Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами із спадкоємця - [PERSON] Представник позивача Мазуренко Т.В. в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на невиконання спадкодавцем договірних зобов'язань, прийняття спадщини відповідачем. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення, в яких посилалась на пропуск строків звернення до суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.03.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит, що підтверджується заявою, умовами і правилами надання банківських послуг, паспортом. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання [PERSON] умов договору та наявність боргу в розмірі 6 519 грн. 85 коп., що станом на час її смерті - [INFO] року - складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6 519 грн. 85 коп. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги відносно спадкового майна матері, подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується листом Української міськдержнотконтори, матеріалами спадкової справи. 04.07.2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори із письмовою претензією кредитора, в якій висунув свої вимоги до спадкоємців щодо вказаної вище кредитної заборгованості, що підтверджується претензією, поштовим реєстром, листом Української міськдержнотконтори. 28.08.2014 року позивач звернувся до відповідача із листом-претензією, в якій висунув до неї свої вимоги як до спадкоємця щодо вказаної вище кредитної заборгованості, що підтверджується претензією, поштовим реєстром. Вимоги позивача відповідачем залишені без реагування, грошові зобов'язання спадкодавця відповідачем не виконані, хоч спадщину вона прийняла. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки боржник в односторонньому порядку не виконав договорні зобов'язання, позивач як кредитор, банківська установа має право вимоги щодо передбачених договором коштів - кредитної заборгованості. Згідно п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Грошові зобов'язання спадкодавця за кредитним договором не припинилися в зв'язку із її смертю, оскільки його спадкоємець - відповідач по цій справі подала заяву про прийняття спадщини, тобто вчинила необхідні дії по прийняттю спадщини, до складу якої входять і вказані вище грошові зобов'язання за кредитним договором від 11.03.2010 року. Згідно ч.ч.2,3 ч.1 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Претензія кредитора направлена до нотаріуса 04.07.2014 року, однак відомості про спадкоємців на той час позивачеві були не відомі. Обставини виконання відповідачем приписів ч.1 ст.1281 ЦК України, повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, жодним доказом не доведені, відповідачем така обставина не визнана, тому суд вважає, що позивачеві стало відомо про факт прийняття спадщини та особу спадкоємця із листа Української міськдержнотконтори від 14.08.2014 року. Претензія позивача відповідачеві було пред'явлена 28.08.2014 року. За таких обставин суд вважає доводи відповідача щодо пропуску позивачем строків пред'явлення вимоги до спадкодавця необгрунтованими і такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення. Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. На відсутність спадкового майна відповідач не посилався, відповідно до матеріалів спадкової справи відповідач прийняла все спадкове майно, спадкодавець мала у власності домоволодіння в [ADDRESS], розмір кредитної заборгованості не є значним, тому суд вважає, що відповідач може відповідати за грошовими зобов'язаннями спадкодавця шляхом одноразового платежу, тобто у обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів. При цьому ухилення відповідача від отримання свідоцтва про право на спадщину не може слугувати підставою для звільнення відповідача від обов'язку виконання грошового зобов'язання, а накладення стягнення на майно не передбачено межами наявних позовних вимог. Таким чином, порушені права позивача підлягають судовому захисту, а обраний ним спосіб захисту грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач свої заперечення на позов не довів належними і допустимими доказами, доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved