Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про\~зменшення розміру\~аліментів,\~посилаючись на\~те,\~що28.10.2006 року він та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровській області у справі №2- 797/2009 від 07.12.2009 року шлюб між ними розірваний. Також, позивач зазначає, що на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області у справі №2-1414/2008 від 23.12.2008 року з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року та до досягнення дитиною повноліття. 22.09.2017 року в результаті скоєння кримінального правопорушення відносно нього, він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, забій головного мозку III ст. та інші тяжкі тілесні ушкодження голови. Станом на 01.03.2021 року він є особою з інвалідністю ІІІ групи та у зв`язку з чим тимчасового не працює. Крім того, на його утриманні також знаходиться непрацездатна мати пенсіонерка [PERSON] .. Позивач зазначає, що вищезазначені фактичні обставини свідчать про те, що на день подання позовної заяви у нього змінився матеріальний стан та значно погіршився стан його здоров`я. У зв`язку з чим, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року по справі № 2-1414/2008 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини підтримав, посилаючись на погіршення свого стану здоров`я, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо вимог позивача заперечувала повністю, зазначила, що відповідач ще має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їхньої дитини, яку не сплачує. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5). Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.12.2009 року, яке набрало законної сили 17.12.2009 року, шлюб між сторонами зареєстрований 28.10.2006 року, розірвано (а.с. 6). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2008 року, яке набрало законної сили 06.01.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7), про що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що 22 вересня 2017 року в результаті скоєння кримінального правопорушення відносно позивача останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, ушибу головного мозку III ст. та інші тяжкі тілесні ушкодження голови, та станом на 01.03.2021 року є особою з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим у нього змінився матеріальний стан та значно погіршився стан здоров`я. Так, судом встановлено, що згідно з довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 053930, за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією 12.04.2019 року позивачу [PERSON] з 01.03.2020 року встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 24), про що також свідчить Індивідуальна програма реабілітації інваліда від 12.04.2019 року (а.с. 30). Крім того, згідно з довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 146485 від 29.03.2021 року, за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу [PERSON] з 01.03.2021 року встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання, та позивачу показана лише праця без значного фізичного навантаження і рекомендовано лікування у сімейного лікаря, невролога та стаціонарне лікування (а.с. 9), про що також свідчить Індивідуальна програма реабілітації інваліда (а.с. 31). Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря невропатолога з діагнозом: наслідки перенесеної важкої ЧМТ з легким правобічним геміпарезом, цедхімічним та судомним синодромом, та протягом 2017 - 2021 років згідно з програмами реабілітації інваліда проходив стаціонарне лікування відділені нейрохірургії № 2 КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечнікова», КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4», КНП «Тернівська центральна міська лікарня» Тернівської міської ради» через серію судомних нападів; в нанамнезі ЧМТ, забій головного мозку та епілепсія, що підтверджується наданими суду епікризами (а.с. 8, 22-23, 25-33, 59). Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що позивачу 27.11.1990 року проведена операція дефекта міжшлункової перегородки, про що свідчить довідка Київського Науково-дослідницького інституту серцево-судинної медицини від 13.12.1990 року (а.с. 28), однак вказану обставину суд не бере до уваги, оскільки операція була проведена значно раніше, до виникнення обов`язку позивача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Також, суд критично відноситься до посилань позивача у позові на ту обставину, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона є пенсіонером, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , видане 18.01.2006 року Пенсійним фондом України (а.с. 10), оскільки вказана обставина не є підставою відповідно до ст. 192 СК України для вирішення спірних правовідносинах щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, позивачем не надано до суду належних доказів, в порядку ст. 81 ЦПК України, щодо [PERSON] є матір`ю позивача та доказів утримання непрацездатної [PERSON] .. Так,\~суд враховує,\~що розмір\~аліментів не\~повинен бути\~нижчим ніж\~50%\~від прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~а також,\~те що\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~183\~СК України\~на однудитину стягується одна чверть заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~батька,\~яка буде\~стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на викладене, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки матеріальний стан позивача змінився, у зв`язку із погіршенням здоров`я та встановленням інвалідності, і за станом здоров`я не має можливості працювати, оскільки позивачу показана лише праця без значного фізичного навантаження, та проходження періодичного стаціонарного лікування в медичних закладах. Постановляючи рішення, суд врахував положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, приймаючи до\~уваги те, що матеріальний стан позивача змінився у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, оскільки потребує постійного лікування, сторони мають рівні обов`язки з утримання дітей, враховуючи думку відповідача, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів для спростування вимог позивача, та ту обставину, що у позивача на утриманні перебуває єдина дитина, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з 1/4\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~до 1/6\~частини всіх\~видів його\~доходів щомісячно,\~але не\~менш ніж\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням суду\~законної сили\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття, що не порушує прав сторін, на які покладається рівний обов`язок з утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн.. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 274 ЦПК України, -

Outcome: partial