Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про повернення грошей, отриманих без достатньої правової підстави. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 27.04.2012 р. між AT «СК «AXA Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3607850/05АВ, згідно якого AT «СК «AXA Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Daewoo», д/н [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП, що мали місце 27.03.2013 р. та 28.03.2013 р. було пошкоджено застрахований у АТ«СК «AXA Страхування», транспорний засіб «Daewoo», д/н [NUMBER]. Відповідно до умов вказаного Договору, на підставі страхових актів № 1.002.13.03871/VESK012217 від 03.04.2013 p., № 1.002.13.03872/VESK012193 від 03.04.2013 p., № 1.002.13.04010/VESK012631 від 07.04.2013 p., № 1.002.13.04002/VESK012632 від 07.04.2013 р. та зібраних документів AT «СК «AXA Страхування» відшкодувало вартість ремонту застрахованого транспортного засобу, на загальну суму 13162,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 22 634 від 05.04.2013 p., № 22 636 від 05.04.2013 р., № 23 349 від 09.04.2013 р. та № 23348 від 09.04.2013р. AT «Страхова компанія «AXA Страхування» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 13 162,30 грн., яке позивачем було сплачено на рахунок ТОВ Фірма «Опад». Як стало їм відомо на автомобіль «Daewoo», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], видано ліцензійну картку серії [NUMBER] до ліцензії серії [NUMBER] на внутрішні перевезення пасажирів на таксі терміном дії з 10.03.2010 по необмежений. При підписанні Договору відповідачем було зазначено, що транспортний засіб не планується використовувати в якості таксі (п. 14.2 Договору ), а також, при написанні заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку, також зазначено, що автомобіль марки «Daewoo», д/н [NUMBER], не використовувався в якості транспортного засобу для перевезення пасажирів на комерційній основі. В діях відповідача вбачається порушення вимог Договору добровільного страхування та Закону України «Про страхування», у зв'язку з наданням завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування, що призвело до незаконного отримання від AT «СК «AXA Страхуванням» страхового відшкодування в розмірі 13 162,30 грн. Представник позивача.у судове засідання 01.04.2014 року не з»явився. Представник позивача Грабова І.А.надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 01.04.2014 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відповідача, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, в заяві що відповідач дійсно мав ліцензійну картку до ліцензії на перевезення пасажирів та таксі та протягом 2010-2011 років здійснював перевезення пасажирів на таксі. З 2012 року припинив здійснювати вказану діяльність. На момент укладання договору страхування автомобіль не використовувався в таксі і це не планувалось. На момент настання страхових випадків автомобіль не використовувався як таксі, тому просив відмовити у задоволенні договору. Судом встановлено обставини викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Дослідивши письмові докази по справі, суд з урахуванням меж позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про страхування», на Страхувальника покладається обов'язок при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Представником відповідача та відповідачем той факт, що на Страхувальника покладається обов'язок при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, про що зазначалось в позовній заяві не заперечувалось як і те, що позивачу не було відомо те, що при підписанні договору від 27.04.2012 р. відповідачем не було повідомлено позивача про те, що на автомобіль «Daewoo», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], видано ліцензійну картку серії [NUMBER] до ліцензії серії [NUMBER] на внутрішні перевезення пасажирів на таксі терміном дії з 10.03.2010 по необмежений. Тому згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України дані обставинм суд вважає визнаними і такими що не підлягають доказуванню. Згідно ст. 26 ЗУ «Про страхування», Страховик відмовляє в здійснені страхової виплати у випадку подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. На підставі зазначеного вище, в діях Відповідача вбачається порушення Закону України «Про страхування», у зв'язку з наданням завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування, що призвело до незаконного отримання від AT «СК «AXA Страхуванням» страхового відшкодування в розмірі 13 162,30 грн. Крім того, в своїх двох із трьох повідомлень про настання події, що має ознаки страхових випадків від 27.03.2013 року, 27.03.2013 року та 29.03.2013 року (а.с. 12-17), які підписані відповідачем, в повідомленнях від 27.03.2013 року останнім не вказувалось те, що транспортний засіб не використовувався як таксі. А згідно до п.п.21.4.18 Договору, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо застрахований транспортний засіб використовувався в період дії Договору для перевезення пасажирів на комерційній основі. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдануу іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи і розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тому, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю. Доводи представника відповідача та документи, які надані ним суду, суд не може взяти за основу та прийшов до висновку, що вони є такими, що не дають підстав для відмови в задоволенні позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, згідно якої в даному випадку судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved