Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.05.2016 року, в якій просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №93 в буд.№12 в мкр-ні Ювілейному в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зняти його з реєстраційного обліку в цій квартирі. В обгрунтування предявлених вимог позивач посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, він є власником вказаного житлового приміщення. Відповідно до п.5.1 договору, у строк до 25.03.2016 року продавці квартири, у тому числі [PERSON], зобовязались зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб у відчужуваній квартирі. Виходячи з того, що відповідач покладені на нього зобовязання в добровільному порядку не виконав, чим допускає порушення прав [PERSON] як дійсного власника квартири, позивач вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про його виклик до суду в газеті «Вісті Придніпровя» № 58 (1757). За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року серії НАІ 338326, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], належить нерухоме майно - квартира №93 в буд.№12 в мкр-ні Ювілейному в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, право власності на яку зареєстроване на його імя за реєстраційним номером 137289012110 (а.с.9-10, 26-30) Як слідує з п.5.1 договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року (а.с.10), сторони домовились, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] «Продавці» в строк до 25.03.2016 року зобовязались зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб у відчужуваній квартирі. Згідно довідки КП «ЖЕО №35» від 23.03.2016 року та відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за вказаною адресою з 22.01.2002 року та по теперішній час значиться зареєстрованим лише [PERSON], [INFO], - відповідач у справі (а.с.11), який з 20.03.2015 року та по теперішній час фактично в ній не проживає, що підтверджується актом з місця проживання (а.с.12,19). В ході судового розгляду також встановлено, що в порушення вказаних вимог договору відповідач [PERSON] в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку за зазначеною позивачем адресою, що приводить до створення останньому перешкод у здійсненні ним права власності, яке в силу ст.16 ЦК України підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між дійсним власником та попереднім співвласником житла, який не є родичом або членом сімї позивача. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членів сімї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким він не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON], будучи колишнім співвласником житла, права на яке у нього припинилось з підстав відчуження майна на користь позивача на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації у квартирі №93 в будинку №12 в мкр-ні Ювілейному в м. Кривому Розі Дніпропетровської області чинить [PERSON] перешкоди у здійсненні такого права, яке за даних обставин підлягає захисту судом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Стосовно вимоги позивача про примусове зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі №93 в будинку №12 в мкр-ні Ювілейному в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, то суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, оскільки відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial