Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилаючись на те, що територіальній громаді м. Маріуполь в особі Маріупольської міської ради належить житлове приміщення квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстрований відповідач, який в квартирі ніколи не мешкав, квартиру здає в оренду. За вказаною адресою мається заборгованість за даними КП «Комунальник» у розмірі 788,68 грн. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача Мащенко Д.О. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх необґрунтованими. В обґрунтування своїх заперечень відповідач та його представник, яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, адвокат Затворницька О.М. надали до суду відзив, в якому зазначили, що у наданий представником позивача у якості доказів акт про обстеження житлового приміщення від 24.09.2020 року, а саме квартири [ADDRESS] вважають необґрунтованим, оскільки має одиночний характер. Крім того вказали, що відповідач по справі працює у сфері будівельних робіт, що в свою чергу передбачає часті відрядження. Зазначивши, що заборгованості по сплаті комунальних послуг не мається у спірній квартирі. У зв`язку з чим, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та справу розглянути за їх відсутністю. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Судом встановлено, що територіальній громаді м. Маріуполь в особі Маріупольської міської ради належить житлове приміщення квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Департаменту міського майна Маріупольської міської ради вбачається, що в належному позивачу житловому приміщенні квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] За адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно інформації, наданої ККП «Міське БТІ-Маріупольська нерухомість» від 30.09.2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 225800782 від 28.09.2020 року. Актом обстеження житлового приміщення від 24.09.2020 року встановлено, у вказаному житловому приміщенні зареєстрований відповідач, який в квартирі ніколи не мешкав, квартиру здає в оренду 2 роки. Утворились борги по сплаті за використання комунальних послуг. Відповідно до довідки, виданої КП «Комунальник», станом на 01.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] , мається заборгованість 788,68 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так у наданих суду поясненнях свідок [PERSON] засвідчила те, що відповідач по справі у квартирі [ADDRESS] мешкає на протязі 10 років та вона є його сусідкою. Зазначила, що [PERSON] має сезонний характер роботи, та у період коли він у відрядженні, вона доглядає за його квартирою. Свідок [PERSON] надав до суду аналогічні пояснення. На підтвердження відсутності боргів зі сплати комунальних послуг, відповідачем надано копію квитанції про сплату на користь КП «Комунальник» платежів на суму 850,40грн. та 90 грн. Крім того, на підтвердження своїх заперечень відповідачем надано копію акту від 20.02.2021 року, засвідченого свідками [PERSON] та [PERSON] , з якого вбачається мешкання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Натомість, суд критично ставиться до акту від 24.09.2020 року обстеження житлового приміщення, наданого позивачем в якості доказу, оскільки зміст цього акту було спростовано свідками [PERSON] та [PERSON] , а свідки в присутності яких цей акт було складено, в судовому засіданні допитані не були. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, враховуючи, що позивачем не доведена постійна відсутність протягом 6 місяців відповідача за місцем його реєстрації, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed