Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач не виконує укладений між ними договір позики та повертати борг. Мотивував свої вимоги тим, що він 28 грудня 2012 року надав у борг відповідачу 10000 доларів США, що становило 79900 гривень. Про отримання грошових коштів, відповідачем було складено письмову розписку, копія якої містяться у матеріалах справи. Позика мала бути повернута до 15 лютого 2013 року, однак у встановлений строк відповідач борг не повернув, а тому як зазначає позивач він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав і просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 10000 доларів США. Також позивач просить суд сягнути з відповідача розмір процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України, розмір якої за період користування станом на момент пред'явлення позову становить 11712 гривень 75 копійок. Також позивач просить суд стягнути з відповідача три проценти річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, сума яких станом на момент пред'явлення позову становить 4003 гривні 65 копійок. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки за адресою місця проживання відповідача. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду надсилав, однак з врахуванням факту другої неявки в судове засідання та відсутність доказів про поважність причин неявки в судове засідання призначене на 23 жовтня 2015 року, з врахуванням заяви позивача про те що ним не заперечується ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач [PERSON], як позикодавець та відповідач [PERSON], як позичальник. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 28 грудня 2012 року було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, а відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти написав письмову розписку з зазначенням терміну повернення позички - 15.02.2013 року (а. с. 6). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вважає, що позивачем доведено вимогу про стягнення з відповідача 10000 доларів США і така сума підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Станом на 23 жовтня 2015 року офіційний курс Національного банку України валюти долар США по відношенню до гривні становить 1 долар США = 22.28 гривень, а тому сума що підлягає стягненню становить 222800 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок за правилами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України і вважає такий вірним. Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги [PERSON] і вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 28.12.2012 року по 10.06.2013 року(79900х7.5%=2706 гривень), з 11.06.2013 року по 13.08.2013 року(79900х7.0%=963.90 гривень), з 14.08.2013 року по 14.04.2014 року(79900х6.5%=3455.46 гривень), з 15.04.2014 року по 17.07.2014 року(79900х9.5%=1933.47 гривень), з 18.07.2014 року по 22.10.2014 року(79900х12.5%=2653.92 гривень), а всього за період з 28.12.2012 року по 22.10.2014 року 11712.75 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день початку розрахункового періоду заборгованість [PERSON] перед позивачем за договором позики становила 79900 гривень. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає такий вірним. Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги [PERSON] в цій частині і вважає за можливе стягнути з відповідача три процента річних від простроченої суми за період з 15.02.2013 року по 22.10.2014 року у розмірі 4003.65 гривень. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, а зокрема суму судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави Україна у розмірі 956 гривень 16 копійок.

Outcome: approved