Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, її син [PERSON] , дочка [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] . Фактично у квартирі проживає лише позивач, відповідачі у квартирі не проживають з 2016 року, та не сплачують за комунальні послуги, участь в утриманні житла не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Перешкод в користуванні квартирою позивач не чинила, а відповідачі на теперішній час проживають на території Російської Федерації, отримали там громадянство. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що факт реєстрації відповідачів у квартирі покладає на позивача додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача адвокат Нолбан С.Л. та позивач надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не надали. Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вирішення справи залишила на розсуд суду та просила максимально врахувати інтереси дітей. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 235314059 від 03.12.2020 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 017-99.02-05899 від 21.12.2020 року. Як вбачається з довідки ЖБК «Азов» № 1009 від 07.10.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає [PERSON] , та крім неї ніхто більше не проживає. Відповідачі [PERSON] з 29.05.2015 року є громадянином Російської федерації, що підтверджується копією паспорту Російської Федерації № 03 15 192803. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] також мають реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про місце реєстрації № 5/3683 та № 5/3684 від 03.06.2017 року. Крім цього, як вбачається із заяви [PERSON] , посвідченої нотаріусом Краснодарського нотаріального округу Тимохіною О.Г., відповідач [PERSON] не заперечує проти зняття її та її дітей з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Зазначена заява посвідчена 03.10.2017 року та адресована компетентним органам України. Згідно висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 01.1-01-23-42 від 02.03.2021 року, Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вирішення питання про визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, залишили на розсуд суду. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом. Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідачів без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено обставин перешкоджання з боку позивача на проживання відповідачів у зазначеній квартирі, малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю в Російській Федерації та забезпечений іншим житлом, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved