Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року. У шлюбі в них народились діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Останні роки сімейного життя між ними часто виникали спори з причини різних поглядів на сімейне життя, ведення господарства та виховання дітей. Вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Фактично разом не проживають з 2017 року. Вважає неможливим примирення з відповідачем. Позивач до суду не прибув, до позову додав заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідачці судові повістки із викликом до суду надсилались рекомендованою поштою із повідомленнями за адресою її реєстрації, однак адресат кореспонденцію не отримує, конверти повернуті поштовим відділенням за закінченням строків зберігання. Відповідачка до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 23 жовтня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 672. Також встановлено, що сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття, та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. За положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ч.1 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105\~Сімейного кодексу\~України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини відсутності порозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства та виховання дітей. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, вважає примирення неможливим. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з неявкою відповідача, суд позбавлений можливості зясувати в неї бажання щодо відновлення дошлюбного прізвища, а тому вважає необхідним залишити [PERSON] прізвище без змін. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved