Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 05 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, строком дії з 18.11.2014р. по 17.11.2015р. Страхова сума, визначена Договором, дорівнює ринковій вартості та становить 240 000,00 грн.; страховий платіж - 7 800,00 грн. За Договором застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Peugeot 308», реєстраційний номер [NUMBER]. Умовами Договору передбачено ряд страхових випадків, серед яких - дорожньо-транспортна пригода. 08.03.2015 року на Старообухівському шосе відбулася страхова подія - ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Позивач виконав визначені Договором страхування умови, надавши відповідачу всі необхідні документи та пошкоджений транспортний засіб для огляду. 18.02.2016 року та 22.02.2016 року представником позивача відповідачу було надано заяви про виплату страхового відшкодування, рахунок фактуру № СФ-4421 від 04.02.2016р. ФОП «[PERSON].» щодо реальної вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення застрахованого транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту відповідно до наданого рахунку-фактури становить 217 513,10 грн., які позивач просив відповідача сплатити на поточний рахунок ФОП «[PERSON].» в рахунок оплати вартості відновлювального ремонту. Відповідач у відповідь на подані заяви про виплату страхового відшкодування листом від 02.03.2016 року № 79/16 зазначив, що по даному страховому випадку, відповідно до договору страхування, не має грошового зобов'язання перед позивачем. Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування є неправомірним, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснений відповідачем всупереч нормам чинного законодавства України та умов договору страхування, у зв'язку з чим просить визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком та стягнути із відповідача страхове відшкодування у розмірі 217 513,10 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і викладені у позові обставини, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що автомобіль був відновлений на станції технічного обслуговування ФОП «[PERSON].», при цьому вартість відновлювального ремонту, з урахуванням заміни пошкоджених деталей та ремонтних робіт, склала 217 513,10 грн., що підтверджується наданими доказами. Враховуючи показники фактичних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля та ринкову вартість автомобіля відповідно до Висновку експерта від 23.09.2015р., згідно з положеннями п. 1.21 Договору страхування, співвідношення вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості автомобіля складає 69,9%. У Висновку експерта від 03.04.2017 року визначається вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням вартості нових оригінальних складників, яка складає 249 922,93 грн. Вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 211 735,11 грн. Таким чином, за вказаним Висновком експерта співвідношення вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості автомобіля становить 68,05%. Враховуючи, що Договір страхування визначає, що автомобіль є конструктивно загиблим, якщо зазначене співвідношення перевищує 75%, вважає, що відсутні підстави для визнання автомобіля конструктивно загиблим. Представник позивача зауважив, Договір страхування не передбачає, що при визначенні чи зазнав автомобіль «повної конструктивної загибелі» необхідно застосовувати показники вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля із застосуванням вартості складників, що підлягають заміні, саме за цінами на нові оригінальні складники. Наголосив, що ремонт автомобіля з використанням неоригінальних деталей є значно дешевшим ніж при використанні оригінальних деталей заводу виробника. Тому визначена експертом вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з використанням цін на оригінальні складники на 32 409,83 грн. перевищує вартість фактично понесених позивачем витрат на ремонт застрахованого автомобіля на СТО ФОП «[PERSON].». Крім того, представник позивача зазначив, що, оскільки, позивач на даний час відновив пошкоджений транспортний засіб, то твердження, що автомобіль не може бути відновлений, відпало. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо позову, вважав його необґрунтованим та просив залишити позовні вимоги без задоволення. В дане судове засідання представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений під розписку, заяв про відкладення справи не подавав. В суді встановлено та не заперечується сторонами, що 05 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір ДНТ № 55/0100/14 добровільного страхування наземного транспорту програма Авто-Стандарт. Строк дії Договору страхування з 18.11.2014р. по 17.11.2015р. За Договором застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Peugeot 308», реєстраційний номер [NUMBER]. Страхова сума, визначена Договором страхування, дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та становить 240 000,00 грн.; страховий платіж - 7 800,00 грн. Умовами Договору передбачено наступні страхові випадки: дорожньо-транспортна пригода; протиправні дії третіх осіб; пожежа, вибух або самозаймання; стихійні явища; викрадення. Як убачається із довідки ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, виданої [PERSON], 08.03.2014 року о 04 годині 30 хвилин на Старообухівському шосе 26 км, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Пежо, номерний знак [NUMBER], кузов (рама) 289447 отримав механічні пошкодження: передній бампер, передні решітки, передні фари, передні крила, лобове скло, подушки безпеки, правий поріг, два колеса. У зв'язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, 11 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання страхового випадку. У Висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження від 23.09.2015 року № 12706/15-54, відповідно до проведених розрахунків встановлено, ринкова вартість придатних до подальшої експлуатації складових досліджуваного автомобіля станом на дату оцінки 08.03.2015 складає 100 315,71 грн., що становить 32,24% від вартості комплектного, технічно справного автомобіля ідентичного досліджуваному. Відповідно до ремонтної калькуляції №12706 від 21.09.2015 року вартість ремонту становить 293 916,34 грн. Акт огляду транспортного засобу складений 10.09.2015 року експертом КНДІСЕ [PERSON]. Згідно рахунку-фактури № СФ-4421 від 04.02.2016 року, що наданий СПД «[PERSON].», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», реєстраційний номер [NUMBER], становить 217 513,10 грн. В подальшому, представник позивача 18.02.2016р. та 22.02.2016р. звернувся до ТДВ «Страхова компанія «ЕКСПО СТРАХУВАННЯ» із заявами про виплату страхового відшкодування, в яких повідомив, що позивач має намір здійснювати ремонт застрахованого транспортного засобу на станції технічного обслуговування ФОП «[PERSON].» та просив здійснити розрахунок страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № СФ-4421 від 04.02.2016 року ФОП «[PERSON].». У своїй відповіді від 02.03.2016 року вих. № 74/16 на заяву про виплату страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «ЕКСПО СТРАХУВАННЯ» повідомило, що згідно умов договору № 55/0100/14 добровільного страхування наземного транспорту від 05.11.2014 року по даному страховому випадку відсутні грошові зобов'язання. Зокрема, відповідач у своєму листі зазначає, що застрахований транспортний засіб, внаслідок настання страхового випадку, отримав такий рівень пошкоджень, який за договором страхування вважається повною конструктивною загибеллю. Так, відповідно до п. 1.21 Договору страхування, повна конструктивна загибель - такий рівень пошкоджень застрахованого транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку, коли транспортний засіб не може бути відновлено або якщо витрати на його відновлювальний ремонт становлять понад 75% ринкової вартості транспортного засобу на дату настання Страхового випадку. Відповідно до пункту 1.16 Договору страхування, розмір збитків підтверджується на підставі: документів підприємства, що здійснює такий ремонт або на підставі висновку автотоварознавчого дослідження (експертизи). У своїй відповіді від 02.03.2016 року вих. № 74/16 відповідач зазначає, що при розрахунку розміру страхового відшкодування, він використав показники зазначені у Висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2015 року, на замовлення позивача; при цьому, вартість застрахованого транспортного засобу на момент ДТП складає - 353 301,40 грн., вартість матеріального збитку складає - 293 916,34 грн. Згідно розрахунку відповідача: 240 000 (страхова сума) - Ез% (процент коефіцієнту фізичного зносу) - 24 000,00 грн. (франшиза) - 237 883,58 грн. = мінус 21 882,58 грн. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 7 березня 1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 20 Закону № 85/96-ВР від 7 березня 1996 року визначається, серед іншого, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно статті 8 згаданого Закону, страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як визначено у статті 9 Закону № 85/96-ВР від 7 березня 1996 року, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Таким чином, Закон України «Про страхування» передбачає, якщо за умовами договору страхування відбувся страховий випадок, то в такому разі страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування. Таким чином, умови договору страхування, які надають право відповідачу не здійснювати виплату страхового відшкодування, у випадку настання страхового випадку, є таким, що суперечать законодавству України. Умови пункту 1.21 Договору страхування передбачають такі підстави, при існуванні яких транспортний засіб може вважатися таким, що зазнав повної конструктивної загибелі: -якщо застрахований транспортний засіб не може бути відновлений; -якщо витрати на його відновлювальний ремонт становлять понад 75% ринкової вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку. Відповідно до пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Відповідно до п. 2.3 Методики, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого розукомплектованого КТЗ. Так, з метою відновлення свого автомобіля позивач звернувся на СТО ФОП «[PERSON].», де йому було надано рахунок-фактуру № СФ-4421 від 04.02.2016 року, в якому було визначено реальну вартість робіт та матеріалів, за яку може бути відновлено застрахований транспортний засіб, та яка склала 217 513,10 грн. В подальшому, 08.02.2016 року позивач здійснив передоплату за ремонтні роботи автомобіля у розмірі - 104 000,00 грн., 19.02.2016 року - у розмірі 40 000,00 грн. та 22.03.2016 року - у розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера. Згідно Акту виконаних робіт № 01/2203 від 30.05.2016 року, замовник: СПД [PERSON], платник: [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 217 513,10 грн. При цьому, витрати на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, відповідно до вищевказаного рахунку-фактури, становлять 217 513,10 грн. Ринкова вартість застрахованого транспортного засобу - 311 134, 88 грн., що визначається Висновком експерта, що становить 69,91% та не перевищує 75% його ринкової вартості. Разом із тим, згідно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 03.04.2017 року № 12163/17-54, ринкова вартість транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», державний номер [NUMBER], на момент ДТП - 08.03.2015 року, складала 311 134,88 грн. Ринкова вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», державний номер [NUMBER], на момент ДТП - 08.03.2015 року, складала 294 922,93 грн. Ринкова вартість залишків пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Peugeot 308», державний номер [NUMBER], на момент ДТП - 08.03.2015 року, складала 99 399,77 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових становить 211 735,11 грн. Убачається, що в даному випадку співвідношення вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості автомобіля також є меншим за 75% та становить 68,05%. Допитаний у якості свідка експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] підтвердив, що ним було проведено експертне дослідження - судова автотоварознавча експертиза, за результатами якої виданий висновок № 12163/17-54 від 03.04.2017 року, та показав, що позивач міг ремонтувати автомобіль на власний розсуд, в тому числі, не новими деталями. Доказом реальних витрат відновлювального ремонту автомобіля вважає акт та квитанції, сторона відповідача жодних доказів на спростування вказаних документів не надала. З урахуванням співвідношення вартості відновлювального ремонту до ринкової вартості автомобіля, яке менше ніж 75%, вважає автомобіль не є конструктивно загиблим, розрахунок має бути проведений на підставі п. 8.3 Договору страхування. Отже, враховуючи умови п. 1.21 Договору страхування, рівень пошкоджень, що отримав застрахований транспортний засіб внаслідок ДТП, не може вважатися повною конструктивною загибеллю, оскільки автомобіль підлягає відновленню, а витрати, що необхідні на його відновлення, становлять менше ніж 75% від його ринкової вартості. Відповідно до пункту 8.3 Договору страхування, розмір страхового відшкодування при настанні збитків за ризиком ДТП обчислюється за формулою: СВ=З-Ф, де З - розмір матеріального збитку, який визначається згідно з п. 1.16 частини 2 Договору страхування; Ф - розмір франшизи за Договором страхування. Як визначається пунктом 1.16 Договору страхування, матеріальний збиток - вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу необхідного для усунення наслідків страхового випадку, з урахуванням типу технології ремонту, цін на роботи, витрат на доставку та придбання запчастин, матеріалів, необхідних для виконання ремонту, в тому числі щодо усунення прихованих дефектів, які було виявлено під час відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Згідно за умовами визначеними цим договором, розмір даних збитків підтверджується на підставі: документів підприємств, що здійснюють такий ремонт, або на підставі висновку автотоварознавчого дослідження (експертизи). Таким чином, умовами Договору страхування передбачено наступний розрахунок розміру страхового відшкодування за ризиком ДТП: 211 735,11 грн. (розмір матеріального збитку) - 0,00 грн. (розмір франшизи за ризиком ДТП, зазначений в п. 3 основної частини Договору страхування) = 211 735,11 грн. Дана сума підлягає виплаті позивачу у якості страхового відшкодування. Стаття 9 Закону № 85/96-ВР від 7 березня 1996 року передбачає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо посилань відповідача на Аварійний сертифікат № С15-77 «О возможной стоимости конструктивно погибшего КТЗ», що оформлений аварійним комісаром [PERSON] 16.03.2015р., в якості підтвердження розміру вартості залишків застрахованого транспортного засобу, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 8.8 Договору страхування, розмір вартості залишків пошкодженого застрахованого транспортного засобу визначається шляхом проведення автотоварознавчого дослідження (експертизи) або за письмовою угодою Страховика і Страхувальника. За статтею 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Стаття 12 згаданого Закону визначає, що оцінювач оформлює за результатами своєї роботи Звіт про оцінку майна або акт оцінки майна. Відповідно до пункту 16 типового Положення про організацію діяльності аварійних комісарів, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 року № 8, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Відповідно до пункту 1.2.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, до основних видів експертиз належить автотоварознавча експертиза. Стаття 7 Закону України «Про судову експертизу» № 4038-XII від 25 лютого 1994 року визначає, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Таким чином, автотоварознавче дослідження (експертиза) може бути проведене виключно судовим експертом, а до повноважень оцінювача та аварійного комісара не віднесено проведення авто товарознавчих експертиз (досліджень). Враховуючи вищевикладене, складений на замовлення відповідача Аварійний сертифікат № С15-77 «О возможной стоимости конструктивно погибшего КТЗ» не може бути використаний за договором страхування для визначення вартості залишків пошкодженого транспортного засобу, оскільки такий документ не є висновком автотоварознавчої експертизи та оформлений не судовим експертом, що суперечить умовам Договору страхування. Таким чином убачається, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку розміру страхового відшкодування, в якості розміру вартості залишків пошкодженого застрахованого транспортного засобу, суму 237 882,58 грн., що визначена в Аварійному сертифікаті № С15-77 «О возможной стоимости конструктивно погибшего КТЗ». Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідач посилається на звіт про визначення вартості матеріального збитку від 08.03.2015 р., в той час як протокол огляду транспортного засобу датується 10.03.2015 р., тобто пізніше ніж складений на його основі звіт про визначення вартості майна. Зважаючи на викладені суперечності, суд не приймає до уваги зазначені докази. Як визначено п. 1.16 Договору страхування, матеріальний збиток - вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу необхідного для усунення наслідків Страхового випадку. Враховуючи розрахунки викладені у Висновку експерта від 03.04.2017р., застрахований транспортний засіб не може вважатися таким, що зазнав повної конструктивної загибелі, оскільки необхідні витрати на відновлення автомобіля не перевищують 75% його ринкової вартості. Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини третьої статті 10 Закону № 1023-XII від 12 травня 1991 року, у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи з залученням третьої особи. Таким чином, викладені обставини свідчать про порушення відповідачем умов договору страхування, норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про захист прав споживачів», які привели до тривалого зволікання із вирішенням питанням про виплату страхового відшкодування. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON], а саме в частина стягнення на його користь із відповідача страхового відшкодування у розмірі 211 735,11 грн., а саме вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових відповідно до Висновку експерта від 03.04.2017 року № 12163/17-54 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи. Позовна вимога про визнання неправомірним рішення ТДВ «Страхова компанія «ЕКСПО СТРАХУВАННЯ» про відмову [PERSON] у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, що відбувся 08.03.2015р., є безпідставною в рамках обраного способу захисту. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 117 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial