Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. В. Стуса, 44. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що він є батьком [PERSON]. та тестем [PERSON]. Йому на праві приватної власності належить 33/50 будинку за адресою Полтавська область, м. Кременчук, вул. В. Стуса, буд. 44. Дана частина будинку належить йому на праві приватної власності. З 12 вересня 2003 року його дочка з сім'єю проживала у цьому будинку, проте в 2013 року виїхала на інше місце проживання. Станом на сьогоднішній день місцезнаходження відповідачів не відоме, він намагався отримати їх згоду на добровільне зняття з реєстрації за вказаною адресою, проте донька категорично проти, хоча і проживати в будинку жодного наміру не має. Проте такий стан речей призводить до того, що він вимушений сплачувати комунальні послуги які нараховуються і на відповідачів, та їх доходи будуть враховані при призначенні йому субсидії на опалення. Отже, він як пенсіонер може втрати право на отриману субсидію, через те, що в будинку зареєстровані члени його сім'ї. Домовленість між ними про збереження за ними права на користування житлом відсутня. В судове засідання позивач не зявився, від позивача надійшла до суду заява, відповідно до якої, остання просить розгляд справи проводити без його участі, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судовому засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідачі, які були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, та з урахуванням заяви позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України провести розгляд справи без фіксації технічними засобами та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Позивач [PERSON] є власником 33/50 частин житлового будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. В. Стуса, 44, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.04.2002 року, серії АЕР № 739429. Згідно довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» № 1246/36 від 07.06.2018 року в будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. В. Стуса, 44, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Згідно акту про н е проживання № б/н від 07.06.2018 року [PERSON], [PERSON] в житловому будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. В. Стуса, 44 не проживають з 2013 року по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачі, без поважних причин не користуються житловим приміщенням, яке належить позивачу, понад 1 рік, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратила право на користування вказаним приміщенням.

Outcome: approved