Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 1360176,30 грн. та судові витрати. Зменшивши розмір позовних вимог згідно зі ст. 31 ЦПК України, позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 960000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 06.07.2013 року позивач позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 10500 дол. США, що за курсом НБУ на момент передачі коштів становило 86000 грн., у той час як відповідач зобов'язався повернути суму позики до 13.07.2013 року та погодився на сплату пені у разі прострочення повернення боргу у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення. 13.07.2013 року відповідач повідомив, що не має можливості повернути борг. 07.11.2013 року відповідач надав позивачу розписку про те, що визнає суму боргу у розмірі 122000 дол. США і зобов'язується його повернути до 09.12.2013 року. 19.11.2013 року відповідач надав позивачу ще одну розписку про те, що визнає суму боргу у розмірі 144900 дол. США і зобов'язується його повернути до кінця 2013 року. На цей час відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися за захистом свої прав до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. 16.04.2014 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що домовився з позивачем про укладення мирової угоди про повернення йому суми боргу в розмірі 960000 дол. США, що еквівалентно 80000 дол. США, у період з 15.04.2014 року по 08.05.2014 року. Проте зазначену мирову угоду сторонами так і не було укладено. У судовому ж засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач отримував від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10500 дол. США, більше грошових коштів від позивача він не отримував. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 06.07.2013 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 10500 дол. США, що за курсом НБУ на момент передачі коштів становило 86000 грн., у той час як відповідач зобов'язався повернути суму позики до 13.07.2013 року, про що надав власноруч написану розписку від 06.07.2013 року. Згідно з цією розпискою відповідач погодився на сплату пені у разі прострочення повернення боргу у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення. У судовому засіданні представники обох сторін підтвердили той факт, що позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти на загальну суму 10500 дол. США, більше грошових коштів відповідач від позивача не отримував. 07.11.2013 року відповідач надав позивачу власноруч написану розписку про те, що визнає суму боргу у розмірі 996000 грн., що еквівалентно 122000 дол. США, який утворився внаслідок невиконання зобов'язань за розпискою від 06.07.2013 року, і зобов'язується його повернути до 09.12.2013 року та що зазначена сума боргу буде зростати згідно зі встановленою пенею. 19.11.2013 року відповідач надав позивачу ще одну розписку про те, що визнає суму боргу у розмірі 1185000 грн., що еквівалентно 144900 дол. США, який утворився внаслідок невиконання зобов'язань за розпискою від 06.07.2013 року, і зобов'язується його повернути до кінця 2013 року та що зазначена сума боргу буде зростати згідно зі встановленою пенею. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, суму боргу в обумовлені сторонами строки не повернув. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання та вчасно не повернув суму боргу, він має також сплатити пеню за прострочення у визначеному сторонами розмірі. Разом із тим, суд не бере до уваги визнану відповідачем у розписках суму боргу з урахуванням суми пені, оскільки зазначені суми не знаходять підтвердження при математичному розрахунку. Розрахунок суми пені суд проводить наступним чином: сума основного боргу 86000 грн. * 250 днів (кількість днів прострочення за період з 06.07.2013 року по 13.03.2014 року) *1% = 215000 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 86000 грн. + 215000 грн. = 301000 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанцій у матеріалах справи позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 3897,6 грн. (3654 грн. + 121,8 грн. + 121,8 грн.). При цьому позовні вимоги [PERSON] було заявлено на загальну суму 960000 грн., із них судом присуджено 301000 грн. Таким чином, позовні вимоги задоволено на 31,35 % (301000 грн. : 960000 * 100 = 31,35). Отже, сума витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 1221,9 грн., що становить 31,35 % від 3897,6 грн.

Outcome: partial