Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] де вона зареєстрована та мешкає. Також, у вказаному будинку зареєстрований її батько [PERSON] , але з осені 2014 року він виїхав з міста та у будинку не проживає. Житлово-комунальні послуги відповідач не сплачує, особистих речей у будинку не має, в будинку за місцем реєстрації не проживає понад один рік, покинув житло добровільно, наміру продовжувати проживати за місцем реєстрації не виказав, тому вважає, що він втратив право користування житловим. Його реєстрація у належному позивачу будинку перешкоджає здійсненню своїх прав, як власника майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Волноваського районного суду від 05.07.2019 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] визнано за [PERSON] .. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №181076981 від 16.09.2019 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення суду від 05.07.2019 року. З довідки військово-цивільної адміністрації №26 від 26.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , 1963 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з літа 2014 року не проживає. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі був зареєстрований в будинку, але не мешкає з 2014 року, його особистих речей в будинку не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрований. Враховуючи, що відповідач добровільно не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей в будинку не має, добровільно не знявся з реєстрації, до суду за викликом не з`явився, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved