Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2000 року, від спільного\~ проживання\~ мають дочку [PERSON] [PERSON] народження, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, та поглядів на сімейне життя, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття,\~ а тому позивач просив\~ розірвати шлюб. Позивач\~ в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду даної справи була повідомлена\~ належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила, та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений\~ належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 18.07.2000 року зареєстрували шлюб, мають повнолітню дочку [PERSON]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є\~ те, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння та поглядів на сімейне життя. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що\~ рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~\~\~\~\~\~ Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив\~ залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved