Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що на профілактичному обліку служби у справах дітей Великобілозерської райдержадміністрації з 04.03.2015 року перебувають малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а з 15.01.2016 року і [PERSON],[INFO], як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно свідоцтв про народження матір'ю дітей є [PERSON], батьком дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є [PERSON], відомості про батька [PERSON] записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. На даний час діти в родині не проживають. [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебувають в Оріхівському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей, а [PERSON] та [PERSON] в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко». [PERSON], згідно з актом матеріально-побутового обстеження Червоної сільської ради від 20 вересня 2016 року, проживає без реєстрації по [ADDRESS]. В будинку умови для проживання дітей не створені. [PERSON] вдома буває рідко, так як постійно знаходиться на заробітках у людей. [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом з дітьми та співмешканцем [PERSON] Родина живе за рахунок одноденних заробітків [PERSON] та ? виплати на дитину-інваліда. Згідно з актом обстеження умов проживання родини від 11.08.2016 року № 02-01-28/719, наданого Червоною сільською радою, в будинку немає потрібних для дітей меблів, і взагалі, майна, необхідного для повноцінного життя дітей. Подвір'я дуже занедбане та покрите карантинними бур'янами. Згідно суспільної характеристики на [PERSON], за час, що діти були відсутні, умови для повернення дітей до родини не були створені. В будинку постійно знаходяться сторонні люди. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнути з відповідачів аліменти на їх утримання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, крім викладеного у позові пояснила, що батьки жодного разу не зверталися до служби у справах дітей щодо повернення своїх малолітніх дітей. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, причини неявки до суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать їх розписки у матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ч.1 ст.224 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Великобілозерського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді Маликіна Р.А. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, при цьому пояснила, що малолітні діти проживали у родині матері - [PERSON] та її співмешканця [PERSON], які зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють, вихованням дітей не займаються, у будинку взагалі не створені умови для проживання дітей. Крім того, усі діти потребують спеціального лікування, яке мати відмовляється їм забезпечувати. Представники третьої особи Комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» до судового засідання не з'явилися, директор центру [PERSON] направила до суду листа з проханням прискорити процес позбавлення батьківських прав відповідачів, зазначивши, що останні за час перебування малолітніх дітей у центрі жодного разу не відвідали, не зателефонували, не написали листа, показуючи цим цілковиту байдужість до дітей. Представники третьої особи Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради до судового засідання не з'явилися, головний лікар [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що мешкає недалеко від будинку, в якому проживає [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітніми дітьми. [PERSON] та її співмешканець постійно перебувають в стані алкогольного сп'яніння, через що у них виникають сварки та бійки, у будинку постійно знаходяться сторонні люди. Дитячий лікар змушена була викликати співробітників поліції, оскільки мати, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, відмовилася віддавати дитину, яка була хвора на пневмонію, для лікування. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що родину [PERSON] знає як багатодітну, але [PERSON] та її співмешканець [PERSON] не працюють, зловживають алкогольними напоями, умови для проживання дітей у будинку відсутні, діти постійно брудні, одягнені неохайно. Через постійні сварки в родині на ґрунті вживання алкоголю до них неодноразово приїздили співробітники поліції. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона неодноразово відвідувала родину [PERSON] у складі комісії у зв'язку з невиконанням останньою своїх батьківських обов'язків щодо утримання, виховання та лікування малолітніх дітей. У будинку, де мешкає родина, брудно, відсутні меблі, постільна білизна, посуд, подвір'я заросло карантинними бур'янами. Під час останнього відвідування родини було виявлено, що будинок не опалюється, скло у вікнах відсутнє, в будинку зачинені собаки. Крім того, свідок пояснила, що за час проживання родини на території Червоної сільської ради Великобілозерського району до сільради постійно телефонують з лікарні через відмову матері лікувати дітей. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що під час останнього відвідування будинку, де мешкає [PERSON] з малолітніми дітьми, встановлено, що взагалі відсутні умови для проживання дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, які викладені в позовній заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти . Вимогами ст.150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (набула чинності для України: 27.09.1991 року), дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи і належний правовий захист як до, так і після народження. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.4), батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). 14.02.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований Виконавчим комітетом Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.8). Наказами служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області від 04.03.2015 року та 15.01.2016 року поставлено на профілактичний облік дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.9). За інформацією головного лікаря Великобілозерської ЦПМСД [PERSON] від 10.03.2015 року, [PERSON] та [PERSON] оглянуті на дому тричі, проведені профщеплення, діти проживають в антисанітарних умовах, одягнуті в брудний одяг, немає достатньої кількості харчів. [PERSON] знаходиться під диспансерним наглядом лікаря-педіатра, в грудні 2015 року, січні та березні 2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні В ЦРЛ та ОДЛ м. Запоріжжя. Дитина на лікуванні знаходилася сама, мати за дитиною не доглядала, харчування та медикаменти не надавала, станом дитини не цікавилася. Мати не виконує батьківських обов'язків щодо лікування та утримання дітей (а.с.10). Розпорядженням голови Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області від 29.05.2015 року малолітню дитину [PERSON], тимчасово влаштовано до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» до вирішення подальшої долі дитини (а.с.18зв.) Під час обстеження умов проживання малолітніх дітей в сім»ї [PERSON] 02.03.2016 року комісією встановлено, що батьками в будинку по [ADDRESS] не створені умови для проживання дітей, продукти харчування в обмеженій кількості, недостатній для повноцінного харчування дітей, постільна білизна брудна, діти не забезпечені сезонним одягом та взуттям, одяг брудний (а.с.11). Розпорядженням голови Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.03.2016 року забезпечено негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від матері [PERSON] (а.с.18). Згідно з актами обстеження умов проживання дітей в сім»ї [PERSON] по [ADDRESS] від 25.03., 11.08. та 26.08. 2016 року, виявлено, що в будинку немає потрібних для дітей меблів, брудно, постільна білизна брудна, взагалі немає майна, необхідного для повноцінного життя дітей. Подвір'я дуже занедбане, двір заріс карантинними бур'янами, підсобне господарство відсутнє. Батьки не цікавляться життям, здоров'ям та умовами проживання дітей (а.с.11 зв., 21, 23). В результаті обстеження умов проживання [PERSON], який мешкає по [ADDRESS], встановлено, що в будинку не створені умови для проживання дітей. [PERSON] вдома буває рідко, постійно знаходиться на заробітках у людей (а.с.19). Відповідно до довідки про склад сім»ї, виданої Червоною сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.21зв.) Згідно з суспільною характеристикою [PERSON], остання проживає разом зі співмешканцем по [ADDRESS] ніде не працює, не створила сприятливих умов для повернення дітей в родину, не придає значення наведенню порядку в будинку і на подвір'ї, у будинку постійно знаходяться сторонні люди (а.с.20). За інформацією адміністрації Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» за час перебування дітей [PERSON] та [PERSON] ніхто з батьків, родичів дітей не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання не цікавився. Згідно з психолого-педагогічними характеристиками та висновками про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дітей, [PERSON] потребує медико-педагогічної та медико-соціальної корекції, а [PERSON] - медико-соціальної корекції. [PERSON] та [PERSON] мають вади розвитку (а.с.15-17). З наданого до суду коментаря психолога «Оріхівського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» про психологічний супровід малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що період адаптації у [PERSON] та [PERSON] проходив з ускладненнями (істерики, крик, плач, негативізми, демонстративні прояви поведінки, ауто агресивні прояви), але і після процесу адаптації негативні прояви (істерики, крики, плач) не зникли, а прогресують в негативному аспекті і на даний момент. У дівчаток недостатньо сформовані соціально-побутові навички, а навички самообслуговування майже відсутні. В ході поглибленої психолого-педагогічної діагностики з дітьми, з'ясовано наступне, що рівень розумного розвитку не відповідає віковим критеріям: низький рівень сформованості розумових та пізнавальних здібностей, низький рівень орієнтованості в оточуючій дійсності, низький рівень загальної обізнаності дітей. Також діти мають проблеми в мовному розвитку. Останнім часом спостерігаються агресивні та ауто агресивні прояви поведінки (активність націлена на заподіяння собі шкоди у фізичній та психічній сферах). Діти схильні провокувати конфліктні ситуації в колективі дітей (фізична та вербальна агресія щодо вихованців: кусання дітей, крик, побиття з підвищеною жорстокістю та ін.) За час перебування малолітніх дітей у центрі їх батьки жодного разу не відвідали, не зателефонували, демонструючи цим цілковиту байдужість до дітей. З урахуванням встановлених обставин орган опіки та піклування Великобілозерської районної адміністрації також дійшов висновку, що батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому доцільно позбавити їх батьківських прав (а.с.24-25). Отже, судом встановлено, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не приймають будь-якої участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не вживають ніяких заходів для повернення їх в родину, не мають наміру в подальшому житті будь-яким чином цікавитися життям і розвитком дітей, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, злісно ухиляються від їх виконання та байдужі до подальшої долі дітей, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на її утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За правилами ч.2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнути з них на загальних підставах. Згідно роз'яснень, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що відповідачі повинні сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи матеріальне становище відповідачів, стан здоров'я дітей, суд вважає, що аліменти на утримання дітей повинні стягуватись в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідачів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved