Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 27.04.2005 року по 13.05.2013 він працював у відповідача техніком зовнішньої мийки ПС відділу підтримки інтер'єру ПС комплексу інженерно-технічного забезпечення. За час перебування в трудових стосунках з відповідачем, з його боку була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з грудня 2012 року по травень 2013 року включно, та компенсація за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Втрата заробітку істотно погіршила життєвий рівень його сім'ї. За час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення ним втрачено заробіток. У зв'язку із чим він звернуся до суду з даним позовом, та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки за період з 14.05.2013 року по 06.08.2014 року в розмірі 56 513,00 грн. Незаконна та несправедлива затримка по виплаті заробітної плати призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що потягло за собою й його приниження, так як він не в змозі своєчасно вносити виплати по комунальним послугам, не має можливості придбати потрібні йому речі та відповідні продукти харчування, а з вини адміністрації відповідача він змушений був відмовляти у будь-якій матеріальній допомозі своїм рідним. Моральну шкоду оцінив в 5 000,00 грн. В судове засідання позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідача в судове засідання. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач працював в ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» з 27.04.2005 року. Відповідно до наказу № 1506-ос від 15.05.2013 року позивача було звільнено. З довідки про доходи № 4944, яка видана ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» 14.05.2013 року слідує, що існує заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу за шість місяців - грудень 2012 року по травень 2013 року. В день звільнення не було здійснено повного розрахунку. 05.08.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ щодо стягнення з ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 35 859,87 грн. З листа начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Київській області Штепи С.О. від 13.10.2014 року № 8290 встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] до цього часу не виплачена. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По даній справі було встановлено, що відповідач за період з 01.12.2012 року по 01.05.2013 року включно не виплатив позивачу заробітну плату. При звільненні позивача не було здійснено повного розрахунку при звільненні. Станом на день розгляду справи заборгованість по зарплаті позивачу не виплачена. У зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні - 56 513,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Дана сума є за період з часу звільнення по дату звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Не проведення виплат заробітної плати завдало позивачу моральної шкоди, оскільки право на оплату праці, яке гарантоване йому Конституцією України, було порушено, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінив в 5 000,00 грн. На думку суду, сума моральної шкоди має бути стягнута з відповідача на користь позивача в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір - 585,13 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial