Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив стягнути на його користь з відповідача кошти в сумі 20101,34 грн., судові витрати у розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2013 року позивачем застрахована цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують автомобілем ЗАЗ 110247 державний номерний знак [NUMBER]. 05.06.2013 року об 22-30 год. з вини водія забезпеченого транспортного засобу - [PERSON] на просп. Леніна в м. Запоріжжя трапилась ДТП за участю автомобіля ЗАЗ 110247 державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER], завдано технічних пошкоджень, сума збитків склала 35862,54 грн. та була відшкодована його страховою компанією. Позивач в свою чергу, на підставі страхового акту, відповідно до умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодував шкоду завдану водієм забезпечуваного транспортного засобу, переказавши в адресу страхової компанії потерпілого 20101,34 грн. Оскільки, відповідачем порушено вимоги, щодо повідомлення страховика про дорожньо- транспортну пригоду, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на відшкодування шкоди в порядку регресу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач, не заперечуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги визнач частково, в розмірі 5000 грн., який вважає дійсним розміром завданих збитків, в задоволенні іншої частини просив відмовити. Додатково зазначивши, що згідно довідки ДАІ, складеної на місці пригоди автомобіль [PERSON] зазнав незначних пошкоджень. Так, як на проведення експертного дослідження по встановленню пошкодження та визначення суми відновлювального ремонту його не запрошували, вважає їх результати недостовірними. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, 21.02.2013 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС», як страхувальником, укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/0620145) згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв які керують автомобілем ЗАЗ 110247 номерний знак [NUMBER] на законних підставах, за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП. 05.06.2013 року о 22-30 годині на проспекті Леніна в м. Запоріжжя трапилась ДТП за участю автомобіля ЗАЗ 110247, під керуванням [PERSON] державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] На місці пригоди учасники не з'ясовували матеріальні питання, [PERSON] до ПрАТ «ЮНІВЕС» не звертався, окремо про дорожньо-транспортну пригоду за участі забезпеченого транспортного страхову компанію не повідомляв. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2013 року по справі №335/5824/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічних ушкоджень, зокрема постраждала передня частина автомобіля останнього. Майнові інтереси [PERSON], пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER] за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» застраховані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування». Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС» частково задовольнила вимоги Приватного акціонерного товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування», в позасудовому порядку 22.11.2013 року (а.с.39) перерахувавши на рахунок останньої 20101,43 грн. Крім того, судом встановлено, що згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №74/06 від 18.06.2013 року вартість збитку, завданого власнику автомобіля Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER], на дату оцінки, склала 35862,54 грн. (а.с.23). Відновлювальний ремонт автомобіля Тоуоtа Саmrу державний номерний знак [NUMBER] здійснювали працівники ТОВ «Бриллиант Авто». Згідно платіжного доручення №12310 від 21.06.2013 року (а.с.33) ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» перерахувала на рахунок ТОВ «Бриллиант Авто» 31270 грн., призначення платежу - страхове відшкодування [PERSON] згідно страхового акту №779/12-Т/ЗП1-1 від 19.09.2013 року та рахунку №ВА-004402 від 11.06.13. 22.11.2013 року, згідно платіжного доручення №1474 (а.с.39) ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» перерахувала на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» 20101,43 грн., призначення платежу - регрес СА №797/12-Т/ЗП1-1 від 19.09.2013 року. Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 12 лютого 2014 року ухвалив постанову у справі №6-1цс14, предметом якої був спір про відшкодування шкоди і зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01.03.2013 року зазначив, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позивач має право на задоволення регресної вимоги в сумі здійсненого відшкодування завданих страхувальником збитків. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача в частині розміру завданих збитків в сумі 5000 грн. чи іншій сумі, оскільки такий їх розмір не підтверджений належними доказами, посилання на довідку ДАІ (а.с.15) є неналежним, оскільки остання є інформативною та не може бути підставою для визначення суми збитку. Згідно платіжного доручення від 03.02.2014 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved