Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення боргу за розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2018 він надав Відповідачу позику в розмірі 2 526 482,00 грн. із строком повернення не пізніше 01.02.2019. Однак, Відповідач по теперішній час позику Позивач не повернув. Позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх боргових зобов`язань він на підставі ст.. 625 ЦК України може претендувати на стягнення з боржника суми заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Згідно наданого позивачем розрахунку 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 02.02.2019 по 15.07.2020 становлять 109 850,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційні втрати від простроченої суми боргу за період з лютого місяця 2019 року по липень місяць 2020 року становлять 123 465,94 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 2 526 482,00 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 109 850,00 грн., інфляційні втрати від простроченої суми боргу в розмірі 123 465,94 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та оголошенням про виклик на офіційному сайті Судова влада України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно письмової розписки складеної 21.12.2018 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2 526 482,00 грн., що еквівалентно до курсу долара США 90 231,00. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 01.02.2019. Однак, відповідач у строк вказаний у розписці позику не повернув. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки позивач виконав в повному обсязі всі зобов`язання перед відповідачем, а саме: надав йому грошові кошти в розмірі 2 526 482,00 грн. за розпискою від 21.12.2018, а Відповідач, в свою чергу, зобов`язання з приводу повернення у строк грошових коштів не виконав, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем, то суд приходь до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, за ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання можуть настати такі правові наслідки, як відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.2 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу збитки полягають у доходах, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок суми заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають основна сума боргу в розмірі 2 526 482,00 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 109 850,00 грн., інфляційні втрати від простроченої суми боргу в розмірі 123 465,94 грн. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 10 510,00 грн., то вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved