Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 8491,83грн, а також за прострочення грошового зобов`язання, згідно ч. 2 ст.625 ЦК України, три процента річних в розмірі 568,3грн та індекс інфляції в розмірі 1035,54грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Втім, за період з серпня 2018р по жовтень 2018р, вживаючи електричну енергію, відповідач не сплачує грошові кошти. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, а також зазначає, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~причини неявки\~не повідомила,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~судом належним\~чином через оголошення на веб-сайті суду, в зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали страви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Суд установив, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу цієї квартири від 08.08.2017р(а.с.13-16). З попереднім власником квартири [PERSON] був укладений договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом приєднання до умов договору постачання, що розміщений на офіційному сайті позивача. Для проведення розрахунків на її ім`я був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини 2 статті 7 ЗУ «Про комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно п.2.1.3. постанови НКРЕКП від 14.03.2018 за №312, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Отже, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що з [PERSON] не укладався договір постачання електричної енергії, вона являється її споживачем за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , оскільки є власником квартири. Крім того, за розрахунковий період з серпня 2018р по жовтень 2018р АТ «ДТЕК Одеські Електромережі», як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії споживачем [PERSON] . Так, з отриманих даних убачається, що [PERSON] за вказаний вище період було спожито 8071квт/год електричної енергії на суму 8491,83грн. На теперішній час ця заборгованість не сплачена. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи те що матеріалами справи підтверджується наявність несплаченої заборгованості в розмірі 8491,83грн. [PERSON] , за спожиту електричну енергію, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з останньої цієї суми. Водночас, згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Виниклі між сторонами договірні відносини ґрунтуються на грошовому зобов`язанні споживача електричної енергій невиконання яких є наслідком застосування приписів ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, крім суми боргу за спожиту електричну енергію з відповідача слід стягнути три процента річних в розмірі 568,3грн та індекс інфляції в розмірі 1035,54грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення до суду в розмірі 2102,00грн.

Outcome: approved