Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач є його колишньою дружиною, шлюб між ними розірвано 30 серпня 2018 року. Вже більше двох років [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживає, не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні платежі, у будинку відсутні її особисті речі. Більше того відповідачка не бере участі у вихованні їхніх спільних дітей. Реєстрація відповідача у належному йому житловому будинку позбавляє його як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Добровільно зняти з реєстрації [PERSON] не бажає. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про час і місце судового розгляду судовою повісткою, відзив на позовну заяву суду не надала, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявних доказів в заочному порядку, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію договору довічного утримання від 12.08.2008 року; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2008 року згідно якого житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 12.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Досин Н.Ф.; копію рішення суду від 30.08.2018 року про розірвання шлюбу, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; копію акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 22.12.2018 року № 279/02-06 згідно якого [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживає; копію довідки про склад сім'є або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.12.2018 року № 1237, - суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні з урахуванням вищевказаних доказів не спростовано доводи позивача, про те, що відповідач більше року у вищевказаному будинку не проживає без поважних причин, в будинку відсутні її речі, а тому відповідача на підставі ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житлом в [ADDRESS] Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В ст. 319 ч.1 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного та ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved