Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №26251500162565/04-ДК від 18.02.2013 року в розмірі 9208,66 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою та на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, надав [PERSON] кредит у розмірі 4900,00 грн. зі сплатою 24% річних. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 09.08.2018 року виникла заборгованість в розмірі 9208,66 грн., яка складається з: 4878,01 грн. - заборгованість за основним боргом; 1876,63 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9,00 грн. - загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування; 1312,18 грн. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 648,67 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 328,76 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 155,41 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9208,66 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Одночасно з позовною заявою представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не з'явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову (відзиву), суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобов'язального права. Судом встановлено таке. 18.02.2013 року між АТ «Ощадбанк та [PERSON]. укладено договір №26251500162565/04-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.17-20). На підставі заяви про надання кредиту по рахунку фізичній особі та відповідно до п.7.1. договору, банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту 4900,00 грн. Відповідно до п.2.1 договору, банк видає клієнту платіжну картку (БПК) типу E.Electrinic платіжної системи Mastercard та ПІН - код. Згідно п.2.8 договору, БПК видається строком на 1 рік, строк дії БПК припиняється відповідно до дати, вказаної на картці, з закінченням 24ї години останнього місяця, що вказаний на ній Відповідно до п.6.1.2 договору, клієнт зобов'язується сплачувати банку грошові кошти у вигляді процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту), процентів за користування кредитом, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з тарифами ту умовами договору. Відповідно до п.3.1.7 договору, банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в томи числі процентів, штрафів, пені та сплата заборгованості відповідно до умов договору. Згідно пунктів, 7.2.1, 7.2.2 та 7.2.3 договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 24 % річних. Процентна ставка за перевищення витратного ліміту (овердрафту) у розмірі 35% річних. Проценти нараховуються методом факт/360 на фактично отриману клієнтом суму кредиту та строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі клієнту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Відповідно до п.7.3 договору, сплата нарахованих процентів за користування кредитом та процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту) здійснюється щомісячно 25 числа шляхом договореного списання коштів з рахунку клієнта. Відповідно до п.7.5 договору, клієнт зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії БПК та не продовження її дії на новий строк. Користування коштами на картці відповідачем підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.12-15). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 09.08.2018 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 4878,01 грн. - заборгованість за основним боргом; 1876,63 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками (за період 27.05.2013 року по 26.05.2016 року включно); 9,00 грн. - загальна сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування (за період 26.09.2014 року по 29.06.2016 року включно); 1312,18 грн. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту (за період з травня 2016 року по липень 2018 року); 648,67 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з серпня 2015 року по липень 2018 року); 328,76 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту (за період з 12.05.2016 року по 09.08.2018 року); 155,41 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів кредиту (за період з 09.08.2015 року по 09.08.2018 року). Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються виписками по картковому рахунку (а.с.12-15), розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] (а.с.7-9) та звітом щодо розрахунку сум інфляційних витрат, розрахунком заборгованості та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 09.08.2015 року по 09.08.2018 року (а.с.10-11). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості . Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов'язань з повернення грошей на картковий рахунок та сплати процентів за використання рахунком в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах. На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.10-11). Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved