Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, нанесеної дорожньо-транспортною пригодою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 27 вересня 2016 року о 18 годині 45 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], виконуючи маневр заднього ходу, при виїзді з території домоволодіння [ADDRESS] на проїзну частину дороги, допустив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ-Daewoo», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в той момент коли він рухався по проїзній частині дороги та допустив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року відповідача, [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] вимог п.10.9 ПДР України, що потягло за собою зіткнення автомобілів, позивачем були понесені значні матеріальну витрати, які необхідні для проведення відновлюваного ремонту його автомобілю. Розмір матеріальної шкоди, яка була нанесена діями відповідача становить 10481,52 грн. (десять тисяч чотириста вісімдесят одна гривня п'ятдесят дві копійки), яка складається з наступного: вартості необхідного відновлювального ремонту автомобіля - 9335,52 грн. (дев'ять тисяч триста тридцять п'ять гривень п'ятдесят дві копійки); вартості проведеної товарознавчої експертиза - 900 грн. (дев'ятсот гривень); вартості проїзду в судові засідання в місто Київ і назад - 150 грн. (сто п'ятдесят гривень); вартість послуг по ксерокопіюванню матеріалів до суду - 96 грн. (дев'яносто шість гривень). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. (десять тисяч гривень) моральної шкоди, яка виразилась в нервовому струсі та його переживаннях за своє життя, за своє майно - автомобіль, що постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за те не бажання відповідача в добровільному порядку компенсувати завдану йому шкоду, - все це потребує необхідність додаткових зусиль для поновлення нормального положення в житті позивача та негативно позначилось (і може в подальшому позначитись) на життєвих планах позивача та планах його сім'ї. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодовує матеріальну шкоду позивачу, то останній змушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Іванківське відділення Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта». В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги визнав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідач [PERSON] в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки третьою особою позивачу було відшкодовано матеріальну шкоду в повному обсязі. Представник ПАТ НАСК «Оранта» [PERSON] позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, обґрунтувавши це тим, що дійсно 27 серпня 2016 року між ПАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ 110703, д.н.з.[NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON]. Оскільки за участю забезпеченого вищезазначеного договором страхування автомобіля сталося дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, автомобілі зазнали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальну шкоду, тому у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» НАСК «Оранта» 16 лютого 2017 року нарахувала та виплатила в повному розмірі страхове відшкодування в розмірі 5335,76 грн. (п'ять тисяч триста тридцять п'ять гривень сімдесят шість копійок) потерпілій особі ([PERSON], який є власником транспортного засобу, яким керував за дорученням [PERSON]). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], виконуючи маневр заднього ходу, при виїзді з території домоволодіння [ADDRESS] на проїзну частину дороги, допустив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ-Daewoo», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в той момент коли він рухався по проїзній частині дороги та допустив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України. Крім того, в судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER]. Постановою Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч.1,4 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не потребують доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27 вересня 2016 року є [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст.10, 30 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п.п. 8, ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно п.1, ч.2, 3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування НАСК «Оранта», сума страхового відшкодування становить 5335,76 грн., на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу розрахованого у порядку встановленому законодавством, яку на підставі платіжного доручення №8859 від 16.02.2017 року було виплачено [PERSON], як володільцю автомобіля ЗАЗ DAEWOO д.н.з. [NUMBER]. Згідно звіту оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №752/12-16 від 29 грудня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 9335,52 грн. (дев'ять тисяч триста тридцять п'ять гривень п'ятдесят дві копійки), проте не було враховано знос транспортного засобу. Як вбачається з квитанції №752 від 29 грудня 2016 року вартість проведеної товарознавчої експертизи становить 900 грн. (дев'ятсот гривень), проте проведення цієї експертизи було здійснено з ініціативи позивача. Квитанцією від 10.01.2017 року, виданої ПП «Фірсов» підтверджуються витрати на ксерокопіювання в розмірі 96 грн. (дев'яносто шість гривень), теж проводилось з ініціативи позивача. Оскільки факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу підтверджується лише постановою Апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року, а страхове відшкодування було виплачено страховиком власнику транспортного засобу [PERSON] в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9335,52 грн. (дев'ять тисяч триста тридцять п'ять гривень п'ятдесят дві копійки) не підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. Відповідно до п.3 Постанови ПВС від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З'ясовуючи підстави заподіяння моральної шкоди, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, суд приходить до висновку що позивач не зазнав моральної шкоди та не підтвердив її існування жодними доказами, у зв'язку з чим суд вважає безпідставними вимогами позивача для відшкодування моральної шкоди. Судові витрати сплачені позивачем при поданні позову. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed