Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він є власником квартири, яка розташована за адресою м.Білозерське, вул..Леніна, 7/1. За даною адресою з 23 липня 2014 року зареєстрований відповідач, який є сином його дружини - [PERSON]. На початку листопада 2014 року відповідач виїхав з квартири, але не знявся з реєстрації, по теперішній час він не проживає в даній квартирі, комунальні послуги не оплачує, не приймає участі в утриманні квартири, чим перешкоджає у здійсненні права власності позивача на нерухоме майно. У звязку з чим позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. м.Білозерське, вул.Леніна, 7/1. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує і просить задовольнити його позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 21.01.2013 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] в реєстрі за №30, [PERSON] купив у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS] (а.с.6). З витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86084 від 21.01.2013 року вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №30 від 21.01.2013 року за формою приватної власності належить квартира за адресою Донецька обл.. м.Білозерське, вул.Леніна, 7/1 [PERSON] (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що відповідач, [PERSON], є сином дружини позивача - [PERSON]. Місце проживання відповідача - [PERSON]В, як члена сімї [PERSON], 23.07.2014 року було зареєстровано за адресою [INFO], що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою м.Білозерське, вул.Леніна, 7/1 (а.с.8-13). З позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] не мешкає в квартирі за адресою м.Білозерське, вул.Леніна, 7/1 більше року без поважних причин, квартирою не користується, не виконує обовязків наймача, повязані з утриманням, оплатою комунальних послуг. Вказані обставини підтверджуються актом ПП «БРЕС «Прогрес» від 10.11.2015 року, з якого вбачається, що за результатами опитування сусідів будинку №7 по вул..Леніна м.Білозерське встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з листопада 2014 року, а є лише зареєстрованим за даною адресою (а.с.14). За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] понад рік без поважних причин не мешкає за адресою м.Білозерське, вул.Леніна, 7/1, суд вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст..405 ЦК України.

Outcome: approved