Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку служби у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області, як дитина яка виховується в сім`ї, що опинилась в складних життєвих обставинах, [PERSON] [INFO] . Мати [PERSON] не займається вихованням, навчанням та утриманням свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З наведених підстав у позовній заяві висловлено прохання про позбавлення відповідачку батьківських прав відносно її дитини та стягнення з неї аліментів на утримання дитини на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розмірі ј з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно. Ухвалою суду від 19.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 11-12). Ухвалою суду від 16.05.2019 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 19-20). Представник позивача Черкас Т. В . в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що офіційно не працевлаштована у зв`язку з відсутністю роботи за місцем її проживання, працює по найму на полях. Після того як відібрали дитину, зробила для себе висновки, припинила вживати алкогольні напої, почала вести нормальний спосіб життя. Просила не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить зміст копії свідоцтва про народження від 05.09.2017 серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 17.10.2017 (а.с. 04, 06). З копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] [ADDRESS] від 08.01.2019, вбачається, що під час обстеження комісією було встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , була відсутня вдома. Зі слів її співмешканця [PERSON] , [PERSON] з 01.01.2019 пішла з дому та станом на 08.01.2019 не повернулася. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишилися без догляду матері. На питання щодо вилучення дитини із сім`ї хлопчика [PERSON] не заперечував і не вперше наголошував, що не являється батьком цієї дитини і не несе відповідальності. Члени комісії відвідали матір по місцю фактичного перебування [ADDRESS] (у сторонніх людей), але гр. [PERSON] була у стані алкогольного сп`яніння. При обстеженні умов проживання - санітарно-гігієнічні норми незадовільні. Запас продуктів харчування відсутній. Дівчинка [PERSON] мала хворобливий вигляд. Хлопчик [PERSON] - спав (а.с. 09). Як вбачається з копії рішення від 09.01.2019 № 1 радою опіки та піклування виконавчого комітету Красненської сільської ради вирішено: 1) негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у гр. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, з метою попередження дитячої смертності; 2) малолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштувати до дитячого відділення Скадовської ЦРЛ; 3) доцільно позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 08). Скадовською районною державною адміністрацією Херсонської області вирішено клопотати перед Департаментом охорони здоров`я Херсонської області державної адміністрації щодо влаштування дитини [PERSON] [INFO] до КЗ «Херсонський обласний будинок дитини» Херсонської обласної ради на повне державне утримання, що підтверджується розпорядженням від 14.01.2019 (а.с. 07). З копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] [ADDRESS] від 10.06.2019, вбачається, що під час обстеження комісією було встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , знаходилася за адресою: [ADDRESS] . Але під час обстеження комісією житлово-побутових умов, вона покинула житло, нічого не пояснивши. При обстеженні умов проживання в кухні було брудно, не вимитий посуд. В кімнаті, де проживає гр. [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] чисто. У дівчинки багато м`яких іграшок, якими вона гралася під час обстеження. Запас продуктів відсутній. На присадибній ділянці житлового будинку чисто. Вихованням дівчинки займається батько, мати участі не приймає. Висновок комісії: гр. [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , так як мати не створює належні умови та не цікавиться долею своєї дитини (а.с. 33). З копії характеристики виданої сільським головою Красненської сільської ради від 13.06.2019 № 02-25-223 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із співмешканцем і малолітньою донькою Не працює. Характер має спокійний. В громадському житті села участі не приймала (а.с. 34). З копії повідомлення в. о. головного лікаря КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради від 03.09.2019 № 598, вбачається, що у закладі на повному державному утриманні з 15.01.2019 перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Мати хлопчика, [PERSON] відвідала сина у закладі лише один раз 20.08.2019. Принесла дитині фрукти та сік. До того часу і після жодного разу не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, не повідомляла про причини невідвідування [PERSON] у закладі (а.с. 48). Згідно висновку від 04.09.2019 № 01-11/509, орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним (а.с. 49-51). Довідкою «Обласного наркологічного диспансеру» Херсонської обласної ради від 20.08.2019 підтверджується, що [PERSON] пройшла лікування від алкоголізму (а.с. 47). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. 18). За змістом статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може ухвалити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого являється [PERSON] на час прийняття Радою опіки та піклування Виконавчого комітету Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області рішення від 09 січня 2019 року за № 1 «Про негайне відібрання дитини [PERSON] у матері [PERSON] та доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини» були небезпечними для його життя та здоров`я. Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності доводять, що в порушення вимог статті 150 СК України, відповідачка неналежно виконує обов`язок, щодо належного виховання своєї дитини, а саме не піклується належним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування; безпечних санітарно-гігієнічних та побутових умов, які б не завдавали шкоди фізичному та розумовому розвитку дитини, що у своїй сукупності свідчить про свідоме ухилення нею від виховання дитини. Залишення в даному випадку дитини з матір`ю на даний час, на думку суду, є небезпечним для його життя, здоров`я та морального виховання. З огляду наведеного суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є крайнім заходом впливу, проте з урахуванням встановлених фактичних обставин, в інтересах дитини з метою охорони його здоров`я і моральності, а також нормального розвитку, доцільним, у даному випадку, є застосування заходу впливу щодо неї у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , суд за її заявою може ухвалити рішення про повернення їй дитини. Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вказані норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідачка є працездатною особою, оскільки доказів протилежного суду не надано, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial