Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних вимог він зазначив, що [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого земельні ділянки площею 9,5697 га та 9,7 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва вона заповіла йому. Про існування заповіту він дізнався лише в кінці грудня 2019 року під час розшуку [PERSON] за місцем проживання для продовження дії довіреності на право управління користування земельними ділянками, строк дії яких закінчувався. Він не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, не знаючи про існування заповіту на його користь. А тому, він вважає, що встановлений законом строк для звернення із вказаною заявою до нотаріуса він пропустив з поважної причини. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, ним надана заява про розгляд справи за його відсутності та позов визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с.7/. За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала земельні ділянки площею 9,5697 га та 9,7 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] /а.с.9/. Вказані обставини підтверджуються також витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі. Належними [PERSON] земельними ділянками [PERSON] керував та користувався з 2011 року на підставі довіреності, виданої строком на десять років /а.с.6/. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась /а.с.28, 29/. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він не зміг своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки про існування заповіту він дізнався лише наприкінці грудня 2019 року під час продовження дії довіреності на новий строк. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відомостей про те, що відповідач у справі [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , суду не надано. Він лише за довіреністю [PERSON] за її життя переукладав договори оренди земельних ділянок, що їй належали. Відомостей про інших спадкоємців також не встановлено, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, він не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому, об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту, від спадщини він не відмовлявся, а тому, йому необхідно визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved