Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 24 березня 1978 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбів Шептухівського сільського ЗАГС Чертківського району Ростовської області було зроблено відповідний запис за № 7. В подальшому позивач та відповідач стали мешкати на Україні та з 04 березня 1982 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки в подальшому сімейне життя не склалося, то 05 вересня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів ВРАЦС Кремінського районного управління юстиції Луганської області було зроблено відповідний запис №127. Під час шлюбу сторони придбали спільне майно, у тому числі і об'єкти нерухомості, і зокрема за спільні кошти був збудований житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що вирішили, що всі документи на нерухоме майно оформлювати на відповідача. Вони чітко усвідомлювали, що набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). 05 червня 1985 року земельна комісія радгоспу «Рубіжанський» склала акт про виділення відповідачу земельної ділянки 0,15 га для будівництва будинку. 21 серпня 1985 року виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради було зареєстровано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби забудовнику [PERSON] на землях присадибного фонду радгоспу «Рубіжанський». 28.02.2002 року бюро технічної інвентаризації був складений технічний паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Шлюб між нами був розірваний, і за домовленістю між ними було поділено спільне майно, і,зокрема, раніше вказаний житловий будинок. Оскільки на його будівництво були витрачені спільні грошові кошти, то відповідач погодився продати позивачу його частку вказаного будинку і земельної ділянки та отримав від позивача за укладення угоди 15000 гривень. Вказана обставина підтверджується власноруч 13 листопада 2006 року складеною [PERSON] розпискою , в якій він зазначив, що він продав позивачу об'єкт нерухомості, а саме житловий будинок незавершеного будівництва з господарськими спорудами ,який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку , яка необхідна для його обслуговування, і що з цієї дати позивач набула права власності на нього. Отримавши гроші за будинок та земельну ділянку передав мені оригінали технічного паспорту на будинок, а також оригінали інших документів, а саме: акту від 05 червня 1985 року земельної комісії про виділення [PERSON] земельної ділянки 0,15 га для будівництва будинку; свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, зареєстрованого 21.08.1985 року; довідки №89 від 11.11.1988 року про кошторисну вартість будинку, який буде збудований; рішення №14 від 05 березня 2002 року « Про дозвіл на відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS]». З метою подальшого належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки та враховуючи ту обставину, що акт від 05 червня 1985 року земельної комісії про виділення [PERSON] земельної ділянки 0,15 га для будівництва будинку був оформлений лише нього, я домовилась з колишнім чоловіком про те, що попередньо він отримає у компетентних органах державний акт на право власності на земельну ділянку. На виконання домовленості [PERSON] на підставі рішення 10 сесії V скликання Кудряшівської сільської ради від 05 квітня 2007 року №6 отримав 26 вересня 2008 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1542 га, розташованій за адресою: [ADDRESS], цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] передав позивачу для подальшого зберігання і використання у разі нагальної потреби. В подальшому [PERSON] неодноразово обіцяв позивачу нотаріально посвідчити договір купівлі продажу будинку і земельної ділянки. На початку 2014 року позивач спілкувалась з відповідачем з метою остаточного оформлення купівлі вище згаданого будинку, а саме для нотаріального посвідчення укладеного раніше договору купівлі-продажу. Однак відповідач без мотивовано відмовився укласти договір купівлі-продажу. Враховуючи вищевказані обставини, в позивача виникла потреба у зверненні до суду з заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 65). Представник відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (66). Суд повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали, справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки (а.с. 6) [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 7) сторони перебували у шлюбі з 24.03.1978 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8) шлюб розірвано 05.09.2005 року. Відповідно до акту (а.с. 9) [PERSON] виділена земельна ділянка під будівництво будинку. [PERSON] було надано свідоцтво на забудову індивідуального домоволодіння (а.с. 10).Відповідно до рішення (а.с. 12) відповідач отримав дозвіл на забудову по [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту (а.с. 13-17) власником будинку записано відповідача. Відповідно до державного акту (а.с. 18) відповідачу належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. Відповідно до розписки (а.с. 19-20) відповідач отримав грошову суму за свою частку в нерухомому майні, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки (а.с. 21-22) позивач має першу групи інвалідності. Відповідно до висновку про вартість житлового будинку з господарськими спорудами (а.с. 35-64) вартість домоволодіння складає 103832,25 грн. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засідання достовірно встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку сторони набули в період шлюбу. Між сторонами виникла домовленість щодо переходу частки власності відповідача на користь позивача. Позивач передала грошові кошти відповідачу, тобто умови договору виконала у повному обсязі. Відповідач зі своєї сторони ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, нічим не мотивуючи свою відмову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а отже, підлягають повному задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved