Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи - Четвертої Одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини й визнання права власності на обов'язкову частку спадкового майна на 1/3 частину житлового будинку, визнання права власності на ? частину будинку, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька позивача, який помер [INFO] року, відкрилася спадщина, однак мати не змогла отримати свідоцтво на обов'язкову долю у спадщині, незважаючи на те, що вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на обов'язкову долю. Спадкове майно було зареєстровано на батька позивача, але набуте у період шлюбу його батьків на сумісні гроші, у зв'язку з чим мати мала право на ? частину у сумісно нажитому майні. Мати своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на ? частину у сумісно нажитому майні, але свідоцтва також не отримала, так як не змогла надати оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрована та проживала спільно із спадкодавцем, а також не подавала заяви про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO] року померла мати позивача, але оформити спадок після її смерті на себе [PERSON] не змог, так як не має правовстановлюючих документів про отримання його матер'ю спадку на обов'язкову долю та на її долю у сумісно нажитому майні. Після отримання заперечень на позовну заяву з боку [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та просив встановити факт прийняття спадщини на обов'язкову долю [PERSON] у вигляді 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], визнати, що частка [PERSON] у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], у спільному сумісному майні набутому в період шлюбу, складала ? частину вищевказаного будинку. Також позивач просив визнати за ним, [PERSON], право власності у порядку спадкування за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку під літерою «А» площею забудови 84,2 кв. м., літних кухонь під літерами «Б», «В» загальною площею забудови 45,2 кв. м. і 19,8 кв. м. відповідно, вбиральні під літ. «Г» площею 1,4 кв. м, сараїв літ. «Д» площею 6,5 кв. м., літ. «Ж» площею 13 кв. м., навісів під літ. «Е» площею 6,3 кв. м., літ. «З» площею 9,3 кв. м, літ «К» площею 9,9 кв. м., душу під літ. «И» площею 1,8 кв. м., огорож №№ 1-6, мостіння I-II, шахти -III, розташованих на земельній ділянці розміром 547 кв.м., на підставі спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON]. [PERSON], його представник - [PERSON], надали до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а також розглянути справу у їх відсутність; представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] надала до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнала, просила розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи - Четвертої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність його представника. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 10 січня 2002 року, актовий запис за № 68. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадковим майном, яке відкрилось після смерті [PERSON] відповідно є: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку під літерою «А» площею забудови 84,2 кв. м., літних кухонь під літерами «Б», «В» загальною площею забудови 45,2 кв. м. і 19,8 кв. м. відповідно, вбиральні під літ. «Г» площею 1,4 кв. м, сараїв літ. «Д» площею 6,5 кв. м., літ. «Ж» площею 13 кв. м., навісів під літ. «Е» площею 6,3 кв. м., літ. «З» площею 9,3 кв. м, літ «К» площею 9,9 кв. м., душу під літ. «И» площею 1,8 кв. м., огорож №№ 1-6, мостіння I-II, шахти -III, розташованих на земельній ділянці розміром 547 кв. м., в підтвердження чого позивачем суду був наданий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Зазначений договір був посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори 20.06.1955 р., зареєстрований у реєстрі під № 4-5707. На вказане домоволодіння [ADDRESS] Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстроване право особистої власності, зроблено запис в реєстрову кадастрову книгу № 58 на стор. 46 під № 19, про що свідчить довідка МБТИ від 11 грудня 1961 року (а.с.63). Пізніше, у зв'язку з втратою оригіналу вказаного документу 10.04.2002р. був наданий дублікат договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН», про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав. [PERSON] залишив заповіт на належне йому майно своїм онукам - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася його непрацездатна дружина - [PERSON]. Згідно зі статтею 535 ЦК УРСР (1963р.) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкувані за законом (обов'язкова частка). [PERSON] мала право на обов'язкову долю в спадщині. Її обов'язкова доля складала 2/3 від тієї частини, яку вона одержала б, якби в спадщину вступали спадкоємці за законом. На момент смерті [PERSON] було 2 спадкоємця за законом: дружина та його син. Отже, якби оформлялося спадкування за законом, то і син, і дружина померлого отримали б по ? частини домоволодіння кожний або по ? частині від спадкоємного майна. 2/3 від частки, яка належала б [PERSON], якби вона вступала в спадщину за законом, становить 1/3 від спадкового майна або 1/6 від усього домоволодіння. Таким чином, обов'язкова доля [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] становить 1/6 від домоволодіння. Вищевказане домоволодіння з надвірними будівлями було побудовано [PERSON] у період з 1955 року по 1961 рік. Шлюб між [PERSON] та його дружиною [PERSON] був зареєстрований 30 листопада 1952 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 02 червня 1953 року Благоєвською сільською Радою Іванівського району Одеської області, серія [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, незважаючи на те, що документи на домоволодіння були оформлені на [PERSON], домоволодіння по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], яке набуте подружжям під час перебування в шлюбі, а тому ? частина домоволодіння повинна належати [PERSON]. 12 вересня 2002 року [PERSON] звернулася до нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на обов'язкову долю в спадщині, а також із заявою про видачу свідоцтва на ? частину майна, яке було нажито у період шлюбу з [PERSON] на сумісні гроші, але свідоцтва так і не отримала, так як не змогла надати оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою надіслана до суду копія спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], яка фактично прийняла спадок, вступила у володіння та управління майном, але за своє життя [PERSON] так і не встигла отримати свідоцтва на обов'язкову долю у спадщині та на її долю у спільному сумісному майні набутому в період шлюбу та здійснити державну реєстрацію права власності на її частки будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим 08 січня 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 263. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, єдиним спадкоємцем якої є її син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження, видане 20 грудня 1957 року райбюро ЗАГС Ленінського району м. Одеса, серія [NUMBER], актовий запис № 1765. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті матери [PERSON] [PERSON] не зміг оформити спадок, так як не має правовстановлюючих документів про отримання його матерю спадку на обов'язкову долю та на її долю у сумісно нажитому майні. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. [PERSON] не встигла отримати свідоцтва про право власності на частку будинку, що перешкоджає спадкоємцю отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Дані обставин вказують на наявність у позивача права на звернення до суду на захист свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч.1 ст.31 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом визнання, відповідно до ст.328 ЦК України, за позивачем, права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частин будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що таке набуття права власності на майно є правомірним, не заборонено законом, та направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved