Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 23.12.1993 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1253, свідоцтво про шлюб повторно видано Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В обґрунтування позову зазначає, що 23.12.1993 року вони з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2016 року вони живуть окремо, спільне господарство не ведуть. З причин постійних сварок та повного непорозуміння, час на примирення не потрібен. Поділ спільного майна буде вирішуватись окремо в іншому судовому процесі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідач через канцелярію суду надала відзив, в якому зазначає, що позивач не мав наміру розривати з нею шлюб, ніяких пропозицій про розірвання шлюбу від нього не надходило. Про розірвання шлюбу їй у перше стало відомо, лише після отримання від суду ухвали про відкриття провадження по даній справі з копією позовної заяви та додатків до неї. Будучи матір`ю двох дітей, не зважаючи на несуттєві непорозуміння між ними, що є нормальним явищем у сімейних стосунках подружжя. Вони ніколи з Позивачем не обговорювали питання про розірвання шлюбу. Зазначає, що до теперішнього часу не втратила до Позивача почуття любові та намагаюсь зберегти наші стосунки та сім`ю. Просила надати строк на примирення. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~08\~серпня 2019\~року сторонам\~надано строк\~для примирення впродовж двох місяців, провадження по справі зупинено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року провадження по справі поновлено. Представник позивача через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач повідомлялась у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилась, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 23.12.1993 року Новобаварським (стара назва «Жовтневим») відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1253. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення не згоден. Судом, за клопотанням відповідача, було надано строк на примирення впродовж двох місяців, проте сторони не надали до суду будь-яких доказів про вжиття відповідних заходів спрямованих на збереження сім`ї. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved