Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 21 липня 1996 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку під номером 51, розташованого в селі Пустовіти Миронівського району Київської області по вулиці Комсомольська. Він, являючись спадкоємцем померлої за законом, спадщину прийняв. Оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не має змоги, оскільки правовстановлюючий документ на нього втрачений. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на жилий будинок номером 51 по вулиці Комсомольська села Пустовіти Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Сільський голова Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області в надісланій до суду заяві просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 021826, виданим 22 липня 1996 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, оскільки являється її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ № 970982, виданим 20 листопада 1967 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області. Встановлено, що [PERSON] у встановлений шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що спадщину після смерті матері [PERSON] позивач прийняв фактично, оскільки вступив в управління та володіння жилим будинком, який є спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON], поданою 10 листопада 1999 року. Факт прийняття спадщини був перевірений нотаріусом при оформлення спадкових прав на інше спадкове майно. Згідно з пунктом 4.15 ч. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 27 січня 2016 року № 68/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, є відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № ІІ/7-43 після смерті [PERSON] Той факт, що право власності на спадковий будинок було зареєстровано за померлою [PERSON] підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 2577 від 24 вересня 2014 року. Згідно даних вказаної довідки спадковий будинок належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області 09 лютого 1993 року. Правовстановлюючий документ на спадковий будинок втрачено, його дублікат не може бути виданий у зв»язку зі смертю власника будинку. Спадковий будинок не відноситься до категорії самовільно збудованих, був побудований на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, має затверджений 13 серпня 2013 року технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, та зареєстрований в погосподарській книзі Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області. Вказані обставини підтверджуються даними технічного паспорту, довідки Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області № 34 від 28 січня 2016 року. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємець [PERSON] має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно у виді жилого будинку, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved