Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.10.2015 року відповідач здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.10.2015 року по 27.10.2015 року. Фактичні видатки на лікування потерпілої за кошти лікарні складають 7 722,24 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком № 458/2 від 12.03.2016 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнано винним у вчиненні вказаного злочину, однак питання про відшкодування лікарні витрат на лікування потерпілої в кримінальному провадженні не було вирішено, у зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Прохання відповідача щодо розстрочки рішення залишив на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач позов визнав, та просив вирішити питання про розстрочку виконання рішення суду на один рік зі сплатою щомісяця по 650,00 грн. Від Департаменту охорони здоров'я КМДА та Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 11.10.2015 року близько 19.20 години, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле Лачетті», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись заднім ходом в крайній правій смузі здійснив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, перелам 5-9 ребер по задньо-паховій лінії зліва (зі зміщенням уламків), що супроводжувалося розвитком лівобічного гідропневмотораксу, закритої травми обличчя - рана у ділянці нижньої губи, злами коронкової частини зубів верхньої та нижньої щелепи, синці-скроневої ділянки справа та бокової щоки. Лікарями швидкої медичної допомоги потерпілу було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Згідно висновку експерта № 2135/е від 04.11.2015 року [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. За фактом ДТП було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. [PERSON] була визнана потерпілою. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України (примирення з потерпілим), кримінальне провадження відносно нього закрито. З довідки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 458/2 від 12.03.2016 року слідує, що ними на лікування [PERSON] фактично витрачено 7 722,24 грн. Дані кошти винною особою в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 року, згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Враховуючи надані докази та вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З приводу прохання відповідача про розстрочку рішення суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач має дружину та двох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні. Дружина відповідача доходів не отримує. Відповідач просив розстрочити виконання рішення суду терпіном на один рік, зі сплатою щомісяця 650,00 грн. На думку суду, прохання відповідача, враховуючи обставини по справі, може бути задоволене. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто 1 378,00 грн. (мінімальний розмір) судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved