Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначено, що 03 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 31.03.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 691 565 грн. 25 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом; 680 666 грн. 10 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6113 грн. 20 коп. - нарахована пеня; 100 грн. 00 коп. - нарахована комісія. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 133 966 грн. 81 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом; 129 280 грн. 86 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.06.2013 р. по 30.03.2018 р., а також 2102 грн. 00 коп. судових витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позов та просить суд слухати справу за його відсутності, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договорів, згідно із умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 31 березня 2020 року заборгованість за кредитним договором становить 691 565 грн. 25 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом; 680 666 грн. 10 коп. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість; 6113 грн. 20 коп.- заборгованість по пені; 100 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії. Заборгованість до стягнення становить 133 966 грн. 81 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 129 280 грн. 86 коп. - заборгованість за відсотками з 03.06.2013 р. по 30.03.2018 р. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] оформленої на [PERSON] кредитний ліміт 03.06.2013 р. встановлений у розмірі 4800 грн. 00 коп.; 03.06.2013 р. зменшений кредитний ліміт у розмірі 0 грн.; 03.06.2013 р. збільшений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. 00 коп.; 16.01.2020 р. зменшений кредитний ліміт у розмірі 0 грн. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» термін дії кредитної картки № [NUMBER] від 03.06.2013 р. становить до 06.16 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, на думку позивача, відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.03.2020 року становить 691 565 грн. 25 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - заборгованість за кредитом; 680 666 грн. 10 коп. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість; 6113 грн. 20 коп.- заборгованість по пені; 100 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії. Заборгованість до стягнення становить 133 966 грн. 81 коп., з яких: 4685 грн. 95 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 129 280 грн. 86 коп. - заборгованість за відсотками з 03.06.2013 р. по 30.03.2018 р. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору від 03.06.2013 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, тому суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4685 грн. 95 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами за період з 03.06.2013 року по 30.03.2018 року. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.06. 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить чотири види карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD», за якими визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування. Кожен вид кредитної картки передбачає різні пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Надана позивачем до матеріалів справи анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від імені [PERSON] від 03.06. 2013 року не містить будь-яких даних про суму, як бажаного, так і отриманого кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, даних про ознайомлення та отримання ним Пам`ятки клієнта, яка містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування. В анкета-заяві від 03.06.2013 року процентна ставка не зазначена. Позивач не надав до матеріалів справи будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують узгодження між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами, про який заявлений Банком у позові, а саме 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Під час розгляду справи позивачем не доведено надання [PERSON] кредитних коштів зі сплатою на залишок заборгованості 2,5% щомісячно (30 % на рік), а за витратами здійсненими з 01 вересня 2014 року - 2,9% (34,80% на рік) і 3,6% (43,20% на рік) за витратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить різні види карт та різні умови кредитування, а також в них зазначені різні правові наслідки за порушення у разі порушення зобов`язання. Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу [PERSON] кредитної картки з узгодженої процентної ставки за користування кредитом, тому, з врахуванням наведеного вище, встановити саме на яких умовах кредитування був укладений між сторонами кредитний договір, та відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу за процентами не є можливим. Такої ж позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18. Суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості по процентам за користування кредитом з 03 червня 2013 року по 30 березня 2018 року, який визначений позивачем в сумі 129 280 грн. 86 коп., не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання, передбачених кредитним договором від 03 червня 2013 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 4685 грн. 95 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 73 грн. 57 коп. (3,50 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial