Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, указуючи, що 18.08.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній взяв у нього у борг 20 000,00 доларів США на будівництво будинку, про що склав розписку. Грошові кошти передавалися в присутності відповідача [PERSON] , який як член сім`ї позичальника, дав згоду на отримання [PERSON] грошових коштів у позику, а також виступив гарантом (поручителем) за виконання [PERSON] своїх зобов`язань. [PERSON] зобов`язався повернути взяті в борг грошові кошти до 18.08.2018 року. Позивач вказав, що позичальник суму боргу не повернув, від виконання своїх зобов`язань ухиляється. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу у розмірі 566\~730,00 грн., що становить еквівалент 20\~000,00 доларів США станом на 16.10.2020 року за офіційним кусом НБУ, та судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її та позивача відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 57). Відповідачі в судове засідання двічі поспіль не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву на позову не надали. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 46,47,48). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві у позику грошові кошти у розмірі 20\~000,00 доларів США на будівництво будинку з кінцевим терміном повернення до 18.08.2018 року. Про отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] було складено розписку (а.с. 8). На даний час відповідач [PERSON] не повернув позивачеві суму боргу, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми боргу за договором позики від 18.08.2017 року у розмірі 20 000,00 доларів США. Стягнення судом заборгованості за договором позики у валюті доларах США без зазначення еквіваленту у національній валюті гривні відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.10.2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики з відповідача [PERSON] як з солідарного боржника задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині вимог до [PERSON] необхідно відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що між сторонами дійсно був укладений договір поруки та відповідач [PERSON] поручився перед позивачем за виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики. Здійснений [PERSON] на розписці [PERSON] про отримання грошових коштів запис про те, що він, [PERSON] , дає свою згоду на позику його сином і виступає гарантом повернення ним грошових коштів, не є належним та допустимим доказом укладення сторонами договору поруки та підставою виникнення у відповідача [PERSON] обов`язку відповідати за зобов`язаннями [PERSON] як солідарний боржник. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5667,30 грн. Вимог про відшкодування інших судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, позивачем не заявлено та доказів їх понесення не надано.

Outcome: partial