Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» з 12.05.2014 року, працював електрогазозварником четвертого розряду. 31.10.2014 року припинив трудові відносини з відповідачем на підставі ч.3 ст. 38 КзпП України, за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням адміністрацією ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» законодавства про працю та умов колективного договору. За період з 12.05.2014 року до 31.10.2014 року відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата, заборгованість становить 8 610,76 грн. З приводу порушення відповідачем законодавства про працю він звертався до територіальної Державної інспекції з питань праці у Херсонській області, листом від 17.11.2004 року, Інспекція підтвердила наявність порушень з боку відповідача. Також він неодноразово усно та письмово звертався до адміністрації підприємства з проханням виплатити йому зароблену ним заробітну плату, але отримував відмову. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 1555,75 грн. Відповідач відмовившись виплатити сумлінно зароблені ним гроші, залишив його без засобів до існування. Він втратив душевний спокій, рівновагу, не міг вести звичний для себе спосіб життя та виконувати свої обов'язки, як в суспільстві так і вдома, адже затримка вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До цього час він перебуває в стресовому стані, що заважає знайти нову роботу та працевлаштуватися. Моральну шкоду оцінює в 2 000 грн. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 8 610,76 грн., середній заробіток за весь затримки розрахунку при звільненні в сумі 1555,75 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просив стягнути середній заробіток в сумі 2547,81 грн., в іншій частині позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що заборгованість із заробітної плати позивача на час розгляду справи складає 8 218,30 грн. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 2547,81 грн. після утримання ПДФО - 15 % та військового збору - 1,5 %. З моральною шкодою представник відповідача не згоден, оскільки через скрутне матеріальне становище підприємства у зв'язку з відсутністю замовлень та погіршенням політичної та економічної ситуації в Україні, неможливим стало виплачувати своєчасно заробітну плату працівникам в тому числі і позивачу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працював електрогазозварником четвертого розряду з 12.05.2014 року. Наказом №285-у від 31.10.2014 року був звільнений на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю та умов колективного договору скороченням штату. З довідки про заборгованість по заробітній платі слідує, що заборгованість по заробітній платі позивача станом на час розгляду справи становить 8 218,30 грн., з якої утримані податки. З розрахункових листів, наданих позивачем та відповідачем, вбачається, що заробітна плата позивачу за період з 12.05.2014 року до 31.10.2014 року була виплачена лише один раз в сумі 42,70 грн. З розрахунку середнього заробітку позивача, наданого представником відповідача слідує, що середньогодинна заробітна плата позивача складає 8,87 грн. Станом на 30.12.2014 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 3 051,28 грн., після утримання військового збору - 1,5 % та ПДФО - 15 % , до виплати 2547,81 грн. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» 12.05.2014 року електрогазозварником четвертого розряду та звільнений 31.10.2014 року за ч.3 ст. 38 КзпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю та умов колективного договору. Заборгованість по заробітній платі на час розгляду справи складає 8218,30 грн., проти чого не заперечував позивач. Внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати позивачу, підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України. Суд дослідивши розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, зроблений представником відповідача вважає, що він відповідає вимогам п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та не суперечить ст.117 КзпП України, оскільки обрахований, виходячи з заробітку за останні два місяці роботи позивача - серпень 2014 року та вересень 2014 року та кількості відпрацьованих в цих місяцях робочих годин : (1014,93 грн. + 1504,11 грн.) : 284 год. = 8,87 грн. за 1 год. роботи, з чим погодився позивач. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає - 3051,28 грн. ( 8,87 грн. Х 344 год.). З них утримано 15% податку з фізичних осіб та 1,5 % військового збору, до виплати 2547,81 грн. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення 31.10.2014 року, на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі існує, за весь період роботи позивачу було виплачено заробітну плату один раз в сумі 42,70 грн., чим позбавлено його засобів до існування, на підприємстві заробітна плата виплачувалася несвоєчасно, що стало підставою для нарахування [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач вказує на моральні страждання в зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків, перебування в стресовому стані через невиплату заробітної плати, що вплинуло на можливість влаштуватися на нову роботу, необхідність звертатися до інспектора праці за захистом своїх прав, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, тривалості моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачу становить 1000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial