Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою : вул. Вуглова, 66 м. Синельникове Дніпропетровської області. Відповідач колишній власник будинку, зареєстрована в будинку, але фактично не проживає у вказаному будинку, з серпня 2013 року і по теперішній час. У серпні 2013 року відповідач продала йому вказаний житловий будинок та виїхала у невідомому напрямку, її теперішнє місце проживання йому невідоме, вони не спілкуються. \~ \~ \~ \~У звязку з цим, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою : 52500, вул. Вуглова,66 м. Синельникове Дніпропетровської області. Судові витрати по справі покласти на позивача. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Главою 23 ЦК України встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.08.2013 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність (купив) житловий будинок за № 66 з надвірно-господарськими побудовами, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Вуглова. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2013 року [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Вуглова,66. Відповідно довідок квартального комітету № 12 від 27.11.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO], з 17.10.2013 року. Також зареєстровані його дружина [PERSON] та діти син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 28 серпня 2013 року. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності. З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідач по справі є колишнім власником житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Вуглова,66, зареєстрована за даною адресою, але з серпня 2013 року не проживає в даному будинку без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому житловим будинком, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає необхідним здійснити стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved