Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 23 242.52 гривен, яка складається з: тіла кредиту - 7395.45гривен; простроченого тіла кредиту - 0.00 гривен; заборгованості за відсотками - 5900.07 гривен; заборгованості за комісіями - 9947.00 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 002-15157-201107 від 20.11.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», який був перейменований у ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], банк відкрив останній картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до кредитного договору. Відкрив відповідачу Кредитну лінію на загальну суму 30 000.00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 4000.00 грн., з відсотковою ставкою 19.90 % річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідачки [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Дельта Банк» станом на 03.01.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 23 242.52 гривен. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача до суду не прибув. В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.4). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, сповіщалася відповідно до вимог чинного законодавства за адресою, вказаною в позовній заяві та за якою вона зареєстрована (а.с.21). Причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, пояснень, заперечень до суду не надала. Відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частина 1 статті 77 ЦПК України, встановлює, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.4). Позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, і відповідачкою 20.11.2007 року укладено кредитний договір № 002-15157-201107 про надання відповідачці кредиту у зв'язку з відкриттям карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в межах кредитної лінії в сумі 30 000 гривен. По умовах цього договору кредитор повністю виконав прийняті на себе зобов`язання і передав відповідачу кредитні кошти в сумі 4 000 грн. Разом з тим відповідачка прийнятих на себе зобов`язань по умовах вищеназваного кредитного договору не виконала і кредитору у встановлених розмірах і встановлені строки кредит не повернула. Станом на 03.01.2014 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає загальну суму 23 242.52 грн. Наведене підтверджується кредитним договором № 002-15157-201107 від 20.11.2007 року і тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою відповідачки про надання їй кредиту і розрахунком заборгованості відповідачки на умовах названого договору станом на 03.01.2014 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачці суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.19), що було проігноровано останньою. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідачка знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: 243.60 грн. - судового збору.

Outcome: approved