Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.06 р. між відповідачкою та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк» був укладений договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно з даним договором та на підставі заяви на кредитну картку, позивач відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку Visa Classic із встановленням кредитного ліміту в розмірі 9000 грн. Крім того, відповідачка зобов'язалась вчасно та в повному обсязі погашати банку суми мінімального платежу, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом. Оскільки відповідачем не було дотримано зазначених умов договору, позивач має право вимагати виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання відповідачем своїх боргових зобов'язань за договором. Позивач зазначив також про те, що відповідачці було направлено досудову вимогу. Оскільки відповідачкою були порушені умови договору, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 9939 грн. 88 коп. та судовий збір. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених вище, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка своє право на участь в судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. 10.03.06 р. між сторонами було укладено договір № СС-000472 про видачу та обслуговування міжнародних карток (приватних) (а.с.а.с. 5-6). Відповідно до п. 2.1.1 вказаного договору, за умови належного виконання держателем умов договору та прийняття банком позитивного рішення щодо встановлення держателю кредитного ліміту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та видає кредитну картку, категорія якої визначається держателем в заяві на випуск кредитної картки, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Відповідно до п. 2.1.2 договору, банк встановлює держателю відновлювальну кредитну лінію в межах кредитного ліміту, розмірі якого визначається у листі-повідомленні. Відповідно до п. 2.1.3 договору, банк надає держателю кредит для здійснення платіжних операцій та сплати винагороди банку, держатель приймає кредит і зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строк та в порядку, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 5.7 договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя свої боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено держателем протягом 7 (семи) банківських днів з дати надіслання банком відповідної вимоги. 22.10.13 р. позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), в якому було зазначено про те, що відповідачкою не погашена належна до сплати сума боргових зобов'язань в розмірі 46220,44 грн. (а.с. 7). Про направлення вказаної вимоги свідчать опис вкладення в цінний в лист (а.с. 8), квитанція від 25.10.13 р. (а.с. 9). З наданих позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідачки станом на 24.10.13 р. становить 9939 грн. 88 коп. (а.с. 10). 25.10.11 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 01/06/11, за умовами якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.а.с. 14-20). У витягу з додатку 1 до договору факторингу № 01/06/11 від 25.06.11 р. зазначено договір № СС00472 від 10.03.06 р., укладений з відповідачкою та заборгованість в розмірі 9939 грн. 88 коп. (а.с. 21). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 509, 512, 514, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved