Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 9353,10 грн. за період з 17.11.2010 року по 31.12.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що право власності на нежитлові приміщення підвалу №8 загальною площею 13,3 кв.м в житловому будинку літ «А-16» по [ADDRESS] Харкові належать відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №4836-В-С від 08.05.2012 року, реєстраційний номер 31126438. Відповідач отримував послуги КП «ХТМ» в вигляді подачі теплової енергії по вул. Кірова, 1 в м. Харкові, але не сплачував рахунки за без договірне користування тепловою енергією, внаслідок чого утворився борг перед позивачем. Відповідач сплатив 13.02.2019 року 7500 грн., 25.03.2019 року 2000,00 грн. за період 2016 2018 рр. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав до суду відзив, в якому зазначив, що теплова енергія з листопада 2016 року ним не споживалася, позовна давність по сплаті за теплову енергію, яка відповідно до розрахунків позивача була спожита та нарахована з листопада 2010 року по грудень 2015 року сплила, заборгованість за фактично спожиту енергію з 2016 року по теперішній час повністю сплачено. Просив відмовити в позові в зв`язку зі спливом строків позовної давності. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи право власності на нежитлові приміщення підвалу №8 загальною площею 13,3 кв.м в житловому будинку літ «А-16» по [ADDRESS] Харкові належать відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №4836-В-С від 08.05.2012 року, реєстраційний номер 31126438. Відповідач отримував послуги КП «ХТМ» в вигляді подачі теплової енергії по вул. Кірова, 1 в м. Харкові. Відповідач сплатив 13.02.2019 року 7500 грн., 25.03.2019 року 2000,00 грн. за період 2016 2018 рр., що підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем. За період з 17.11.2010 року по 31.12.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 9353,10 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем, не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1\~ст. 11 ЦК України). Тобто між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оскільки приміщення куди позивачем постачається теплова енергія є нежитловим, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню\~Законом України «Про теплопостачання»\~та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання»\~передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за\~статтею 25 вказаного Закону України\~- у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. З наданої позивачем відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу вбачається, що за період з листопада 2010 року по грудень 2015 року включно відповідач має заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 9353,10 грн. Відповідач просив застосувати трьохрічний строк позовної давності та відмовити у позовних вимогах про стягнення заборгованості з листопада 2010 року по грудень 2015 року включно. Відповідно до ст.ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В грудні 2018 року КП «ХТМ» звернулося з цим позовом до суду. Враховуючи вказану дату звернення позивача з цим позовом до суду, позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з 01.01.2016 року. У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання за період з 17.11.2010 року по 31.12.2015 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed