Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, вказуючи, що 12.08.2011 року ПАТ «ВТБ Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №182/2011-98, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 89500,00 грн. строком до 20.08.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,00% на рік. В якості забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів відповідачкою було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб марки Peugeot, модель 107, тип легковий комбі, 2011 року випуску, колір-білий, реєстраційний номер АН0701СР. Починаючи з 19.07.2014 року відповідачка припинила виконувати зобовязання за кредитом, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 101 992,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 57 725,71 грн., заборгованість за відсотками 8 835,79 грн., урахування індексу інфляції та 3 % річних 35 430,94 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідачки, а також суму судового збору в розмірі 1529,89 грн. При цьому також зауважуючи, що набув право нового кредитора перед відповідачкою, у звязку з укладенням 22.06.2015 року між ним та ПАТ «ВТБ Банк» договору відступлення право вимоги. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві. Відповідачка повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2011 року ПАТ «ВТБ Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №182/2011-98, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 89500,00 грн. строком до 20.08.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,00% на рік. Згідно п.5.2.4., п.4.10., п. 7.1. вказаного кредитного договору №182/2011-98, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення. За наявності прострочення виконання зобов'язань Позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування втрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору. У разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення Кредиту та/або Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, згідно до якого, Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. Крім того, 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування позивних вимог. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшли всі права ПАТ «ВТБ Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка має загальну заборгованість за кредитним договором №182/2011-98 від 12.08.2011 року в розмірі 101 992,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 57 725,71 грн., заборгованість за відсотками 8 835,79 грн., урахування індексу інфляції з серпня 2014 року по вересень 2015 року в розмірі 33\~243,69 грн., 3 % річних з 19.07.2014 року по 22.10.2015 року в розмірі 2187,25 грн. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем у своєму позові. Таким чином, вимоги позивача до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, є доцільнимита підлягає стягненню вищевказана сума боргу за кредитом, оскільки [PERSON] умов кредитного договору не виконує, в той час, як цивільно-правові зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1529,89 грн.

Outcome: approved