Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно. За час життя [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , земельну ділянку, площею 701,00 кв.м. призначену для ведення колективного садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак отримати державний акт про право власності на земельну ділянку не встигла оскільки померла. Спадкове майно у вигляді садового будинку з земельною ділянкою спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу по справі, заповіт не змінений та не скасований. Будучи спадкоємцем першої черги за заповітом позивач звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі, однак державним нотаріусом йому було відмовлено, у зв`язку з не поданням ним правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач просив постановити рішення, яким встановити факт володіння за [PERSON] на праві власності земельною ділянкою, площею 0,0701 га, призначену для ведення колективного садівництва, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, садівниче товариство «Україна», ділянка № 55 та визнання за нею право власності на вказану земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності, при цьому наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача по справі - виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Ухвалою суду від 16.02.2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.03.2021 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами. Судом встановлено, що за час життя [PERSON] належала 1/2 частина садового будинку, розташованого у [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 701,00 кв.м. призначена для ведення колективного садівництва, розташована за адресою: [ADDRESS] , що належали останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2014 року, виданим державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано у КП ДОР «Криворізьке БТІ» на праві приватної власності в реєстрі за № 2-3968 (а.с. 13, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 9), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за час життя майно. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя 11 листопада 2004 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М., зі змісту якого вбачається, що садовий будинок з земельною ділянкою вона заповіла позивачу по справі (а.с. 12), що також підтверджується та копією спадкової справи. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, який би міг прийняти спадщину, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2001 року державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв`язку з не поданням ним правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 8). Дійсно, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на право приватної власності на землю. Згідно відомостей з відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.12.2020 року станом на 31.12.2012 року відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку права власності за гр. [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку відсутні. У зв`язку з тим, що оформлення спадщини у нотаріальній конторі неможливо, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Ст. 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач цей обов`язок виконав в повному обсязі, звернувшись до нотаріуса, однак, вказана дія не дозволила йому захистити свої законні права та інтереси. Згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року визначається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд вважає встановленим та доведеним той факт, що бабуся позивача [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , отримала свідоцтво про право на спадщину, мала намір переоформити земельну ділянку на себе, проте виготовлення документації зайняло тривалий час, і вона не встигла отримати державний акт та зареєструвати його, набувши у повному обсязі права власності на земельну ділянку, оскільки померла. Отже, відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, оформленого належним чином не спростовує факту належності бабусі позивача померлій [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, однак позбавляє позивача можливості оформити спадщину, що відкрилась після її смерті. Відповідно до ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки площею 701,00 кв.м. призначену для ведення колективного садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , ніким вказане право не оспорюється тому її право переходить до спадкоємця, позивача по справі [PERSON] , який фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини садового будинку та земельну ділянку, володіє і користується нею правомірно. Тому суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] щодо встановлення факту володіння [PERSON] земельною ділянкою площею 0,0701 га, яка призначена для ведення колективного садівництва, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, садівниче товариство «Україна», ділянка № 55 підлягають задоволенню з визнанням за ним права власності в порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved