Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2017 з відповідача на його користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\3 частини її заробітку (доходу) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на жовтень 2018 становить 55069,00 грн. За підрахунком позивача, який проведений відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2016 року по жовтень 2018 року складає 199722,20 грн. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 199722,20 грн. Ухвалою від 27.11.2018 року дана заява залишена без руху. 13.12.2018 року на адресу суду від позивача надійшла позовна заява у новій редакції, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 55069,00 грн. Ухвалою судді від 20.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.02.2019 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданніта витребувано від Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №490/7691/16-ц, виданого 27.08.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) (ВП №57085497). Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, третя особа - Центральний відділ Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.12.2019 року відкладено судовий розгляд справи та надано можливість позивачу [PERSON] надати розрахунок пені за несплату або прострочення сплати аліментів з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. 10.01.2020 року на адресу суду від позивача надійшов розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив суду не надала. Третя особа державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській областідо судового засідання не з`явився, на виконання ухвали суду від 19.02.2019 року надав матеріали виконавчого провадження №57085497. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2003 року. Від шлюбу мають дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2017 року , постановленим у справі №490/7691/16-ц, позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району, Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Припинено право [PERSON] на отримання аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , стягнутих на її користь з [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 04.08.2018 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 15.11.2017 року залишено без змін. На підставі зазначеного рішення, 27.08.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №490/7691/16-ц, який перебуває на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. 28.08.2018 року Центральним ВДВС м. Миколаєва відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №490/7691/16-ц (ВП №57085497). В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість відповідача станом жовтень 2018 року складає 55069,00 грн. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем. Наведений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 199722,20 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 55069,00 грн. За такого, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З викладеного,

Outcome: approved