Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та Умов і правил надання продукту кредитних карт від 31.10.2012 року у розмірі 17002,3 грн. та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеної угоди відповідач отримав кредит у розмірі 12149,2 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.02.2014 року заборгованість за кредитом становить 17002,3 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено судом, 31.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п. 2.1 договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у сумі 12149,2 грн. на строк 36 місяців з 31.10.2012 року по 31.10.2015 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості в обумовлені угодою строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1-го по 25-е число кожного місяця шляхом сплати 440,77 грн. Згідно з п. 2.2 зазначеної угоди, у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості за кредитом, передбачених угодою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2271,65 грн. Крім того, згідно з п. 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, суму кредиту в зазначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплачував. Враховуючи викладене, відповідач порушив істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У зв'язку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 11.02.2014 року становить загальну суму у розмірі 17002,3 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 11168,66 грн. - заборгованість за кредитом; - 2276,17 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 785,82 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved