overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що в жовтні 2013 року він надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США з терміном повернення протягом трьох календарних днів. Передача коштів відбувалась за місцем проживання позивача в присутності двох свідків. Однак, кошти по даний час відповідач не повернув, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Просив стягнути з відповідача борг в сумі 23298,21грн. та 10000грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судовими повістками, однак за своїм зареєстрованим місцем проживання їх не отримав. Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Законодавець у ч.2 ст.1047 ЦК України визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що договір позики між сторонами у письмовій формі не укладався. З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення позову про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що він являється батьком відповідачки по справі - [PERSON], яка є повнолітньою. На даний час позивач являється пенсіонером за віком, не працює, отримує пенсію. Проживає в орендованій квартирі, так як не має власного житла., Оскільки пенсійні виплати за віком, які отримуються ним, на його думку є недостатніми для існування, позивач бажає, щоб кошти на його утримання були стягнуті з відповідачки у вигляді аліментів, відповідно до чинного законодавства. Оскільки відповідачка є повнолітньою, працездатною та має задовільний стан здоров»я, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його утримання аліменти в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, проти задоволення позову заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд приходить до наступного. Підтримуючи позов в суді, позивач пояснив, що йому не потрібні аліменти. Але у нього є претензії до відповідачки щодо користування житловим приміщенням При таких обставинах та поясненнях позивача в суді, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві в позові за безпідставністю його вимог. До такого висновку суд приходить і тому, що відповідачка не спроможна надавати позивачеві матеріальну допомогу на його утримання. Маючи на утриманні двох малолітніх дітей, вона щомісячно отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 886,67 грн. (а/с 20) та перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а/с 21). В той же час, позивач отримує пенсію у розмірі 1569,92 грн., про що свідчить довідка, видана УПФУ в м. Коростені (а/с 4).

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що за судовим рішенням він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO]. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я та зміни сімейного стану просив зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь відповідачки до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно та звільнити від обов'язку сплачувати щомісячно не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просив його задовольнити. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що відсутні підстави для зменшення розміру присуджених аліментів. Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі виконавчого листа №279/3738/13-ц від 24.09.2013 року сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Представлені позивачем письмові докази свідчать про те, що з часу присудження аліментів стан його здоров'я погіршився і 02.04.2015 року йому була встановлена друга група інвалідності по зору (а.с.6). Крім того,[INFO] року позивач став батьком [PERSON] (а.с.12). Таким чином, існують визначені законом підстави для зменшення розміру аліментів. Заперечення відповідачки ґрунтуються на тому, що вона витрачає кошти на оплату харчування дитини в дитячому закладі, на лікування дитини та на оплату комунальних послуг, однак вони висновків суду не спростовують. Разом з тим, вимога про звільнення від обов'язку сплачувати щомісячно не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за виключенням випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 18 липня 1988 р. було укладено шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя позивача з відповідачем не складалося, через різні погляди на життя, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, з серпня місяця 2009 р. проживають окремо. Тому вважає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася надала суду заяву відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 липня 1988 року, між [PERSON] та [PERSON] 18липня 1988 року був укладений шлюб, про що Чопською міською радою Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за № 26. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, спільне господарство не ведуть, з серпня місяця 2009 р. проживають окремо і їх шлюб існує лише формально. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 11.09.2013 року позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 110\~000,00 доларів США, які підлягали поверненню у строк до 11.03.2014 року, про що відповідачем була складена розписка. 11.03.2014 року відповідач надав позивачу розписку, в якій зазначив, що гроші, які він позичив, були викрадені, у звязку з чим він зобовязався повернути позику у строк до 11.09.2015 року. Станом на 25.12.2015 року відповідач позичені грошові кошти не повернув, у звязку з чим позивач просить стягнути з нього 2\~526\~093,02грн. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, представником позивача подана заява, в якій він підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, представником відповідача надана заява, в якій останній вказав, що позивач позовні вимоги визнав, а також просив розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом розглядом встановлено, що 11.09.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 110\~000,00 доларів США , які зобовязувався повернути до 11.03.2014 року, про що була складена розписка (а.с. 5). 11.03.2014 року [PERSON] складена розписка, відповідно до якої грошові кошти у розмірі 110\~000,00 доларів США у нього були викраденні, та він зобовязується вказану суму позики повернути до 11.09.2015 року (а.с. 6). У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, оскільки відповідач зобов'язання щодо своєчасного повернення позики не виконав, а також враховуючи визнання позову відповідачем, позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~526\~093,02 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 6 090,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 16.05.2011 року позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 140\~000,00 грн., які підлягали поверненню у строк до 05.04.2012 року, про що відповідачем була складена розписка. Відповідач позичені йому грошові кошти не повернув, у звязку з чим позивач просить стягнути з нього 140\~000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судові засідання не зявлявся, повістки про виклик у судові засідання на його адресу направлялись своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень стосовно позовних вимог до суду надано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом розглядом встановлено, що 16.05.2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 140\~000,00 грн., про що ним була складена розписка (а.с. 4). Відповідно до розписки від 04.12.2012 року [PERSON] зобовязувався повернути борг у сумі 140\~000,00 грн. до 05.04.2012 року та зобовязувався 14 числа кожного місяця здійснювати виплату боргу у розмірі 5\~000,00 грн. у якості відсотків (а.с. 5). У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, оскільки відповідач зобов'язання щодо своєчасного повернення позики не виконав, позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 140\~000,00 грн. Також позивачем був наданий договір про представництво та надання правової допомоги від 27.08.2014 року, а також довідка про оплату правової допомоги на підставі вказаного договору у сумі 4\~000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1\~400,00 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 4\~000,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 23.02.2016р. в м.Одеса по вул.Фонтанська дорога,118-а, відповідач [PERSON] навмисно пошкодив червоною фарбою три банера позивач з емблемою «Aqua marine жилой комплекс», і вина підтверджена протоколом у справі про адміністративне правопорушення та поясненнями самого Павленка. Просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляду сум на відновлення банерів 16632 грн. та судові витрати. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач до суду не явився, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, заяви про слухання справи у його відсутність до суду не надходило, тому суд вважає його неявку неповажною. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі\~ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідженими доказами встановлено, що за договором підряду №17-02/06 від 17.02.2016р. (а.с.9-13) позивач замовив та отримав банери розміром 6х3 метри з емблемою «Aqua marine жилой комплекс». Банери були розміщені за адресою місто Одеси вулиця Фонтанська дорога,118-а на будівельному майданчику (а.с.14-18). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно відповідача за ст.173 КУпАП, пояснень відповідача наданих поліції та постанови Київського районного суду м.Одеси у справі про адміністративне правопорушення №520/3347/16 від 10.06.2016 року встановлено, що 23.02.2016р. відповідач близько 13 години обмалював червоною фарбою банери позивача (а.с.19-20,49). 25.02.2016р. позивач замовив три нові банери на паркан будівельного майданчику за адресою м.Одеса вул.Фонтанська дорога,118-а, що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 25.02.2016р. та платіжним дорученням позивача №187 від 29.02.2016р., загальна вартість робіт склала 16632 грн. (а.с.21-23). Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що 07 жовтня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року розірвано. Від шлюб у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], який повнолітній та неповнолітні [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу по рішенні суду залишились проживати з ним, а також знаходяться на його утриманні. Відповідачка не цікавиться вихованням дітей, їх духовним та моральним розвитком, не допомагає матеріально хоча має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки інших осіб на утриманні немає. Зменшивши суму позовних вимог просить суд стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій формі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила і ствердила, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей сплачувати не буде, але матеріально буде їх забезпечувати. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 07 жовтня 1997 року зареєстрували шлюб, однак рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Відповідачка в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча як мати згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язана їх утримувати. Відповідачка має можливість надавати грошову допомогу так як є молодого віку та працездатною і суд визначає розмір стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Встановлене судом підтверджується копією рішення суду, копією свідоцтва про народження дітей, рішенням суду від 01 березня 2016 року та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 180 -183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що 12 вересня 1995 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого у них 12.03.1997 року народився син [PERSON] який на даний час досяг повноліття. З часом стосунки між ними стали погіршуватись, між ними часто виникали сварки. Вони з дружиною виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю, внаслідок чого з лютого 2011 року не проживають разом та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Фактично шлюб носить формальний характер. Майнового спору між сторонами немає. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що бажає зберегти сім'ю, оскільки розірвання шлюбу негативно вплине на їхнього сина та на її стан здоров'я. Просить суд у позові відмовити. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 12 вересня 1995 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия, Коломийського міськрайонного управління юстиції зареєстрували щлюб, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №378. Від шлюбу у них народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, відсутність взаєморозуміння, несумісністю характерів, сварки. Наданий сторонам строк на примирення, сім'ю не зберіг. Перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved