Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Чугінка, вул. Леніна, буд. 17, у звязку з втратою оригіналу договору купівлі-продажу, обґрунтовуючи який зазначив таке. 08 жовтня 2003 року позивач придбав зазначений будинок у двох співвласників [PERSON] та [PERSON] через їх представника [PERSON], про що був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 08.10.2003 року приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 3104. Отримати дублікат договору у нотаріуса позивач не має можливості, так як нотаріус, що його посвідчував, вже не здійснює свою нотаріальну діяльність. На свій запит до Луганського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] отримав відповідь від 27 жовтня 2016 року за № 1028 01-21, з якого йдеться, що архівний фонд знаходиться у м. Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні і всі справи, у тому числі і договір купівлі-продажу посвідчений Станично-Луганською ДНК 08.10.2003р. за реєстраційним № 3104 до Луганського обласного державного нотаріального архіву не було передано. Зазначаючи, що в такому разі він в порядку ст. 392 має право на звернення до суду із позовом про визнання права власності, [PERSON] змушений був звернутись до суду зі вказаним позовом. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він свій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Від відповідача [PERSON] сільської ради Станично-Луганського району Луганської області також надійшла заява, в якій вони просили розглядати справу за відсутності їхнього представника, заперечень проти позову не надавали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів. З матеріалів справи судом встановлено, що 08 жовтня 2003 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] через їх представника [PERSON] дійсно був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Чугінка, вул. Леніна, буд. 17, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1741923, зроблений 16 жовтня 2003 року Станично-Луганським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого реєстрацію права власності зроблено на підставі договору купівлі-продажу ВАО 513369 реєстр № 3104 від 08.10.2003 посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу [PERSON]. Відповіддю Луганського обласного державного нотаріального архіву від 27.10.2016 року підтверджується неможливість надання позивачу дублікату зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку у звязку із знаходженням архівного фонду на тимчасово окупованій території у м. Луганську, яка на даний час не підконтрольна Україні. Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі втрати документа, який засвідчує право власності, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Відтак, суд вважає, що позивач [PERSON] одноособово володіє житловим будинком, який розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Чугінка, вул. Леніна, буд. 17, на законних підставах, таке володіння не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на цій житловий будинок, у звязку з втратою правовстановлюючого документу. На підставі наведеного,

Outcome: approved