Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він проживаючи в [INFO] має в користуванні декілька земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, зокрема одна земельна ділянка площею 0,18 га по вул. Я.Мельника в с. Бережниця. Дану земельну ділянку згідно рішення [PERSON] сільської ради від 28.04.2009р. «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність гр.[PERSON] було вирішено передати йому у власність. Однак, в 2011р. на дану земельну ділянку почала претендувати його сестра [PERSON], вважаючи, що має право на неї як спадкоємець за законом після смерті батька. Сільська рада відмовилась розглядати питання про затвердження проекту відводу земельної ділянки площею 0,18 га, у зв’язку із чим він вимушений був звертатись до суду і Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013р. було зобов’язано сільську раду розглянути на сесії питання затвердження проекту відводу земельної ділянки площею 0,18 га у власність. Однак, зважаючи на те, що повноваження депутатів сільської ради достроково припинено, то дане рішення суду не виконано по даний час, що підтверджується довідкою сільської ради. [PERSON] сільської ради від 13.08.2011р. [PERSON] було відмовлено у виділення в користування даної земельної ділянки через те, що вона числиться за ним. Восени 2013р. він посіяв на своїй земельній ділянці жито, яке навесні 2014р. зійшло. Однак, відповідач по справі [PERSON] декілька раз на протязі місяця вивозив на частину його земельної ділянки (орієнтовною площею 50 м2) гній, яким умисно присипав паростки жита, тим самим знищивши посів. Такими діями відповідача було завдано йому матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди, вартість втраченого урожаю становить 54 грн. З приводу даного факту він звернувся із заявою до Калуського МВ УМВС, однак висновком від 29.05.2014р. йому було рекомендовано з даного приводу звертатись до суду. Зважаючи на те, що сума збитків незначна, він намагався в добровільному порядку вирішити це питання, та звернувся із письмовою вимогою до відповідача щодо відшкодування шкоди. Оскільки відповідач та його сім’я постійно завдають йому шкоди, а тому змушений звертатись до суду із даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що даною земельною ділянкою користується більше 20 років, вказує, що позивач не довів, що дана земельна ділянка є його, а також зазначив, що гній висипав на свою купу. Суд, заслухавши, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. А у відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні встановлено, чинним на даний час є рішення [PERSON] сільської ради від 28.04.2009 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність [PERSON], яка розміщена в с.Бережниця по вул.Я.Мельника – розміром 0,6880 га, в тому числі БОЖБ – 0,25 га, ОСГ – 0,4380 га. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Калуського району від 08.07.2014 року № 1708 зазначено, що на земельній ділянці [PERSON] по вул.Я.Мельника в с.Бережниця зафіксовано факт нищення посіву жита на площі близько 50 м.2 шляхом вивезення і присипання гноєм. Згідно довідки управління статистики у м. Калуші від 09.07.2014 р. № 30-33/248 урожайність жита озимого в 2013р. склала 24 центнери з 1 га землі, що відповідно до розрахунку наведеного в позовній заяві становить 0,24 кг. з 1м2, та обчислюється наступним чином: 2400 кг (24 ц.) : 10000м2 (1 га) = 0,24 кг., (0,24кг х 50м2 = 12 кг.) Згідно довідки ПП [PERSON] на даний час вартість 1 кг. жита становить 4,5 грн., а відповідно вартість втраченого урожаю становить 54 грн. (4,5 грн х 12 кг = 54 грн.). Пунктом 1 статті 60 Цивільно-процесуальго кодексу України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідач не заперечив, що він вивозив гній на зазначену земельну ділянку, а відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved