Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом 2 групи, проживає один, дружина померла вже давно. Єдиним джерелом його існування є пенсія, яка складає 2733, 00 грн. Відповідачі по справі є його дочками, але вони не бажають спілкуватися з ним, допомагати йому як батьку, інваліду та людині похилого віку. З 31.07.2017 року по 20.09.2017 року він перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» у хірургічному відділенні. 15.08.2017 року йому була проведена перша операція, 28.10.2017 року друга. Витрати на лікування складають більше 10000,00 грн. Він має захворювання тофічно-некротична рана стопи, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет. У звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше ? частини від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, відзив на позов не надали,\~причини своєї неявки суд не повідомили, у звязку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтв про народження (а.с.7,8) вбачається, що батьком [PERSON] та [PERSON] вказаний [PERSON] Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 9,10) [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Теплицька», а [PERSON] на «Янчук». Відповідачі добровільно матеріальну допомогу на утримання батька не надають. Статтею 51\~Конституції України передбачено, що\~повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Необхідно враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1\~статті 204 СК України. Відповідно до\~статті 201 СК України, обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп. Як вбачається з довідки № 1476 від 25.10.2017 року (а.с. 11) [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі та отримує пенсію за віком у сумі 2733,03 грн. З довідки серії МСЕ-ДН-01 № 690920 (а.с. 5) та пенсійного посвідчення серії ААЗ № 649520 (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] є інвалідом другої групи з 07.09.2009 року безстроково. Згідно\~зі статтею 205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч.2\~ст.205 СК України\~при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. Враховуючи обставини справи, а саме те, що позивач є пенсіонером та інвалідом 2 групи, тобто є непрацездатною особою, отримує пенсію в розмірі 2733,03 грн., є вдівцем, має ще одного повнолітнього сина, згідно з довідками (а.с. 12) з 31.07.2017 року по 20.09.2017 року він перебував на лікуванні в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» у хірургічному відділенні, де йому було проведено дві операції, тому суд приходить до висновку, що останній потребує утримання своїх дітей. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з'ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів аліменти в розмірі по 1/6 частки доходу з кожної, на утримання батька довічно, оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі в судове засідання не з'явилися, відзив на позов не надали, а отже на думку суду, за відсутності інших даних, мають можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved