Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що 19.02.2003 року в с.Видибор Черняхівського району помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул.Жовтнева,22 в с.Видибор, Черняхівського району. За життя, 25.09.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким вище зазначений житловий будинок заповів [PERSON] позивачу по справі. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном і відповідно до положень ст.ст.548-549 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року та вважається таким, що прийняв спадщину. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. В звязку з цим, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул.Жовтнева, 22 в с.Видибор, Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, обставин, викладених у позовній заяві, не оспорював. Дослідивши матеріали справи та враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд позов задовольняє, оскільки для цього є всі законні підстави. 25.09.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів житловий будинок та сарай [PERSON] Заповіт не змінений та не скасований (а.с.9). 19.02.2003 року [PERSON] помер (а.с.8). За життя, [PERSON] являвся власником житлового будинку №22 по вул.Жовтнева в с.Видибор, Черняхівського району що стверджується довідкою Видиборської сільської ради №781 від 14.12.2015 року, з якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2001-2005 роки за №160 власником вище вказаного житлового будинку значився [PERSON] (а.с.10). Побудова спірного будинку на підставі встановленого дозволу, належного проекту, відсутність осіб, які претендували б на обовязкові частки в спадщині після смерті спадкодавця, теж сторонами не оспорюється. Суд прийшов до висновку про визнання цих фактів такими, що доказуванню не підлягають. За таких обставин, в силу ст.328 ЦК України суд визнає, що [PERSON] за свого життя правомірно набув права власності на житловий будинок по вул.Жовтнева,22 в с.Видибор, Черняхівського району. Відповідно до ст.ст.548-549 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини спадкоємець повинен прийняти її, про що свідчить фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Із постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом в звязку тим, що ним не поданий правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» №882 від 04.12.2015 року станом на 31.12.2012 року право власності на даний житловий будинок не зареєстроване. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 73888 грн. (а.с.11-12). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved