Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що його донька проживала з гр. [PERSON] та за місцем їхнього проживання [INFO] позивачем було придбано та встановлено шафу-купе. Після припинення шлюбних відносин, донька позивача повернулася до дому та забрала свої речі, а шафу їй не віддали. Відповідач, яка є власником будинку № 27 по вул.. Лісова, відмовила повертати, вмонтовану в її будинку шафу. Позивач зазначає, що дане майно належить йому, а тому неодноразово звертався до правоохоронних органів, суду з вимогою повернути це майно та відшкодувати збитки. На даний час позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка повязана з незаконним утриманням чужого майна, в сумі 2000 грн. та зобовязати відповідача повернути позивачу його шафу-купе, відшкодувати судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, причини неявки суду не повідомила, жодних клопотань чи заяв до суду не направила. А тому, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до частково задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2011 року позивач замовив ФОП [PERSON] виготовлення шафи-купе, вартістю 4950 грн. В підтвердження зазначеного позивач надав накладну №138 від 15.10.2011 року. (а.с.7) Зі змісту даної накладної слідує, що була здійснена передоплата 2000 грн. та сплачено в подальшому 2950 грн. [PERSON] накладна підтверджує вартість шафи. Оригінал накладної перебуває у позивач по справі. Встановленим є те, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявами щодо неправомірної поведінки гр. [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Зокрема, висновок по результатах розгляду повідомлення гр. [PERSON] від 30.07.2015 року містить інформацію щодо пояснень гр-ки [PERSON], наданих працівнику міліції. [PERSON] пояснила,що в її будинку було встановлено шафу, який вона віддасть, лише, через суд. Судом встановлено, що дружина позивача зверталася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, але вимоги в частині стягнення збитків за неповернуту шафукупе судом було залишено без розгляду (а.с.10-11). Залишення заяви без розгляду не позбавляє права на звернення до суду з тією самою вимогою. Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за №5 відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Так, право власності позивача на майно (шафу-купе) підтверджено наявною накладною на придбану 15.10.2011 року шафу та поясненнями самої [PERSON], які вона надала працівнику міліції під час проведення перевірки повідомлення гр. [PERSON] Також, відповідач не направила суду жодних заперечень на даний позов. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом не встановлено наявність підстав у [PERSON] на володіння, зберігання майна, належного позивачу. Натомість, позивач в судовому засіданні зазначив, що за власні кошти придбав шафу, надав в тимчасове користування доньці, не дарував майно відповідачу, тривалий час намагається повернути своє майно, звертається до правоохоронних органів, суду, але на даний час майно позивача продовжує перебувати у відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди, то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки є недоведеною. Так, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. З встановлених судом обставин не вбачається, що саме діями відповідача була спричинена позивачу моральна шкода, оскільки раніше, при судовому розгляді справи за позовом [PERSON] позовна вимога з приводу відшкодування моральної шкоди в звязку з неповерненням шафи ставилися до гр. [PERSON] та вимога про стягнення моральної шкоди була частково задоволена. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат по справі, що складаються з розміру судового збору - 487,20 грн., що належно підтверджено квитанцією (а.с.2). З огляду наведеного вище, даючи аналіз зазначеним правовим нормам, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наведених вище підстав.

Outcome: partial