Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 12.08.2014 року мотивуючи тим, що у період з 20.08.2012 року по 19.10.2012 року Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено планову ревізію фінансово-госпадарської діяльності Відділу освіти Білоцерківської районної державної адміністрації, за результатами якої складено Акт від 26.10.2012 року за № 11-31/36. За результатами перевірки стану дотримання законодавства при встановленні надбавок та доплат було виявлено порушення п. 6, 7 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442, п. 1.4, п. 1.6 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці від 01.09.1992 року № 41 і, як наслідок, зайве нарахування та виплата надбавок за шкідливі і важкі умови праці кухарям та вчителям хімії Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів у розмірі до 12 відсотків тарифної ставки, яке допустив директор [PERSON]. В зв'язку з порушенням чинного законодавства, які були допущенні відповідачем, призвели до зайвого нарахування та виплати надбавок за шкідливі і важкі умови праці працівникам Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів на суму 4118,34 грн. Однак, згідно заяви вчителя хімії Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON] від 15.01.2013 року, яка в добровільному порядку повернула зайво нараховані їй доплати за шкідливість в розмірі 597,40 грн., розмір шкоди, завданої відповідачем, зменшився та становить 3520,94 грн., ці кошти сплачено позивачем управлінню фінансів Білоцерківської райдержадміністрації у вигляді повернення коштів в дохід бюджету, підтвердженням чого є платіжні доручення. В зв'язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача в порядку регресу на їх користь кошти в розмірі 3520,94 грн. Представник позивача за довіреністю Биковець Ольга Іванівна в судовому засіданні надала заяву про зменшення розміру позовних вимог, та просила, відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу законів про працю України, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в розмірі 1765,68 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що встановлення підвищеної оплати праці за роботу з важкими і шкідливими умовами працівникам освіти передбачено діючим законодавством, спеціальним нормативним актом, яким врегульовано ці питання, є Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яку затверджено наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102, а тому при встановленні надбавок до заробітної плати вчителям хімії та кухарям ним не порушено вимоги законодавства. Для притягнення працівника до матеріальної відповідальності необхідною умовою є наявність його вини, а його вина в даному випадку відсутня, так як всі накази про встановлення надбавок і доплат та тарифікаційні списки неодноразово перевіряються та завіряються спеціалістами та начальником відділу освіти, погоджуються із профспілковим комітетом, а кінцева перевірка проводиться бухгалтерією відділу освіти. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 20.08.2012 року по 19.10.2012 року Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в відділі освіти Білоцерківської районної державної адміністрації за період з 01.09.2008 року по 01.09.2012 року, про що складено акт від 26.10.2012 року за № 11-31/36. За результатами перевірки виявлено порушення вимог діючого законодавства при встановленні надбавок та доплат вчителям хімії та кухарям за шкідливі і важкі умови праці у розмірі до 12 % у навчальних закладах, які відносяться до відділу освіти, в т.ч. і в Вільнотарасівській ЗОШ І-ІІ ступенів, а саме: накази на встановлення вказаних доплат видані керівниками установ при відсутності проведеної належним чином атестації робочих місць, без визначення характеристик робіт і умов праці конкретних працівників із зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, без санітарно-гігієнічного дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці. Відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати надбавок за шкідливі і важкі умови праці працівникам Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів на суму 4118 грн. 34 коп., що підтверджується копією акта від 26.10.2012 року № 11-31/36 (а.с. 4-9). З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви вчителя хімії Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON] від 15.01.2013 року, вона в добровільному порядку повернула зайво нараховані їй доплати за шкідливість в розмірі 597,40 грн., шляхом утримування з її заробітної плати, що підтверджується копією заяви (а.с. 15), в зв'язку з цим розмір шкоди, зменшився до суми 3520,94 грн. Кошти в сумі 3520 грн. 94 коп. сплачено відділом освіти управлінню фінансів Білоцерківської райдержадміністрації у вигляді повернення коштів в дохід бюджету, що підтверджується копіями платіжних доручень: № 768 від 05.09.2013 року на суму 3204,44 грн., № 583 від 29.07.2014 року на суму 26,50 грн., № 71 від 26.05.2014 року на суму 290,00 грн., (а.с.17,18). Згідно копії наказу від 20.07.1971 року № 105 Білоцерківського районного відділу народної освіти, відповідача [PERSON] призначено директором Вільнотарасівської 8-річної школи з 01.09.1971 року (а.с. 10). Відповідно до наказу від 01.09.2012 року № 57 Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області відділ освіти [PERSON] звільнено з посади директора Вільнотарасівської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів 01.09.2012 року за власним бажанням (а.с. 11). Щодо встановлення надбавок та доплат вчителям хімії та кухарям за шкідливі і важкі умови праці, то діючим трудовим законодавством, зокрема, ст.100 КЗпП України передбачено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними, географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається КМ України. Однак до цього часу для працівників освіти такий перелік КМ України не затверджений, а тому порядок оплати за роботу з важкими і шкідливими умовами працівникам галузі освіти регулюється Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102, зареєстрованим в Мінюсті України 27.05.1993 року за № 56 (далі Інструкція). Відповідно до п. 33 Інструкції керівники закладів і установ освіти за погодженням з профспілковими комітетами можуть встановлювати доплати робітникам, спеціалістам та службовцям, які зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці у розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу) і до 24 відсотків тарифної ставки (посадового окладу) на роботах з особливо важкими та шкідливими умовами праці в порядку і на підставі переліку робіт, передбачених у додатку № 9. Доплати за умови праці встановлюються відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 03.10.86 р. N 387/22-78 «Об утверждении Типового положения об оценке условий труда на рабочих местах и порядка применения отраслевых перечней работ, на которых могут устанавливаться доплати рабочим за условия труда», чинність якої не втрачена відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року N 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», і проводяться на робочих місцях, на яких виконуються роботи, передбачені галузевими переліками робіт з важкими і шкідливими (особливо важкими та особливо шкідливими) умовами праці у відсотках до тарифної ставки (окладу) лише за неможливості усунення шкідливих виробничих чинників організаційними або інженерно-технічними заходами. Перелік таких робіт та порядок встановлення доплат за несприятливі умови праці передбачено також в додатку 2 до Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2011-2015 роки, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України 06 липня 2011 року за № 37. Згідно п.п. 1.142, 1.152, 1.154, 1.155 додатку № 9 до Інструкції та додатку № 2 до Галузевої угоди роботи з використанням отрутохімікатів; роботи біля гарячих плит, електрожарових шаф, кондитерських і паро-масляних печей та інших апаратів для смаження і випікання; роботи, пов'язані з розчиненням, обтинанням м'яса, риби, нарізанням і чищенням цибулі, обсмалюванням птиці; роботи, пов'язані з миттям посуду, тари і технологічного обладнання вручну із застосуванням кислот, лугу та інших хімічних речовин віднесено до видів робіт з важкими та шкідливими умовами праці, на яких встановлюється доплата у розмірі до 12 відсотків. Водночас слід зазначити, що наявність у Переліках робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, затверджених наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 р. № 102, та Галузевою угодою, відповідних робіт не передбачає автоматичного нарахування доплати за шкідливі умови праці працівникам навчальних закладів. Підставою для таких виплат, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 р. N 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», є результати атестації робочих місць відповідно до Положення про порядок встановлення доплат за несприятливі умови праці, викладеного в додатку № 9 до Інструкції №102, відповідно до якого доплати за несприятливі умови праці встановлюються за результатами атестації робочих місць або оцінки умов праці особам, безпосередньо зайнятим на роботах, передбачених Переліком, а також галузевими Типовими переліками робіт з важкими і шкідливими, особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці, затвердженими в установленому порядку, і нараховуються за час фактичної зайнятості працівників на таких робочих місцях або в таких умовах праці. Атестація робочих місць або оцінка умов праці в установах і організаціях здійснюється експертною комісією стосовно до Рекомендацій по оцінці умов праці на робочих місцях і встановленню доплат працівникам за несприятливі умови праці в наукових організаціях і в наукових підрозділах установ системи освіти. Експертна комісія створюється спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з числа найбільш кваліфікованих працівників, представників профспілкового комітету, служби охорони праці установи, організації. Для роботи членами експертної комісії можуть залучатись спеціалісти інших служб і організацій. Керівник підрозділу спільно з профспілковим комітетом підрозділу складає характеристики робіт і умов праці конкретних працівників (груп працівників) з зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, передбачених ГОСТом 12.0.003-74 «Небезпечні і шкідливі виробничі фактори. Класифікація», по кожному виду робіт. Відповідальність за достовірність характеристик умов праці працівників, діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів на робочих місцях, несе керівник структурного підрозділу. Конкретні розміри доплат та тривалість їх виплати встановлюються наказом по установі, організації. При цьому необхідно зазначити, що право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за посадою, яку він обіймає, а за виконання конкретних видів робіт, які в додатку № 9 визнані з тяжкими і шкідливими умовами праці. Слід також зауважити, що атестація робочого місця відповідно до п.6 Постанови № 442 є комплексним явищем, яке окрім санітарно-гігієнічного дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, проведеного СЕС, передбачає установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; складання переліку таких робочих місць, виробництв, професій та посад; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Згідно Рекомендацій по оцінці умов праці на робочих місцях і встановленню доплат працівникам за неприятливі умови праці в наукових організаціях і в наукових підрозділах установ системи освіти фактичний стан умов праці оцінюється на робочих місцях, де виконуються роботи, передбачені Переліками, оцінка фактичного стану умов праці проводиться експертною комісією на підставі даних атестації робочих місць, спеціально проведених замірів рівнів факторів виробничого середовища, які заносяться до «Карти умов праці на робочому місці». Доплати до заробітної плати вчителям хімії та кухарям школи встановлювалися на підставі наказів директора школи. Отже, суд вважає, що атестація робочих місць, а за її результатами встановлення надбавок та доплат за шкідливі умови праці вчителям хімії та кухарям в розмірі до 12 відсотків, в Вільнотарасівській ЗОШ І-ІІ ступенів відбулося з порушенням приписів вищенаведених правових норм, якими передбачено визначення характеристик робіт і умов праці конкретних працівників із зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці. Оскільки згідно законодавства відповідальність за достовірність характеристик умов праці працівників, діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів на робочих місцях, несе керівник структурного підрозділу, в даному випадку - відповідач як директор школи, то суд вважає, що саме з його вини спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у зайво нарахованих грошових виплатах. За ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п.п.3.9, 3.21 Посадової інструкції директора Вільнотарасівської ЗОШ І-ІІ ступенів, затвердженої начальником відділу освіти Білоцерківської РДА (а.с.12-14), саме директор встановлює посадові оклади працівників школи в межах власних фінансових засобів з урахуванням обмежень, визначених державними та місцевими нормативами; забезпечує раціональне використання бюджетних асигнувань, а також коштів, які надходять з інших джерел. Таким чином, в даному випадку є підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за шкоду, спричинену зайвими грошовими виплатами. При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що штатні розписи по школі, тарифікаційні списки, в яких зазначено посадові оклади, всі надбавки та доплати працівникам школи, затверджуються начальником відділу освіти, а всі первинні документи, які надходять до централізованої бухгалтерії відділу освіти, неодноразово перевіряються відповідними спеціалістами, які мають нести відповідальність за правильність встановлення надбавок та доплат до заробітної плати. З показів свідка [PERSON]- провідного економіста відділу освіти, слідує, що в її обов'язки входить перевірка правильності нарахування надбавок за шкідливі умови праці, а саме: перевірка на відповідність нормативноправовим актам розмірів цих надбавок і видів робіт, де встановлено ці надбавки, але в її обов'язки не входить перевірка правильності проведення атестації робочих місць в школах, надбавки за шкідливі умови праці встановлюються на підставі наказів директорів шкіл. Тобто, бухгалтерська служба не несе відповідальності за правильність проведення атестації робочих місць та встановлення за її результатами надбавок і доплат за шкідливі умови праці. Судом встановлено, що 22.04.2004 року з відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого він бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством (установою, організацією) матеріальних цінностей, що підтверджується копією цього договору (а.с.16). Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Однак, представником позивача було надано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до яких, вони просять стягнути з відповідача на їх користь кошти в порядку регресу у відповідності до ч. 2 ст. 133 КЗпП України. Згідно до ч. 2 ст.133 КЗпП України, обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей. В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, зокрема, що при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (із змінами), виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди. Відповідно до п.8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Розрахунок середнього заробітку відповідача проведено судом наступним чином: заробітна плата відповідача за травень і червень 2014 року / позивач звернувся до суду 12.08.2014 року/ становить 3050,16 грн., кількість робочих днів -38, що слідує з довідки про доходи, отже середньоденна заробітна плата становить 80,27 грн., середньомісячне число робочих днів - 20 (у травні -19, у червні -21, = 40:2); середня місячна заробітна плата становить 1605 грн.40 коп. (80,27 х 20). Отже, з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 1605 грн. 40 коп., а не 1765 грн. 68 коп. При цьому судом враховуються також ті обставини, що відповідач та його представники не оспорювали в судовому засіданні розмір шкоди, визначений в акті ревізії; з пояснень відповідача встановлено, що він не вживав дій по відшкодуванню шкоди безпосередньо з тих працівників школи, які одержували доплати за шкідливі умови праці, оскільки вважав, що ці доплати встановлені з дотриманням вимог діючого законодавства. Згідно приписів ст.233 КЗпП України, положень п.20 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд із позовом про її відшкодування. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Судом встановлено і вище в рішенні вказано на те, що сума коштів на відшкодування матеріальної шкоди управлінню фінансів відділом освіти перерахована повністю 19.06.2014 року, з позовом позивач звернувся до суду 24.06.2014 року, отже строк на пред'явлення регресного позову позивачем не порушено. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави при зверненні до суду з позовом, що випливає із трудових правовідносин, а відповідач, як інвалід ІІ групи ( а.с.29), звільнений від сплати судового збору в порядку п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial