Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 10.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, та станом на 02.10.2017 року має заборгованість по кредиту у розмірі 14033,01 грн., яка складається із: 5021,98 грн. - заборгованість за кредитом; 3897,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3969,42 грн. - заборгованість за пенею; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 644,43 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю [PERSON]. при подачі позову до суду надав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, а справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, представник позивача за довіреністю [PERSON] надав до суду заяву про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених судових витрат, в якій також просив стягнути із відповідача 480 грн. за публікацію оголошення про виклик до суду в пресі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами ч. 9 ст. 74 ЦПК України через публікацію в газеті «Подільські Вісті» оголошення про виклик до суду, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд відповідно до положень статей 224-225 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.02.2014 року [PERSON] отримав кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві позичальника. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 02.10.2017 року допустив заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 14033,01 грн., яка складається із: 5021,98 грн. - заборгованість за кредитом; 3897,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3969,42 грн. - заборгованість за пенею; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 644,43 грн. - штраф (процентна складова). Вимагаючи стягнення подвійної неустойки у виді штрафів 644,43 грн. і 500 грн., а також у виді пені 3969,42 грн. позивач недотримується положень статті 61 Конституції України, про те, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На цьому наголошує Верховний Суд України в правовій позиції по справі № 6-2003цс15 за позовом ПАТ «Апекс-Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором. В постанові він зазначає, що не допускається одночасне стягнення штрафу і пені за кредитним договором. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного суду має враховуватись місцевим судом. За вказаних обставин, суд відкидає вимогу позивача про стягнення заборгованості за пенею 3969,42 грн., як подвійний розмір стягнення і залишає стягнення у виді штрафу в розмірі 500 та 644,43 грн. Тому загальна сума стягнення складе 10063,59 = (14033,01 3969,42) При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним банком 02 жовтня 2017 року. Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи, що на день розгляду справи даних про погашення заборгованості відповідачем на користь позивача у суду немає, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 14033,01 грн. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, тому суд доходить висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1600,00 грн. та витрати на виклик відповідача через публікацію оголошення у пресі до суду в сумі 480,00 грн.

Outcome: partial