 17). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач понад рік була відсутня у вказаній квартирі, та доказів поважності причин такої відсутності суду не надала, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання [PERSON]. такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved