Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 04 травня 1989 року був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] . Від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу 08 жовтня 1998 року позивачем був придбаний житловий будинок за номером [ADDRESS] . Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 07 червня 2002 року шлюб було розірвано. В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та обрала прізвище чоловіка « [PERSON] ». 17 грудня 2018 року між колишнім подружжям був укладений договір про поділ майна. Після поділу майна 12 лютого 2019 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради житловому будинку, власником якого є позивач, була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . У будинку на цей час зареєстровані: він - [PERSON] , його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] і онук - [PERSON] , [INFO] . З 2012 року [PERSON] разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні. На даний час вони мешкають в [ADDRESS] . Реєстрація [PERSON] разом з сином [PERSON] у будинку позивача обмежує його в праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до Інструкції про порядок проведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, за наявності реєстрації місця проживання в будинку неповнолітньої дитини, не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування. Добровільно знятись з реєстрації місця проживання в будинку по [ADDRESS] відповідачка відмовляється. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . До початку судового засідання від представниці позивача за довіреністю Матвієвської О.О. надійшла заява, в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, відзив суду також не надано. У судове засідання треті особи не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представниці позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. 04 травня 1989 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , від якого народилась дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.11) За час шлюбу 08 жовтня 1998 року [PERSON] був придбаний житловий будинок за номером [ADDRESS] (а.с.8) Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 07 червня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9, 10) Як встановлено судом, в подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та обрала прізвище свого чоловіка - [PERSON] 17 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ майна, згідно якого частки залишились без змін: [PERSON] - 59/100 часток, [PERSON] - 41/100 частка (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 лютого 2019 року житловому будинку, власником якого є [PERSON] , було присвоєно поштова адреса: [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається з довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» №14.03-08/34112 від 26.03.2019 року за вказаною адресою зареєстровані: позивач - [PERSON] , [INFO] , його дружина - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Відповідачка [PERSON] (до щлюбу [PERSON] ) є дочкою позивача, а [PERSON] є його онуком. Так, з 2012 року [PERSON] разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні. На даний час вони мешкають в [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачі не вносить плату за комунальні послуги, не проживають в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року та мешкають за іншою адресою, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачів від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved