Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5130,00 грн та моральної шкоди в розмірі 5000,00, витрат на правову допомогу у розмірі 850,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 жовтня 2018 року у вечорі на дитячому майданчику її дитині [PERSON] інша дитина, [PERSON], нанесла травму в область обличчя металевим тренажером. В наслідок цієї травми [PERSON] було вибито центральний постійний зуб і надбито три нижніх постійних зуба. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року на [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51,00 грн. На сьогоднішній день, згідно з чеками на лікування дитини витрачено 5130,00 грн. Після травми\~дитина отримала\~сильним больовий\~шок,\~тривалий час\~відчувала фізичну\~біль,\~позивачка \~постійно вимушена\~була знаходитись\~поруч,\~навіть вночі,\~так як\~в дитини\~було порушення\~сну.\~Також дитина\~ засмучена\~через свій\~зовнішній вигляд.\~Вона бачила як страждає дитина у звязку з чим у неї порушився нормальний уклад життя , постійно відчуває душевну біль. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Крім того пояснила, що матеріал який був необхідний для лікування її доньки є тільки у трьох клініках міста Харкова, у звязку з чим і виникла така сума грошей, витрачена на лікування її доньки. Відповідачка в судовому засідання пояснила, що вона заперечує проти позовних вимог, вважає що стався нещасний випадок. Крім того т вказує, що сума, яку просить стягнути позивачка є надмірною, та, що позивач мала можливість звернутись в іншу клініку де ціна за лікування була б меншою. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року накладено на [PERSON] за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 51,00 грн. Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються\~Цивільним Кодексом України. Частина 1\~ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до рахунку- квитанції по наданню стоматологічних послуг від 20.10.2018 року за лікування [PERSON] було сплачено 2030,00 грн. (а.с. 5) Відповідно до рахунку- квитанції по наданню стоматологічних послуг від 26.10.2018 року за лікування [PERSON] було сплачено 3100,00 грн. (а.с. 8). Таким чином вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 5130,00 грн підлягають задоволенню. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2\~ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу\~Конституцією України, а також\~Цивільним Кодексом\~і відповідними законами України. Згідно з ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок адміністративного правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнала моральних страждань, які полягають в негативних змінах в її житті, тяжких душевних переживаннях, тривозі, емоційна напрузі, суд вважає доведеними підстави для відшкодування моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.. Статтею 133 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 850,00 гривень. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~також підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial