Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.05.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції актовий запис № 150. Під час реєстрації шлюбу відповідач вирішила залишити собі дошлюбне подала заяву про отримання прізвища «[PERSON]» та повторне свідоцтво про реєстрацію шлюбу. У 2007 році [PERSON] влаштувалась на роботу за контрактом та виїхала за кордон. З того часу сімейні відносини припинені. Відповідачка постійно проживає за кордоном. Під час шлюбу на ім*я [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS]. У вказані й квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] У зв*язку з тим, що позивачка не повертається до України, можливості вирішити питання мирним шляхом не у*являється можливим. Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити, шлюб розірвати, та визнати за ним 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу просили залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 27.08.2014 року вдруге Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції актовий запис № 150, сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні встановлено, між сторонами не має взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та різні характери. Подальше зберігання шлюбу неможливе. Від шлюбу спільних дітей немає. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Під час шлюбу, а саме: 21.07.2003 року було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджуються договором купівлі - продажу. (а.с.8). У спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, що підтверджується довідкою з КП «Жилкомсервіс» від 13.01.2015 року (а.с. 10). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст.ст. 60, 68, 70 СК України, ст. 370 ЦК України,

Outcome: approved