Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що батьку позивача [PERSON] та [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира була продана 10 грудня 2005 року. 19 грудня 2005 року батько позивача - [PERSON] придбав 67/100 частини житлового будинку, який розташован за адресою смт. Покотилівка, Харківського району Харківської області, вул. Жихірська, буд. 57 / вул. Харківська, буд. 29. 20 квітня 2010 року, батько склав заповіт, відповідно до якого, він, [PERSON] заповів позивачу, своєму синові [PERSON] все належне йому майно, де б таке не знаходилось, та з чого б воно не складалось в тому числі частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих побутових споруд, що знаходиться за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Жихірська, буд. 57 / вул. Харківська, буд. 29, то б то той будинок, який він придбав в кінці 2005 року. 18 лютого 2013 року помер батько [PERSON]. У встановлений шестимісячний строк після смерті батька, з питання належного оформлення спадщини, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Після спливу шести місяців позивач знов звернувся до першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з приводу оформлення спадкового майна після смерті батька, але державний нотаріус повідомила що оформити спадщину вона не може, оскільки згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна мається запис про обєкт обтяження невизначеного майна, всього нерухомого майна, квартири [ADDRESS], яке належав моєму батькові [PERSON]. Підставою накладення арешту була зазначена постанова про відкриття виконавчого продовження, б/н, 25.03.2004, ДВС у Жовтневому районі м. Харкова. Витяг з реєстру сформований нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Позивач звернувся до суд з вказаним позовом, оскільки порушені його права. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просив справу слухати за його відсутності та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву, згідно якої просили справу слухати без участі їх представника за наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа - Пята Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявились,подали до суду заяву, згідно якої просив справу слухати за відсутності їх представника, ухвалити рішення на розсуд суду. Судом встановлено, що батьку позивача [PERSON] та позивачу [PERSON] належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира була продана 10 грудня 2005 року, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 10 грудня 2015 року та витягом з Державного реєстру правочинів № 1853550 від 10 грудня 2005 року (а.с.7). 19 грудня 2005 року батько позивача - [PERSON] придбав 67/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: смт. Покотилівка, Харківського району Харківської області, вул. Жихірська, буд. 57 / вул. Харківська, буд. 29, що підтверджується договором купівлі продажу від 12 грудня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, витягом з Державного реєстру правочинів № 1898122 від 19 грудня 2005 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9976773, виданого комунальним підприємством Харківське районне бюро технічної інвентаризації (а.с.9-11). 20 квітня 2010 року, батько позивача склав заповіт, відповідно до якого, він, [PERSON] заповів своєму синові [PERSON] все належне йому майно, де б таке не знаходилось, та з чого б воно не складалось в тому числі частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих побутових споруд, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Жихірська, буд. 57 / вул. Харківська, буд. 29, то б то той будинок, який він придбав в кінці 2005 року, що підтврджується копією заповіту серія ВМР № 295533, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області (а.с.12). 18 лютого 2013 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на підставі актового запису № 3178, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби харківського міського управління юстиції 03 березня 2013 року (а.с.13). У встановлений шестимісячний строк після смерті батька, з питання належного оформлення спадщини, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 33820459 від 19 квітня 2013 року (а.с.14). Після спливу шести місяців позивач [PERSON] знов звернувся до першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з приводу оформлення спадкового майна після смерті батька, але державний нотаріус повідомила що оформити спадщину вона не може, оскільки згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна мається запис про обєкт обтяження невизначеного майна, всього нерухомого майна, квартири [ADDRESS], яке належав його батькові [PERSON]. Підставою накладення арешту була зазначена постанова про відкриття виконавчого продовження, б/н, 25.03.2004, ДВС у Жовтневому районі м. Харкова. Витяг з реєстру сформований нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області (а.с.17). 02 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся з інформаційним запитом до начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з питання арешту невизначеного майна, всього нерухомого майна, квартири [ADDRESS] його батька [PERSON] (а.с.15). 31 липня 2015 року отримав відповідь Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за № 7130, в якому було зазначено, що перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у Харківській області встановлено, що 01.09.2008 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 34530118 по справі № 3-2133 від 25.03.2004 року, предявленого органами ВДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави адміністративного штрафу. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців 27.12.2006 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON]. 10.09.2008 року державний виконавець Цвірюк Д.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій вказано, що боржником штраф сплачено в повному обсязі, але інформація про зняття арешту з майна боржника відсутні. Згідно переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів надати копії постанов по ВП № 34530118 про стягнення адміністративного штрафу з [PERSON] на користь держави, переглянути відомості по причинам не зняття арешту з нерухомого майна не вбачається можливим у звязку з тим, що строк зберігання документів складає 3 роки. Тому, на підставі вищевикладеного та згідно ст. 60 Закону України Про виконавче провадження мені було запропоновано звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна, яке належало моєму батькові [PERSON] (а.с.16). Частиною 1 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, та накладається шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Надалі, згідно витягу з вищезазначеного реєстру та відповіді виконавчої служби, виконавче провадження від 25.03.2004 року, предявленого органами ВДАІ, було відкрито державним виконавцем аж через чотири роки 01.09.2008 року, а вже через девять днів 10.09.2008 року воно було закрито. Також згідно відповіді Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ, арешт було накладено 27.12.2006 року, з чого можливо зробити висновок, що арешт на майно [PERSON] було накладено до відкриття виконавчого провадження, що відповідно до Закону неможливо. 27.12.2006 року арешт був накладений на квартиру [ADDRESS], яка на той час 10.12.2005 року вже була продана. Згідно відповіді Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ № 7130 від 31.07.2015 року, [PERSON] штраф по справі від 25.03.2004 року було сплачено у повному обсязі, а провадження закрито. Як зазначає ч. 1 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст. 1218 зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України та у відповідності з заповітом, який було складено моїм батьком [PERSON], я маю право на спадкування майна, яке залишилось після його смерті, але через перешкоду у вигляді обтяження майна батька, отримати право власності на його майно не маю можливості, у звязку з чим змушений звернутись до суду. Частиною 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу гарантується, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, та накладається шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На даний час виконавче провадження закінчено, проте арешт не був знятий. Жовтневий ВДВС Харківського МУЮ не може зняти арешт, оскільки зазначене виконавче провадження утилізоване, за строком зберігання, а тому я змушений звернутись до суду. Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна розглядаються виключно за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено щодо розгляду справ з приводу нерухомого майна, до таких позовів належить позов про виключення майна з-під арешту. Стаття 37 Закону України Про виконавче провадження(в редакції що діяла на час виникнення правовідносин) регулює порядок закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст.60 ч.1-2 Закону України Про виконавче провадження - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом було встановлено, що підставою для накладення арешту та внесення запису до реєстру є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з під арешту спірного майна.

Outcome: approved