Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій зазначає, що 22 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11202255000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 40000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 серпня 2014 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань між позивачем і відповідачем 27 серпня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером 5703. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля, кафе « [INFO] » з господарсько - побутовими будівлями, загальною площею 207,1 кв.м., що належить Іпотекодавцю на праві особистої приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якою право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги №1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». 20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення права грошової вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». Виконавчий лист виданий на підставі рішення суду 30 березня 2017 року повернутий стягувану без виконання. У зв`язку з непогашенням в повному обсязі заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» вона складає 2154313,15 коп., з них: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті становить 845231 грн. 32 коп.; заборгованість за процентами в гривневому еквіваленті - 1309081 грн. 83 коп. На підставі цього, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №11202255000 від 22 серпня 2017 року, позивач надав відповідачці кредит в іноземній валюті у розмірі 40000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 серпня 2014 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань між позивачем і відповідачем 27 серпня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером 5703. Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля, кафе « [INFO] » з господарсько - побутовими будівлями, загальною площею 207,1 кв.м., що належить Іпотекодавцю на праві особистої приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги № 1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» було укладено договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». 20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВИ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір про відступлення права грошової вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2011 року по справі № 623/1727/17 стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі363207 грн 84 коп. (а.с.34-35). Виданий на виконання цього рішення виконавчий лист за цим позовом 30 березня 2017 року був повернутий на адресу стягувача на підставі п.7,9 ч.1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постави). Повторно виконавчий лист міг бути пред`явлений для виконання в строк до 30.03.2020 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» в розмірі 2154313,15 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті становить 845231,32 грн; заборгованість за процентами - 1309081,83 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження наявності зазначеної вище заборгованості позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 48/1 від 28 листопада 2016 року. Однак, з таким розміром заборгованості суд погодитись не може виходячи з наступного. Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позикодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Таким чином, позивачем не доведено розмір заборгованості, яка має бути стягнена з відповідача [PERSON] .. Натомість, розмір заборгованості був визначений рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області при розгляді справи № 2042/2-534/11, яким було стягнуто 363207, 84 грн., що суттєво відрізняється від заборгованості, зазначеної в даному позові. Також суд звертає увагу на наступне. Так, 24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги № 1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (а.с. 18-29). Проте, з вказаних документів не вбачається, в якому саме розмірі передано право вимоги Банка до нового кредитора. Згідно п.1.2 Договору Іпотеки іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 11202255000 від 22 серпня 2007 року( надалі кредитний договір -1), також іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 11204537000 від 27 серпня 2007 року (надалі кредитний договір 2) ( разом кредитний договір 1 та кредитний договір 2 надалі названі « Кредитний договір»). Пунктом 2.1.2вказаного договору іпотеки встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель зобов`язаний потягом п`яти календарних днів попередити іпотекодавця про відступлення прав за договором іпотеки чи за кредитним договором. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року запропоновано позивачу надати докази повідомлення відповідача у відповідності до п.2.2.1 договору іпотеки від 27.08.2007 року . У заяві про долучення доказів, наданої позивачем 25 травня 2021 року , позивач вказує про те, що відповідно до п.2.2.1 договору іпотеки АКІБ « УкрСиббанк», як первісний іпотеко держатель повинен був повідомити іпотекодавців про відступлення прав вимоги за договором, а тому позивач вважає, що докази повідомлення іпотеко давці про відступлення повинні знаходиться у АКІБ « УкрСиббанк». Після перевірки матеріалів кредитної справи № 11202255000 доказів повідомлення іпотекодавців про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 27.08.2007 року відповідно до пункту 2.2.1 договору іпотеки від 27.08.2007 року не виявлено. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Законуза рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Згідно з статтею 16 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, обтяження об`єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Щодо змісту понять «спосіб захисту прав та інтересів іпотекодержателя», «підстава звернення стягнення на предмет іпотеки», «спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки», «спосіб задоволення вимог іпотекодержателя» Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення судує: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Такі висновки сформульовано у Постанові Великої Палати від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15 (провадження № 14-112цс19). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги недоведеність позивачем загального розміру заборгованості (вимог) та всіх її складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, та те, що сторони передбачили у іпотечному договорі позасудове врегулювання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, судовий збір покласти на позивача.

Outcome: dismissed