Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області 11.03.2014 за реєстровим № 07. З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із письмовою заявою про нотаріальне оформлення спадщини, частину якої оформив. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на будинок, та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала [ADDRESS] За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 11.03.2014 року секретарем виконавчого комітету Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 07, згідно з яким належну її на праві особистої власності земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, заповіла [PERSON], а все інші своє майно заповіла [PERSON] (позивачу по справі). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, в тому числі на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS] Позивач та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, інші спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкоємці отримали. Після відкриття спадщини померлої [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса з заявою щодо одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Постановою № 272/02-14 від 08.06.2017 року в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] був спадкодавець, підтверджується довідкою № 02-31/194, виданою 06.06.2017 виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, випискою із погосподарської книги № 4 Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області за 2016-2020 роки. За даними технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] господарстві спадкодавця є житловий будинок, погруб з шийкою, прибудова, сарай-прибудова, сарай, убиральня, ганок, хвіртка, огорожа. Вартість будинковолодіння становить 76097 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved