Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить визнати\~ відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, а саме житловим будинком №43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку №43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.1995 року №1-896. Відповідач в даному будинку значаться зареєстрованим, хоча фактично жодного дня не проживав, за комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в будинку немає. Оскільки відповідач не виконує обовязки по утриманню будинку та оплаті комунальних послуг, позивач позбавлений можливості повноцінно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм будинком. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку суттєво погіршує житлові умови, створює перешкоди в користуванні будинком, в зв'язку з чим він несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушує його право на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном відповідно до ст.150 ЖК України. [PERSON] посилається на ч.2 ст.405 ЦК України та просить з врахуванням того, що відповідач, як член сімї не користується житлом, визнати його втратившим право користування житловим будинком. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти\~винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ст.280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.02.1995 року №1-896, позивачу належить на праві власності будинок №43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою від 28.12.1987 року по реєстр.№2-2551 та зареєстрованого Олександрійським БТІ 22.01.1988 року по реєстр.№1317/48. Відповідно до довідки Олександрійського МБТІ від 13.12.2000 року №001171 будинок №43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області зареєстрований за [PERSON], на підставі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.02.1995 року №1-896. Відповідно до довідки голови квартального комітету №31 Олександрійської міської ради від 16.02.2016 року №43 в житловому будинку№43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області зареєстровані:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 16.02.2016 року, завіреного головою квартального комітету №31 Олександрійської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку№43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області, але за вказаною адресою фактично не проживає з 2000 року, його особистих речей в будинку не виявлено. Відповідно до заяв свідків, а саме: [PERSON] від 02.02.2016 року, [PERSON] від 01.02.2016року, [PERSON] від 01.02.2016 року, [PERSON], [INFO], в житловому будинку№43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області не проживає з 2000 року і по теперішній час. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач зареєстрований, але з 2000 року не проживає в житловому будинку №43 по вул.Франко в м.Олександрії Кіровоградської області, що перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належним йому на праві приватної власності будинком, відповідно до ст.ст.319, 383 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2\~ ст. 16 ЦК України. Враховуючи\~ відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування\~ спірним житловим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 150 ЖК України; ст. 391 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.

Outcome: approved