Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 9750,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування з ЗАТ «Приватбанк» на ПАТ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Банк зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань по кредитному договору, станом на 15.12.2014 року відповідач має заборгованість 114840,28 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7565,59 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11,41 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 877,50 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 106385,78 грн.. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 19112,75 грн., яка була задоволена за судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2010р. з відповідача на користь позивача, різниця становить 95727,53 грн.. А також штрафи відповідно до Умов: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4786,38 грн.. Отже, заборгованість становить 101013,91 грн.. В звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 101013,91 грн., судовий збір у розмірі 1010,14 грн. на користь банку. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 112а), однак раніше надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення судом (а.с. 37). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його інтереси представляє представник - адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № 05/09 від 19.09.2016 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2474 від 19.03.2012 року (а.с. 70-73). Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає повністю, на підставі письмових пояснень. Також зазначила, що сума заборгованості за судовим наказом стягнута з заробітної плати боржника в повному обсязі (а.с. 113). В письмових поясненнях зазначено, що з позовом не згодні, оскільки за даним кредитним договором з [PERSON] за судовим наказом від 13.01.2010 року вже було стягнуто суму заборгованості у розмірі 19112,75 грн., а тому поновлення нарахування основної заборгованості за кредитом є неправомірним з боку банку. Заборгованість за позовом в розмірі 101013,91 грн., виникла з 13.01.2010 року (після видачі судового наказу), а позов предявлений до [PERSON] 09.01.2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, яка передбачена ст. 257 ЦК України, оскільки правовідносини за договором не припинені. Крім того, до штрафів застосовується строк позовної давності в один рік, передбачений ст. 258 ЦК України. Просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у задоволенні позову відмовити (а.с. 114-116). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, [PERSON] отримав кредит у розмірі 9750,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-12). ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (а.с. 17). Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 9, 10-12). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, станом на 15.12.2014 року відповідач має заборгованість 114840,28 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7565,59 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11,41 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 877,50 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 106385,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року (а.с. 8). Заборгованість за кредитом у розмірі 19112,75 грн. була задоволена та стягнута з відповідача на користь позивача за судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2010 р. (а.с. 7). Штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4786,38 грн. Отже, загальний розмір заборгованості становить 101013,91 грн. (а.с. 8). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 12). Судом встановлено, що судовий наказ Тернівським міським судом Дніпропетровської області щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором винесено від 13.01.2010 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом 09.01.2015 року, строк позовної давності встановлений договором тривалістю у 5 років, з даними Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам відповідач був ознайомлений, тобто позов позивачем предявлений в межах встановленого строку, а тому доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд не може взяти до уваги, оскільки вони спростовані матеріалами справи. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 7565,59 грн. суд приходить до наступного. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 42380517 від 07.03.2014 року, видно, що відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу від 13.01.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 19112,75 грн., витрат 95,56 грн., збору ІТЗ 30,00 грн. (а.с. 117). З довідки № 188 від 13.02.2017 року, виданої восьмим воєнізованим гірничорятувальним загіном Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, видно, що з [PERSON] стягнута загальна заборгованість за період з червня 2014 року по грудень 2016 року в розмірі 19238,31 грн. (а.с. 119). З заяви про видачу судового наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], за якою Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 13.01.2010 року винесено судовий наказ, видно, що в загальну заборгованість за кредитним договором № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року врахована сума заборгованості за кредитом в розмірі 9750,40 грн. (а.с. 120-121). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії, штрафи. Отже, заборгованість за кредитним договором № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року в сумі 7565,59 грн. стягненню не підлягає. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, заборгованість за кредитом погашена в повному обсязі, суд вважає зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором з 106385,78 грн. до 1000 грн.. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. В звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DNQ1FG203020137 від 30.06.2008 року станом на 15.12.2014 року в розмірі 7175,29 грн., з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом 11,41 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 877,50 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом - 1000 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 4786,38 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 71,75 грн..

Outcome: partial