Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем [PERSON] 30.12.2013 року був укладений кредитний договір № КФ-000416-2612. Згідно умов договору позичальнику видано кредит в сумі 2 000 000,00 грн., на строк з 30.12.2013 року по 31.03.2014 року. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються та сплачуються згідно п. 2.2-2.5 кредитного договору. У разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору банк має право підвищити відсоткову ставку на 5 %. Крім того, за порушення строків погашення боргу за кредитом позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, тоді як позичальник протягом строку дії договору постійно допускав порушення виконання своїх зобов'язань. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 23.01.2014 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати по зобов'язанням позичальника в солідарному порядку. Сума боргу позичальника станом на 21.08.2015 року становить 4 166 073,06 грн. з яких: 1 999 999,64 - прострочена заборгованість за кредитом, 781 826,24 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1 384 247,19 грн. - пеня. В судовому засіданні представник позивача обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, в попередніх судових засіданнях був присутній його представник, який заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. В судове засідання співвідповідач не з'явився, в процесі виконання судового доручення компетентним судом м. Москви позовна заява з додатками та викликом до суду не вручено, у зв'язку з його неявкою до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В суді встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.12.2013 року був укладений Кредитний договір № КФ-000416-2612. Згідно з умовами Договору Банком відповідачу надано кредит в сумі 2 000 000,00 грн., на строк з 30.12.2013 року по 31.03.2014 року. За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати проценти в розмірі та строки, встановлені кредитним договором - 23 % річних. Згідно графіку погашення кредиту, який є додатком до Кредитного договору та невід'ємною його частиною, погашення кредиту мало здійснюватися 30.01.2014 року, 28.02.2014 року та 31.03.2014 року. У разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору банк має право підвищити відсоткову ставку на 5 %. Крім того, за порушення строків погашення боргу за кредитом позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] 23.01.2014 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати по зобов'язанням позичальника в солідарному порядку. Банк взяті на себе зобов'язання виконав. Позичальник умови договору не виконує. По даній справі позивач просить суд стягнути з позичальника та поручителя - відповідачів, борг, який станом на 21.08.2015 року становить 4 166 073,06 грн. з яких: 1 999 999,64 - прострочена заборгованість за кредитом, 781 826,24 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1 384 247,19 грн. - пеня. В серпні 2015 року на адресу позичальника та поручителя направлялися вимоги щодо усунення порушення, однак кошти не були сплачені. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Заперечення сторони відповідача [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідачів в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. (максимальний розмір). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved