Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 квітня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - Відповідач) у ході проведення ВП №31445353 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зокрема, Відповідач наклав арешт на: магазин-склад [NUMBER], загальною площею 194,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вважають, що на вище зазначене майно не може бути накладено арешт, оскільки воно перебуває у іпотекі банку, як майно, яке забезпечує виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором №11368225000 від 04.07.2008 року, укладеними між [PERSON] та ними. В зв'язку з вище викладеним, просили звільнити майно, а саме: магазин-склад [NUMBER], загальною площею 194,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з-під арешту, що накладений Відповідачем на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ході проведення ВП №31445353 від 18.04.2014 року. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки невідомі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Третя особа в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши по справі письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у ході проведення ВП №31445353 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зокрема, Відповідач наклав арешт на: магазин-склад [NUMBER], загальною площею 194,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25507871 (а.с.10). Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №11368225000 (а.с.12-19). 04 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитний договір №11368225000 укладено договір іпотеки №15196, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1734, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» було передано в іпотеку нерухоме майно: магазин-склад [NUMBER], загальною площею 194,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-23). Згідно п. 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Стаття 572 ЦК України передбачає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо відповідно до закону обтяжувач вправі притримати рухоме майно, що належить боржнику, для забезпечення своєї вимоги, пріоритет такого права притримання встановлюється з моменту його реєстрації. Якщо право притримання не було зареєстроване, воно не має пріоритету над зареєстрованими обтяженнями, але має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Оскільки первинне обтяження було зареєстровано 04.07.2008 року, тобто раніше ніж накладений арешт Відповідачем на все майно [PERSON], Позивач має пріоритетне право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, суд задовольняє позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 572 ЦК України, ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved