Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та просить суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 17000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., спричинених залиттям його квартири, а також судові витрати по справі. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.10.2013 року № 497 разом з сімєю з трьох чоловік отримав ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 31.4 кв.м., яка складається з двох кімнат за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій з 2008 року зареєстрована та проживає [PERSON]. 22 лютого 2014 року його квартиру було затоплено, в результаті чого були пошкоджені спальня та велика кімната, а саме: стіни та стеля з гіпсокартону стали вологими, шпалери відклеїлися. Через що всі ці приміщення потребували ремонту. Крім того, підлога в усіх кімнатах, яка була покрита ламінатом деформувалася. Згідно з актом комісії КП ЖЕП № 23 від 25.02.2014 р., 22 лютого 2014 року в квартирі [ADDRESS], почала текти батарея у місті врізання, що призвело до залиття його квартири [ADDRESS] і як наслідок нанесення йому матеріальної шкоди. Крім того, в акті встановлено, що залиття його квартири сталося з вини мешканців квартири [ADDRESS]. 06 березня 2014 року позивач разом з [PERSON] дійшов згоди та уклали розписку про те, що вона зобовязується відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 17000,00 грн., завдану внаслідок залиття квартири, яка сталася з її вини до 01.11.2014 року. Однак будь-які кошти позивачу відповідача повернуті не були.Крім матеріальної шкоди, йому було завдано моральну шкоду, пов'язану з наслідками затоплення квартири та з досудовими клопотами, які супроводжувались фізичними і моральними стражданнями, які він оцінює у 5000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повній мірі та просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Додала суду, що оздоблювальні роботи в квартирі позивач робив за власний рахунок, тому шкода саме спричинена позивачу. Також пояснила, що відповідач [PERSON] самостійно знайшла особу, яка здійснювала позивачу ремонт, відшкодувала їй добровільно частину шкоди в розмірі 5000 грн., тому розмір шкоди, заявлений позивачем складає 17000 грн., а не 22000 грн., як підтверджують фіскальні чеки та договір про виконання робіт. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], де не проживає з 01.01.2014 року, а тому спричинити позивачу шкоду вона не могла. До того ж наголошувала на тому, що розписка не може підтверджувати вину відповідача щодо залиття квартири, крім того вона склала вказану розписку під психологічним тиском і погрозами позивача, з цих же підстав і відшкодувала йому шкоду в розмірі 5000 грн. Одночасно посилалась на те, що акт від 25.02.2014 року складений не у відповідності до вимог законодавства, а залиття відбулося з вини осіб, які здійснювали обрізку труб в системі опалення в квартирі позивача. Відповідач [PERSON] також проти позову заперечувала, посилаючись на те, що не вважає себе винною у залитті квартири позивача. Представники третіх осіб до судового засідання не зявились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2014 року відбулося затоплення квартири [ADDRESS], на яку позивач на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.10.2013 року № 497 разом з сімєю з трьох чоловік отримав ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 31.4 кв.м., та яка складається з двох кімнат. Оздоблювальні роботи у вказаній квартирі, яка належить на праві власності третій особі- Дніпропетровській міській раді, здійснював позивач по справі. Вказаний факт власником квартири третьою особою по справі,- не заперечувався. Відповідно до акту про залиття, складеного КЖЕП №23 від 25.02.2014 року, квартира залита по вині мешканців квартири № 21, тобто квартири, де відповідач [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON],є власником. В результаті залиття пошкоджено: спальня та велика кімната, а саме - стіни та стеля з гіпсокартону стали вологими, шпалери відклеїлися. Крім того, підлога в усіх кімнатах, яка була покрита ламінатом, деформувалася. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 01.07.2014 року по договору підряду від 05.03.2014 року, укладеного між позивачем та [PERSON], вартість ремонту склала 9897,00 грн. Також відповідно до чеків від 07.03.2014 року були придбані оздоблювальні матеріали на суми 1900,00 грн. та 10203,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власність зобовязує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути тільки з відповідача [PERSON], як власниці квартири [ADDRESS], на користь позивача витрати повязані з ремонтом затопленої квартири, які підтверджені матеріалами справи, на суму 17000,00 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд, враховуючи ступінь важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, викликаних пошкодженням її майна, вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. В іншій частині позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки суд вважає, що вони є завищеними та необґрунтованими, виходячи з дійсних обставин справи, які були встановлені судом. Також суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для солідарного стягнення шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири також і з [PERSON], оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вини останньої у затопленні квартири, так як факт реєстрації відповідача у квартирі, а також написання розписки з обовязком відшкодувати шкоду, не є підставою для стягнення шкоди, завданої залиттям квартири. . Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача [PERSON], оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, крім того, остання не довела суду відсутності своєї вини у завданні шкоди.

Outcome: partial