Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 05.04.2016 року за участю позивача та водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПАТ НАСК «Оранта». СК «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 24573,31 грн. Але фактичні витрати на ремонт автомобіля позивача перевищили суму 25083,31 грн, яку визначив експерт як матеріальний збиток. На фактичний ремонт автомобіля позивач витратив 31690 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Просить стягнути з відповідача суму збитку пов'язаного з відновлювальним ремонтом його автомобіля у розмірі 7116,69 грн., витрати пов'язаними на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та понесені ним судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням його зносу у зазначеному розмірі, враховуючи розмір сплаченого страхового відшкодування СК «Оранта». Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, суду пояснив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована, а тому усі витрати повинна нести страхова компанія. Позивач погрожує відповідачу, вимагає сплатити кошти, у результаті чого відповідач навіть змушений був звернутися до поліції. Також він часто хворіє, разом з дружиною є інвалідами третьої групи. Ухвалою суду від 22.08.2016 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «Оранта» про стягнення збитків відкрито. 30.01.2017 року судом визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта», провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» закрито. Ухвалою суду від 21.01.2019 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 247 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди , яка сталася в смт. Широке Широківського району по вул. Леніна - вул. Колгоспна з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем ІЖ 21251-010, державний номерний знак [NUMBER], було пошкоджено автомобіль позивача, що підтверджується постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2016 року де відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.48). Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно - правову відповідальність згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5134043 в ПАТ «НАСК «Оранта». Строк дії полісу становив з 02.12.2015 року по 01.12.2016 року, ліміт відповідальності за шкоду, яка заподіяна майну становить 50000 гривень, розмір франшизи 510 гривень (а.с.84). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д11/04/16 від 14.04.2106 року встановлено, що сума матеріального збитку спричиненого з технічної точки зору власнику автомобіля [NUMBER] складає 25083,31 грн. (а.с. 11-40). Страховою компанією «Оранта», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача, сплачено позивачу розмір страхового відшкодування у розмірі 24573,41 грн. (25083,31 - 510 (франшиза)), що підтверджується відповідними квитанціями та не заперечується позивачем (а.с. 51,173-175). На ремонт автомобіля позивачем було фактично витрачено 31690,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 06.05.2016 року та квитанцією (а.с. 43,47). Також позивач поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження на підтвердження чого надав відповідну квитанцію (а.с.42). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов'язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В обґрунтування розміру моральної шкоди, позивач зазначив, що переживав важкий стрес та не міг використовувати автомобіль для відвідування літніх батьків дружини, що проживають в АР Крим та сам поніс витрати на відновлення автомобіля кошти на яке запозичив у знайомих. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 7037 грн та 1000 грн. розміру витрати на експертизу. Щодо розміру моральної шкоди, то суд виходить з глибини душевних страждань позивача, їх тривалості, враховуючи вимоги розумності і справедливості та розцінює розмір моральної шкоди завданого позивачу у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial