Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.05.2007 року у спілки співвласників майнових паїв с. Рябушки Лебединського району Сумської області він придбав нежитлове приміщення будівлю складу дощатого під літ. «Б» загальною площею 822,1 кв.м. за адресою: вул. Миру № 23 «в»Т, с. Рябушки, Лебединського району, Сумської області. У 2013 році спілка припинила свою роботу, а тому оформити договір купівлі-продажу йому не вдалося. Також виявилося, що придбане нерухоме майно за даними бюро технічної інвентаризації не зареєстроване. Тому [PERSON] просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04.05.2007 року та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно. В судове засідання особи, які брали участь у справі, не зявилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в заяві, адресованій суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 04.05.2007 року на загальних зборах співвласників майнових паїв КСП «Колос» дільниця № 1 с. Рябушки Лебединського району Сумської області було прийнято рішення про продаж [PERSON] приміщення складу для зберігання зерна. Згідно акту комісії по розподілу розпайованого майна від 07.07.2007 року вартість даного майна скла 7000 грн. На виконання зазначеного рішення позивач сплатив вартість придбаного складу та отримав його у фактичне володіння, але нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу укладений не був. 18.09.2013 року виконавчим комітетом Рябушківської сільської ради ухвалено рішення про закріплення за даною будівлею поштової адреси: вул. Миру, буд. 23 «в»Т, с. Рябушки, Лебединський район, Сумська область та про визнання за позивачем права власності на неї. Зобовязано органи БТІ видати [PERSON] свідоцтво про право власності. У квітні 2016 року позивач виготовив технічний паспорт згідно якого придбане ним майно має наступну технічну характеристику. Склад дощатий під літ. «Б» загальною площею 822,1 кв.м. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що до цього часу він не може оформити належним чином своє право на придбане нерухоме майно, оскільки ще у 2013 році особа, з якою він уклав договір купівлі-продажу, припинила роботу. КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» також не може виконати рішення Рябушківської сільської ради від 18.09.2013 року в частині видачі позивачеві свідоцтва про право власності на приміщення складу, оскільки з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» БТІ втратило такі повноваження. Крім цього, за даними бюро технічної інвентаризації будівлю складу в с. Рябушки по вул. Миру, буд. 23 «в»Т не зареєстровано. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України: ч. 1 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ; ч. 2, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved