Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив зобов'язати здійснити заміри ділянки [PERSON] і встановити межу; повернути відібрану ділянку [PERSON], а саме 0,2 від [PERSON] згідно протоколу виконавчого комітету сільської ради, дати приватизацію земельної ділянки, на яку видано акт встановлення межі в натурі від 21.10.1999 р. [PERSON]; зобов'язати виконати протест прокурора, відмінити підроблений документ ст. 3 Кримінального Кодексу про перенесення ділянки з [ADDRESS] на [ADDRESS] та віддання її [PERSON] (рішеня сесії від 27.09.2001 р.); відмінити рішення сесії від 26.11.2001 р. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що в 1999 р. його сусідка - [PERSON] зламала огорожу [PERSON] (позивача) і порізала дерева та перенесла межу і відібрала у [PERSON] дві сотки землі, розташовані по [ADDRESS] Комісією з райради було встановлено нову межу, проте [PERSON] дві сотки не повернула. Натомість голова сільської ради [PERSON] та землевпорядник [PERSON] дали [PERSON] приватизаційний акт [PERSON] на дві сотки землі, зробили для [PERSON] три акта приватизації на 0,38 сотих і пай на 5 гектарів землі, тому сільська рада відмовляє [PERSON] встановити огорожу і не може встанови межу приватизованої ділянки.Позивач неодноразово звертався із заявами про захист порушених прав та інтересів як законного користувача ділянкою, розташованою по [ADDRESS] до сільської ради із заявами від 15.10.2013 р., 12.05.2014 р., 07.05.2015 р. та актом районної ради від 14.05.2014 р., за яким [PERSON] повинна прибрати старий шифер з місця, де була раніше стара межа, проте цього не було виконано. Також не було виконано протест прокурора відмінити підроблений документ ст. 3 Кримінального кодексу про перенесення ділянки з [ADDRESS] па [ADDRESS] та віддання її [PERSON] (рішення сесії від 27.09.2001 р.) та відмінити рішення сесії від 26.11.2001 р. проте, в натурі ділянка [ADDRESS] відсутня. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача та відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не має відношення до справи, оскільки свої земельні ділянки по [ADDRESS] вона подарувала своїй дочці [PERSON] Також будинок, в якому мешкає позивач, знаходиться у спільній сумісній власності позивача та його дочки, земля біля їх будинку не приватизована, з заявою про приватизацію земельної ділянки повинні звернутись обидва співвласники будинку, проте дочка позивача з такою заявою не зверталась. Позивач вважає, що вся земельна ділянка біля будинку та земельна ділянка, якою він раніше користувався, що перебуває у власності [PERSON], повинна належати йому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належно. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступне. Як вбачається з рішення Васильківського районного суду Київської області від 11.05.1999 р., [PERSON], дружині позивача, була надана земельна ділянка розміром 0,15 по [ADDRESS] у зв'язку з купівлею жилого будинку: 0,08 га біля будинку і 0,07 га через город сусідів [PERSON]. [INFO] р. [PERSON] померла і позивач згідно свідоцтва про право власності від 26.03.1999 р. є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS] та до нього перейшла в користування земельна ділянка відповідно до частки власності. В 1995 р. рішенням 5 сесії М.Солтанівської сільської Ради [PERSON] була позбавлена права користуватись земельною ділянкою площею 0,07 га, що розташована окремо від житлового будинку, яке вказаним рішенням суду було скасовано. Згідно довідки від 22.05.2000 р., виданою Малосолтанівською сільською радою, за позивачем згідно запису в погосподарській книзі числиться 0,20 га землі по [ADDRESS] Згідно акту обміру земельної присадибної ділянки позивача від 21.10.1992 р. площа присадибної ділянки по [ADDRESS] складає 0,08 га, а також обмір земельної ділянки, якою користується позивач з 1988 р. складає 0,07 га. Згідно акту встановлення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS], як доділ до присадибної ділянки [PERSON] від 21.10.1999 р., встановлено в натурі межі земельної ділянки, яка належить до землекористування [PERSON] як доділ до присадибної земельної ділянки на площі 0,06 га. Рішенням ІІ сесії Малосолтанівської сільської ради від 09.07.02 дозволено [PERSON] розробку проекту приватизації присадибної ділянки площею 0.051 га. Також рішенням ІІ сесії ХХІУ скликання Малосолтанівської сільської ради від 05.09.02 затверджено технічну документацію та 23.03.2004 р. [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю. Згідно витягу з рішення ХУІІ сесії Малосолтанівської сільської ради ХХШ скликання від 26.11.2001 р. позивачу надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,14 га по [ADDRESS] та надано дозвіл [PERSON] на приватизацію земельної ділянки площею 0,13 га по [ADDRESS] біля будинку та 0,55 га по [ADDRESS], всього площею 0,185 га. Дане рішення позивач просить відмінити. Згідно ст. 22 ЗК УРСР 1990 р. (що дів на час виникнення спірни правовідносин) право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Таким документом згідно чинного законодавства є державний акт про право власності (користування) на землю. Суду такий документ позивачем надано не було, оскільки позивач не звертався з заявою до сільської ради про видачу державного акту на землю, тому суд позбавлений можливості вирішувати питання про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою. Як вбачається з договорів дарування земельних ділянок та житлового будинку від 17.08.2012 р., [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0.067 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території [ADDRESS] У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом роз`яснено сторонам в судовому засіданні положення ст. 10, ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, позивачем в судовому засіданні не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме - [PERSON] на [PERSON] На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що позовні вимоги: здійснити заміри ділянки [PERSON] і встановити межу; повернути відібрану земельну ділянку [PERSON], надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, зобов'язати виконати протест прокурора відмінити підроблений документ, - не є компетенцією суду, а вимога про відміну рішення сесії від 26.11.2001 р. - не є способом захисту прав, передбаченим ст. 16 ЦК України, при цьому позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача - [PERSON], проведення заміни якого клопотань не заявлялося, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Водночас, відмова в позові у заявлених правовідносинах не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed