overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою пояснивши, що в ході проведення працівниками ПАТ «ЕК» Херсонобленерго» рейду 31.03.2015 року за адресою: [ADDRESS], де споживачем електричної енергії, є відповідач, було виявлено встановлене без облікове користування електричною енергією, шляхом самовільного підключення до мереж енергопостачальника з порушенням схеми обліку: змонтований перекидний рубильник на підставній опорі до якого підключено 3-х фазний ввід, який іде на горище літньої кухні повз електролічильника для живлення, енергія споживалася та не оплачувалася, що є розкраданням електричної енергії та тягне за собою відповідальність. В результаті проведеного рейду було складено акт №227307 від 31.03.2015 року та нараховано спричинені позивачу збитки в розмірі 8467,07 грн. В добровільному порядку відповідач вартість не облікованої енергії не сплатив, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму недооблікованої електричної енергії в розмірі 8467,07 грн. та покласти на нього судові витрати по справі. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав та проти його задоволення не заперечував, просив проводити розгляд справи без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно статуту, довідки з ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію, позивач є товариством, метою якого є задоволення потреб споживачів електричною енергією в умовах функціонування єдиної енергетичної системи України та правонаступником ВАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго». Згідно акту про порушення №227307 від 31.03.2015 року, було зафіксовано самовільне підключення відповідача до мережі електропостачальника з порушенням схеми обліку: змонтований перекидний рубильник на підставній опорі до якого підключено 3-х фазний ввід, який іде на горище літньої кухні повз електролічильника для живлення, енергія споживалася та не оплачувалася, що є розкраданням електричної енергії. Згідно витягу з протоколу засідання комісії МВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕн) № 9 від 20.04.2015 року, розрахунку за актом про порушення ПКЕЕН від 31.03.2015 року, в результаті самовільного підключення відповідачем до електричної мережі з порушенням схеми обліку, позивачу було спричинено збитки на загальну суму 8467,07 грн. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів того, що в результаті самовільного підключення відповідачем до мереж енергопостачання з порушенням схеми обліку, позивачу були завдані збитки в розмірі 8467,07 грн., які у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані, то вони підлягають стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 07.10.1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2005 року, з 2006 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачко є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Спору з приводу проживання дітей, сторони не мають. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.(а.с. 16) Відповідач також надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «Сараніна» (а.с. 17). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07.10.1995 року Виконкомом Надеждівської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області, актовий запис № 9, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №311034 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-КИ № 287956 (а.с. 7). Позивач стверджує, що спільно з відповідачкою не проживають з 2010 року. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом РАЦС Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 27.08.1983 він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу у подружжя на даний час неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2011 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 3) Відповідач також надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «Мамадалієва» (а.с. 17). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 27.08.1983 Виконкомом Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 8, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 454418(а.с. 19). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з 2011 року. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 640,00 гривень (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У його будинку на теперішній час зареєстрований відповідач по справі. Відповідач не є членом його родини, а це його товариш. Він зареєстрував його в своєму будинку тому, що у нього немає власного житла, та сподівався, що він буде проживати в будинку. Але в березні 2017 року відповідач виїхав з будинку та де саме він проживає зараз йому невідомо. З березня 2017 року він жодного разу не з`явився за місцем реєстрації. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але не проживає, це перешкоджає їй в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності будинком. У зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 24.06.2021 за позовом відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.09.2021 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому з його дозволу була зареєстрована відповідачка, з якою він перебував у шлюбі з 1980 по 1986 роки, та яка з серпня 2016 року залишила вказаний будинок і поїхала на заробітки до м. Київ, її теперішнє місцезнаходження позивачу невідоме. Відповідачка не є власником чи співвласником житла, або членом сім?ї, не несе обов`язків пов`язаних з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, через що позивач не може в повній мірі користуватися своїми правами як власника житла і змушений платити за неї комунальні та інші платежі. З наведених підстав просив суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення відповідачки права користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] подала заяву з проханням розглядати справу без участі [PERSON] , який проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 24). Відповідачка [PERSON] повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судової повістки, а також шляхом розміщення виклику в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.03.2021 (а.с. 12). Той факт, що відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована в житловому будинку за вищевказаною адресою, з 2016 року і по теперішній час в ній не проживає, підтверджується Актом обстеження домоволодіння [PERSON] від 07.10.2021 (а.с. 14). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачки в житловому будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним, в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.06.2008 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вказує, що шлюбні стосунки не склалися, у зв'язку з різними поглядами на життя, почали виникати сварки, з січня 2014 року шлюбні відносини були припинені. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судові засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 20.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 171, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами не склалися, у зв'язку з різними поглядами на життя, почали виникати сварки, з січня 2014 року шлюбні відносини були припинені, збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. За таких обставин, оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами зазначивши, що з 31.08.2007 року став проживати з відповідачем в зареєстрованому відділом Чорнобаївського районного управління юстиції шлюбі, від якого остання 14 травня 2009 року народила йому дитину: [PERSON] . В березні місяці 2016 року шлюбні стосунки між ним та відповідачем розірвано в судовому порядку та стягуються аліменти на утримання дочки батьківство якої, він в даний час оспорює оскільки,як виявилось він не являється біологічним батьком даної дитини, що і спонукало його звернутись до суду з позовом про виключення відомостей щодо батьківства з актового запису про її народження . В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просить його задоволити. Відповідач в судове засідання з»явилась заявила, що визнає позовні вимоги колишнього чоловіка та не заперечує щодо їх задоволення. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від третьої особи до суду не надходило тому суд проводив розгляд справи без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд прийшов до переконання щодо необхідності задоволення позову з наступних підстав. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Диспозицією ст.136 СК України, особа яка записана батьком дитини має право оспорювати своє батьківство та звернутись зо суду з позовом про виключення запису про нього ,як батька. Судом встановлено, що сторони 31 серпня 2007 року зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції. 14 травня 2009 року відповідач народила дочку : [PERSON], батьком якої був записаний позивач. 02 березня 2016 року, рішенням Чорнобаївського районного суду, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з позивача на утримання доньки аліменти. Позивач оспорює своє батьківство щодо даної дитини та посилається на наявний в матеріалах справи висновок відповідного генетичного дослідження від червня місяця 2016 року який було досліджено в судовому засіданні за участі сторін. У відповідності до даного документа, виданого 27.06.2016 року товариством з обмеженою відповідальністю ,,Медікал Геномікс Україна ,, м. Дніпропетровськ, позивач по справі не являється біологічним батьком [PERSON]. Відповідач позов визнала та погоджується зі змістом наявного по справі висновку ,що являється підставою для задоволення позову. Витрати пов»язані зі сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даними позовом, в обґрунтування якого зазначив, що є власником жилого будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок з готовністю 37% 27 грудня 2000 року йому подарували [PERSON] та [PERSON] Після добудови та отримання свідоцтва про право власності позивач виявив зареєстрованими у ньому відповідачів. Оскільки останні у вказаному будинку фактично не проживають з 2000 року, їх реєстрація порушує його права, а тому [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Пояснив, що у 2000 році придбав у відповідачів незакінчений будівництвом спірний будинок, добудував його. Відповідачі у ньому ніколи не проживали, переїхали проживати в інше місце, допомоги в утриманні житла не надають, однак значаться зареєстрованими. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв, клопотань суду не подали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий із сторонами по справі, оскільки проживає по сусідству із спірним домоволодінням. Після продажу будинку позивачу відповідачі в ньому не з'являлись. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування будинку від 27.12.2000 року [PERSON] та [PERSON] подарували позивачу незакінчений будівництвом будинок, побудований на 37%, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний будинок на праві власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.07.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що в спірному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі [PERSON], 1964 року народження та [PERSON], 1986 року народження. Відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні більше одного року, що підтверджується актами про їх не проживання, починаючи з травня 2013 року, складеними депутатом міської ради та сусідами. До спірних правовідносин суд вважає можливим застосувати положення глави 32 ЦК України, зокрема ст.405 ч.2 ЦК України, якою визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад один рік, втрата інтересу останніх до вказаного приміщення, як до власного житла, добровільного виселення з нього та наявність в зв'язку з цим перешкод в здійсненні прав позивача, як власника житла, доведений належними та допустимими доказами.

Outcome: approved