Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Київського відділу Державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавської області, третя особа: [PERSON] про зняття арешту з майна, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна ј частини квартири [ADDRESS] , що належало померлому [PERSON] , 1948 року народження, РНОКПП [NUMBER] , накладений Постановою відділу державної виконавчої служби у Київському районі м.Полтави про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА № 044733 від 23 березня 2006 року. Та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 06.04.2006 за № 3072707 про арешт ј частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування вказував, що під час оформлення спадщини з`ясувалось, що на спадкове майно на ј частини квартири [ADDRESS] накладено арешт. Вказував, що наявність арешту на спадкове майно за відсутності правових підстав для цього порушує його права внаслідок чого він позбавлений можливості оформити спадщину та в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. На підставі ч. 8\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день час та місце слухання справи, надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, просила позов задовольнити . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] є спадкоємцем свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з ј частини квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.08.2000р. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Набоки Ю.В. для отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, натомість йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявним арештом на предмет спадкування, а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2019 р. №176951970, вбачається, що постановою державного виконавця ДВС у Київському районі м. Полтави Шульга Н.О. від 23.03.2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 044733, був накладений арешт на ј частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . 30.08.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області з заявою про зняття арешту майна. Згідно, листа Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 23.09.2019 року, повідомлено, що здійснення виконавчих: дій (в тому числі і зняття арешту) можливе лише за наявності виконавчого документу та в системі АСВП, натомість в базі даних АСВП, в тому числі і даних «спецрозділу» АСВП (який містить виконавчі провадження, що перебували на виконанні до запровадження системи АСВП), по виконавчим провадженням, які перебували у відділі, відсутні відомості ; щодо накладення арешту на майно боржника [PERSON] , та що статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна (коштів) боржника або його частини, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для зняття арешту з майна, що належить [PERSON] та відмовлено в задоволенні заяви . Згідно зі ст.ст.316,317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу ЄвропейськоїКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

Outcome: approved