Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 10794 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК ОКЛЕНД» заборгованості в розмірі 31059,66 грн. Він вважає, що зазначений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено відповідно до суми, яка є спірною та на підставі договору, який нотаріально непосвідчений. Крім цього, з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років. Також звертає увагу на те, що наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 № [NUMBER] свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я [PERSON] було анульовано. Тому позивач просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК ОКЛЕНД» на його користь понесені судові витрати. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача та треті особи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явилися з невідомих причин. Від ТОВ «ФК ОКЛЕНД» до суду також не надійшов і відзив на позовну заяву. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.08.2007 між АТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 001-18026-220807 (а.с. 6). В послідуючому АТ «Дельта Банк» було відступлено право вимоги до ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ», а потім до ТОВ «ФК ОКЛЕНД». 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 10794 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ОКЛЕНД» заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 31059,66 грн. 23.04.2021 приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису (а.с. 10). Не погодившись з вчиненням вказаної нотаріальної дії, позивач звернувся до суду, так як вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено відповідно до суми, яка є спірною, на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений та поза межами трирічного строку. Суд погоджується з вимогами [PERSON] та при ухваленні рішення враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло небільше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(далі Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Згідно з п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивач зазначає, що сума заборгованості, яка стягнута є спірною. В свою чергу ТОВ «ФК ОКЛЕНД» своїх заперечень та доказів на їх підтвердження в ході судового розгляду не подало, а тому суд вважає, що стягувач не надав нотаріусу для вчинення нотаріальних дій всіх необхідних документів, що підтверджують заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а останній не пересвідчився у безспірності суми заборгованості, що є порушенням вимоги закону. Також суд знаходить обґрунтованими доводи сторони позивача про те, що ТОВ «ФК ОКЛЕНД» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України і становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин. Так, відповідно до вимог ст. ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач вказує, що остаточною датою повернення кредиту є 27.12.2013 і відповідач зазначену обставину не спорює. Тому суд вважає доведеними вимоги [PERSON] про те, що на час вчинення спірного виконавчого напису минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги про сплату заборгованості за кредитом. При цьому, згідно з вимогами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а отже, переуступлення права вимоги за кредитним договором від АТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ», а потім до ТОВ «ФК ОКЛЕНД» не впливає на строк позовної давності. Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано частково незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року, якою вносилися зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору. Оскільки судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, то суд доходить висновку про те, що вчиненням виконавчого напису за кредитним договором, укладеним в письмовій формі без нотаріального посвідчення, було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій. Окрім вищенаведеного також слід зазначити, що наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 № [NUMBER] свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я [PERSON] анульовано, що доводиться листом про надання інформації (а.с. 7), а тому станом на 15.03.2021, дату видачі виконавчого напису, остання не мала повноважень вчиняти будь-які нотаріальні дії. Тому, виходячи із встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалюючи рішення, суд також вважає необхідним вирішити долю понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1262 грн., оплата якого підтверджується квитанціями (а.с. 14, 17).

Outcome: approved