Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, зі сплатою 36,00% річних у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків. Проте, умови договору відповідачем порушуються і станом на 03.05.2018 року його заборгованість по кредитному договору складає 106135,51грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи, заяв, клопотань по суті справи суду не надавав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області Болобана В.Г. від 05.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області Тиханського О.Б. від 23.07.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 21.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, зі сплатою 36,00% річних у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, шляхом підписання сторонами Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Крім того, сторонами в той же день було підписано [PERSON] про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Згідно змісту цієї довідки, базова % ставка в місяць (начислюється на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) скдадає 3%; штраф при порушенні строків платежів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. Позивач умови договору виконав, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання та допустив виникнення заборгованості. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 03.05.2018 року заборгованість відповідача за договором № б/н від 21.04.2010 року становить всього 106135,51грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1994,04 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 93447,99 грн., 5163,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф 500 грн. (фіксована частина) та 5030,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Разом з тим, згідно із частинами 1-2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування кредитною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають разом вказаний договір про надання банківських послуг. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. \~ \~ \~ \~Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем не надано доказів, а судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року. \~ \~ \~ \~У зв'язку із цим, такі «Умови та правилами надання банківських послуг», «Правила користування кредитною карткою», затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайт не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору від 21.04.2010 року. Крім того,\~у постанові\~ВС №\~759/19101/15-ц\~від 17\~жовтня 2018\~року визначено,що\~ належним\~чином дослідити\~поданий стороною\~доказ (в\~даному випадку\~-\~розрахунок заборгованості\~за кредитним\~договором),\~перевірити його,\~оцінити в\~сукупності та\~взаємозв'язку\~з іншими\~наявними у\~справі доказами,\~а у\~випадку незгоди\~з ним\~повністю чи\~частково -\~зазначити правові\~аргументи на\~його спростування\~і навести\~у рішенні\~свій розрахунок\~-\~це процесуальний\~обов'язок\~суду. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за договором № б/н від 21.04.2010 року виникла з 26.07.2013 року, при цьому з 26.07 по 27.07.2013 \~ \~ \~ \~вона складала 1889,39 грн., з 28.07.2013 - 1965,39 грн., з 29.07 по 25.11.2013 - 2097,53 грн., з 26.11 по 03.05.2018 - 1994,04 грн. Згідно наданої позивачем [PERSON] про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова % ставка в місяць (начислюється на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) скдадає 3%. Виходячи з цього, % ставка в рік складає 36 % ( 12 міс * 3% в міс.), а процентна ставка в день складає 0,1% (36 % річних / 360 днів). Таким чином, суд прийшов до висновку, що доведений позивачем розмір заборгованості за кредитом складає 1994,04 грн., а заборгованість по процентах за користування кредитом, виходячи з 3% базової відстокової ставки в місяць складає 3445,92 грн., яка визначена з розрахунку суду: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~з 26.07 по 27.07.2013 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1889,39 грн. \~ \~ \~ \~*2 дн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~*0.1% = \~ \~ \~ \~3,78 грн. \~ \~ \~ \~ 28.07.2013 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1965,39 грн. \~ \~ \~ \~*1 дн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~*0.1% = \~ \~ \~ \~1,97 грн. \~ \~ \~ \~з 29.07 по 25.11.2013 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~2097,53 грн. \~ \~ \~ \~*120 дн. \~ \~ \~ \~*0.1% = \~ \~ \~ \~251,70 грн. \~ \~ \~ \~з 26.11 по 03.05.2018 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1994,04 грн. \~ \~ \~ \~* (4 роки * 36% + 159 дн. *0.1%) = 3188,47 грн. Всього: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~3445,92 грн. Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21\~жовтня 2015\~року №6-2003цс15,від\~11\~жовтня 2017\~року №6-1374цс17, зважаючи на які з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Визначаючи суму неустойки, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини пятої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14. Установивши, що розмір неустойки (5163,22 грн.) значно більший від розміру основного зобов'язання (1994,04 грн.), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, тобто зменшити розмір пені до суми основного зобовязання, що становить 1994,04 грн. З\~огляду на\~викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню та\~з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по\~кредиту на\~загальну суму\~7434\~грн.,\~з яких:\~ 1994,04 грн. - тіло кредиту;\~ 3445,92 грн. - проценти за\~користування кредитом;\~1994,04\~ грн.\~- неустойка у формі пені, яка зменшена до суми основного зобовязання. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1617,58 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial