Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.12.2013 р. позивач передав відповідачу грошову позику в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 31.03.2014 р. На виконання умов цього договору, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Оскільки відповідач не повернув борг, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно 6600,00 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2441,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 48582,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. та витрати на сплату судового збору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що з нього підлягають стягненню основний борг в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно 63046,20 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що разом складає 64937,586 грн., інфляційні витрати та витрати за надання правової допомоги стягненню з нього не підлягають. \~ Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом \~ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїм вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим кодексом. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що між сторонами 24.12.2013 р. був укладений договір позики грошових коштів на суму 3000 доларів США, що станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 63960,00 грн., оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем наданий відповідний оригінал розписки, що власноручно написана відповідачем (а.с. 25). Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Станом на 28.08.2015 р. згідно курсу НБУ офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США = 2131,7065 грн. Тобто, 3000 доларів США становить 63960,00 грн. Відповідач вчасно (станом на 28.08.2015 р.) не повернув грошові кошти в розмірі 63960,00 грн., тому він зобов'язаний сплатити позивачу вказану суму боргу у розмірі 63960,00 грн., три проценти річних від простроченої суми, що в розрахунку становить 2365 грн. 64 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення відповідача інфляційних витрат в розмірі 48582,00 грн., то суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті. згідно з ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, то підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частин; рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Як передбачено нормами Закону від 03.07.1991 р. № 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Відповідно до Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Держкомстату України від 14.11.2006 р. № 519, показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін, що розраховується в гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити сум) боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28.03.2012 р. у справі № 6-36736/10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Крім того, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, позивачем 27.06.2015 р. було укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом (а.с. 4, 9, 26)). Загальна вартість робіт (послуг) становить 5000,00 грн. Вказані грошові кошти були перераховані на рахунок виконавця, що підтверджується квитанцією (а.с. 9 на звороті). Тобто грошові кошти в сумі 5000,00 грн. є витратами на правову допомогу та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що підтверджені письмовими доказами судовий збір у сумі 1173 грн. 60 коп.(а.с. 1, 21). З урахуванням викладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково, зокрема, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 63960,00 грн., що еквівалентно 3000 доларів США, 3% річних в розмірі 2365 грн. 64 коп., витрати на сплату судового збору в сумі 1173 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial