Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 29.03.2017 р. був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Білопільського районного суду в Сумській області від 03.07.2017 р. йому була виплачена заборгованість по заробітній платі та моральна шкода, однак середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплачений не був. Порушення його законних прав на отримання зарплати призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав частково, просив вимогу про стягнення моральної шкоди не розглядати, а в іншій частині позов просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СНВО» - [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої проти задоволення позову заперечувала частково. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПАТ «Сумське науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах /а.с.8-11/. 29.03.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03.07.2017 р. стягнуто з ПАТ «СМНВО» на користь [PERSON] 17602 грн. заборгованості по заробітній платі та 500 грн. моральної шкоди /а.с.12/. Отже заборгованість у сумі 17602 грн. позивачу сплачена. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Сумське науково-виробниче обєднання» від 19.08.2017 р. № 16-07/932 на день звільнення працівника [PERSON] середньоденна заробітна плата становить 169 грн. 68 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. Отже за період з 30.03.2017 р. по 30.10.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 23076 грн. 48 коп. (136 робочих днів х 169,68 = 23076,48). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2017 р. по 30.10.2017 р. у сумі 23076 грн. 48 коп. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial