Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на спроби реструктуризувати борг та часткове погашення боргу. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 24 лютого 2011 року між сторонами був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 16\~000 грн. у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Заявою, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 18 997 грн. 65 коп., що станом на 30.11.2015 року складається із заборгованості за кредитом розмірі 13 891 грн. 68 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3 582 грн. 13 коп., заборгованості па пенею і комісією в розмірі 143 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 880 грн. 84 коп. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобовязання, на нього в судовому порядку слід покласти обовязок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не подав письмових заперечень на позов, не спростував доводи позивача, не подавав будь-яких доказів, тому його усні заперечення суд вважає непереконливими. Крім того, ним фактично визнано факт отримання кредиту, наявність та розмір боргу станом на визначену у позовні дату, а доводи про вжиття ним певних заходів щодо реструктуризації боргу не можуть покладатись в основу судового рішення. Неконкретизовані доводи про здійснення певних платежів після дати розрахунку не підтверджені будь-яким доказом, не спростовують наданого позивачем розрахунку та наявність боргу станом на 30.11.2015 року саме в розмірі 18 997 грн. 65 коп., тому не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів та визначених позивачем правових підстав позову, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і матеріалах справи, відповідач не довів свої заперечення, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved