Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював у відповідача на посаді оператора верстатів з програмним керуванням. 31.01.2017 р. був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Починаючи з жовтня 2016 р. підприємство частково виплачувало йому заробітну плату. 13.03.2017 р. він звернувся до відповідача з заявою про надання йому довідки про розмір середньої зарплати, сум нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати, з розшифровкою по видам виплат, розмірами та підставами утримань із заробітної плати, однак 30.03.2017 р. йому була надана відповідь, що така інформація вже була доведена йому у розрахункових листах, а видача довідки про середній заробіток і будь-які інші розрахунки не передбачені чинним законодавством. Постійна затримка та виплата не у повному розмірі заробітної плати дійсно завдали йому моральних страждань, почувається до цього часу не впевнено і постійно думає де взяти кошти на утримання родини, де взяти кошти на сплату комунальних платежів на утримання квартири. Внаслідок постійної затримки у виплаті зарплати йому довелось звільнитись із роботи, порушити нормальні життєві звязки в частині мати стабільну та оплачувану роботу. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 41243 грн. 00 коп. та компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості до дня постановлення судового рішення; стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та допустити негайне виконання рішення суду щодо виплати заборгованості із заробітної плати за один місяць. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову частково заперечувала. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах, працював на посаді оператора верстатів з програмним керуванням /а.с.5/. 31.01.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України /а.с.5/. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 06.06.2017 р. № 16-07/603 на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати становить 41243 грн. 51 коп. Отже заборгованість у сумі 41243 грн. 51 коп. підлягає стягненню. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 06.06.2017 р. № 16-07/603 на день звільнення працівника [PERSON] середньоденна заробітна плата позивача становить 364 грн. 14 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень /а.с.14/. Отже за період з 01.02.2017 р. по 12.06.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 18207 грн. (364,14 х 50 робочих днів = 18207 грн.) Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 р. по 12.06.2017 р. у сумі 18207 грн. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 200 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць у сумі 8010 грн. 99 коп.

Outcome: partial