Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 12.05.2012 року відповідач-1 [PERSON] надав на ім`я позивача нотаріально завірену довіреність на право користуватися та розпоряджатися, належним [PERSON] автомобілем марки ГАЗ, модель 2705 ЗНГ, рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач, у свою чергу, сплатив відповідачу-1 грошову суму за придбання автомобіля у розмірі 50000,00 грн., що підтверджує про укладено між ними усного договору купівлі - продажу. Строк дії виданої довіреності був зазначений до 12.05.2017 року та до спливу цього строку відповідач-1 та позивач мали намір перереєструвати спірний автомобіль у органах ВРЕВ на ім`я позивача. Проте, з початком проведення АТО у Донецькій області, сторони були вимушені виїхати у різні міста та вже не мали можливості зустрітися для переоформлення цього автомобіля. За цей час жодних претензій зі сторони [PERSON] до позивача не було. В 2014 р. позивач переїхав до м. Одеси та познайомився з [PERSON] , з яким вони працювали разом.Через деякий час відповідач-2 почав користуватися спірним автомобілем для виконання робіт по перевезенню вантажу.Він декілька раз брав у позивача автомобіль для роботи та завжди повертав його.Однак, на початку травня 2016 року відповідач-2 взяв, автомобіль і усі документи на нього та виїхав у невідому напрямку. З того часу позивач автомобіль не бачив та до теперішнього часу він йому не повернутий.Позивач зрозумів, що [PERSON] викрав його автомобіль та одразу звернувся до Управління поліції в м. Одесі. 15.05.2016р. позивач отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12016161490000367 за правовою кваліфікацією за ч. 190 КК України.Майже 4 роки відбувалось досудове розслідування кримінальної справи та тільки 18.08.2020 року дізнавачем СД Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі Осташ К.В. було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження та рекомендовано звернутися до суду з цивільним позовом. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд: 1. Договір купівлі - продажу автомобіля ГАЗ, модель 2705 ЗНГ, рік випуску 1999, тип вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , категорія вантажний малотоннажний, об`єм двигуна 2445, колір коричневий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] ВРЕВ м. Волноваха при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, укладений 12 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] визнати дійсним. 2. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності наавтомобіль ГАЗ, модель 2705 ЗНГ, рік випуску 1999, тип вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , категоріявантажний малотоннажний, об`єм двигуна 2445, колір коричневий, реєстраційний номер [NUMBER] . 3. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] , транспортний засіб - автомобіль ГАЗ, модель 2705 ЗНГ, рік випуску 1999, тип вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , категорія вантажний малотоннажний, об`єм двигуна 2445, колір коричневий, реєстраційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] . 4. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні: Представник позивача адвокат Калашнікова М.О. заявлені вимоги підтримала. Просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань, в тому числі, шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву не подали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Процесуальні дії суду: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 30 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26 січня 2021 року та 10 березня 2021 року було допущено участь представника позивача Калашнікової М.О. в судових засіданнях в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Одеси. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Довіреністю від 12.05.2012 року, посвідченою приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Бельдєй М.І., [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Волноваха при УДАІ ГУМН України в Донецькій області 12.05.2012 року, транспортним засобом марки ГАЗ, модель 2705 ЗНГ,рік випуску 1999, тип вантажний фургон, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , категорія вантажний малотоннажний, об`єм двигуна 2445, колір коричневий, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії довіреності визначено як 12.05.2017 року з правом передачі повноважень іншій особі. З вивчених в судовому засіданні документів: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.05.2016 року, витягу з ЄРДР від 19.08.2020 року, протоколу допиту потерпілого від 13.08.2020 року, постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2020 року вбачається, що порушене за заявою позивача кримінальне провадження за № 12016161490000367 від 14.05.2016 року про шахрайське заволодіння майном, яке належить [PERSON] , закрито у зв`язку з встановленням відсутністю в діянні невстановлених осіб складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Оцінивши та дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про повну відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного: Згідно положень ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З наданої позивачем довіреності від 12.05.2012 року вбачається, що спірний автомобіль належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Волноваха при УДАІ ГУМН України в Донецькій області 12.05.2012 року. Інших документів, які б визначали право власності на автомобіль ГАЗ, модель 2705 ЗНГ,рік випуску 1999, позивачем суду не надано. Як вказує [PERSON] у своїй заяві, між ним та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу спірного автомобіля і він просить визнати вказаний договір дійсним. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.3, 205 ч.1 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, положеннями ст.ст. 626 ч.1, 638 ч.1 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ч.1 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Положеннями ст.ст. 203 ч.4, 205 ч.1 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено ЦК України і до принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо- будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Пунктами2, 7 Порядку передбачено обов`язковість державної реєстрації права власності транспортних засобів. Так, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Згідно п. 8 цього Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, законодавством України чітко визначено процедуру набуття особою транспортного засобу і укладення сторонами усного договору купівлі-продажу транспортного засобу суперечить положенням ЦК України. Статтею 219 ч.2 ЦК України визначено, що суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Посилання представника позивача на те, що відповідачем-1 після отримання розрахунку за автомобіль було видано довіреність на ім`я позивача на право користування та розпорядження спірним автомобілем свідчить лише про наявність між [PERSON] та [PERSON] правовідносин, які є представницькими відносинами. А видача відповідної довіреності без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Даних про те, що усний договір купівлі-продажу спірного автомобіля відповідає справжній волі сторін, які його вчинили, що [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу спірного автомобіля, зокрема, передачі автомобіля у власність позивача, ціни транспортного засобу чи форми договору, суду не надано. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача та визнання дійсним усного договору купівлі-продажу автомобіля ГАЗ від 12.05.2012 року. Розглядаючи вимогу позивача про визнання за ним права власності на автомобіль ГАЗ, 1999 року випуску, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду жодних доказів, передбачених вимогами чинного законодавства, які б свідчили про зміну власника транспортного засобу чи наявність у позивача права власності на спірний автомобіль, а отак, вказана вимога [PERSON] є такою, що не підлягає задоволенню. Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.01.2019 року по справі № 145/145/17. Щодо вимоги позивача про витребування автомобіля ГАЗ з незаконного володіння [PERSON] суд керується наступним: Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням того, що саме власник транспортного засобу має право вимагати усунення перешкод у разі будь-яких обмежень у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а судом не встановлено факту належності [PERSON] спірного автомобіля, що тож вимога про витребування автомобіля ГАЗ з незаконного володіння [PERSON] суперечить положенням ст. 391 ЦК України, а отак не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed