Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив сунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною, що вчиняються з боку відповідача, та визначити способи участі батька у вихованні дитини, встановивши відповідний регламент побачень батька з дитиною, а саме щотижневі зустрічі у четвер після 19 години та раз на місяць у вихідні дні з ранку суботи до вечора неділі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 09.06.2010 року по 05.09.2013 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю [PERSON], яка створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, уникаючи надання йому можливості спілкуватись з дитиною, проводити спільно з нею час, хоча позивач добровільно несе витрати по участі в утриманні дитини та належно виконує інші батьківські обов'язки. Оскільки мирним способом вирішити питання участі батька у вихованні дитини не вдається, то позивач вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили про задоволення позову, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та вказав, що спілкування позивача з дитиною негативно відображується на моральному стані дитини, яка стає нервовою, дратівливою, а отже таке спілкування не є доцільним. Також вказав, що на сьогодні відповідач фактично створила нову сім'ю, має чоловіка, а отже спілкування позивача з дитиною також негативно відображається на відносинах у її родині. Представник третьої особи органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала поданий до суду висновок органу опіки та піклування від 09.10.2014 року №108-12454/01, за яким третя особа вважає доцільним встановити такий порядок сумісного проведення часу батька та дитини: щомісячно кожного четверга з 17.00 години по 19.00 годину та в першу суботу місяця з 10.00 до 13.00 години. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 09.06.2010 року по 05.09.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, між останніми існує спір з приводу спілкування позивача з дитиною, оскільки відповідач створює йому перешкоди у такому спілкуванні, уникаючи від надання йому можливості спілкуватись з дитиною, проводити спільно з нею час, хоча позивач добровільно несе витрати по участі в утриманні дитини та належно виконує інші батьківські обов'язки. Відповідно до ч. 4-5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.10.2014 року №108-12454/01 доцільним є встановити такий порядок сумісного проведення часу батька та дитини: щомісячно кожного четверга з 17.00 години по 19.00 годину та в першу суботу місяця з 10.00 до 13.00 години. Згідно частини 2 та 3 статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Вказаною нормою закону гарантовано право того з батьків, хто проживає окремо, на особисте побачення з дитиною, тобто без присутності інших осіб, в тому числі й іншого з батьків. Частиною 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках і якщо це викликано інтересами дитини. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та їх представників, після чергових побачень позивача з дитиною, остання була стурбована, дратівлива, погано засипала. Відповідно до висновку психологічного обстеження, наданого громадською організацією «Центр допомоги сім'ї», малолітня [PERSON] вважає своїм батьком вітчима, [PERSON], якого любить та називає татом, біологічного батька, [PERSON], до кола сім'ї не вводить. Виходячи з вказаного, суд вважає правильним обумовити щомісячні побачення позивача з дитини в робочі дні присутністю матері, [PERSON]. Частиною 1 статті 159 СК України також встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд, заслухавши пояснення сторін та представників в частині визначення регламенту побачень, вважає правильним встановити такий: щомісяця кожного четверга з 17.00 до 19.00 години в присутності [PERSON] та в першу суботу місяця з 10.00 до 13.00 години без присутності [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial