Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він є власником домоволодіння № 33 по вулиці Дачній в м. Маріуполі, в якому мешкаю з сімєю. Також він користується земельною ділянкою 33 по вулиці Дачній в м. Маріуполі, а з 1995 року користується і сусідньою ділянкою № 31 по вулиці Дачній в м. Маріуполі для ведення садівництва. Після смерті батька [PERSON], померлого 30 липня 1989 року, він мешкав у спадковому будинку і не оформлював документи, та лише 17.06.2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. 19.11.2015 року він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельна ділянка № 33 по вулиці Дачній в м. Маріуполі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У 2013 році він звернувся до Державного підприємства «Азовінжгеодезія» з метою розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,1200 га для ведення садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі. 26.11.2013 року він отримав Рішення Маріупольської міської [PERSON] за № 6/30-3880 про дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі. У звязку з проведенням АТО у м. Маріуполі Державне підприємство «Азовінжгеодезія» на протязі 2014 року постійно не працювало, тому своєчасно не були підготовили належні для оформлення документи та він пропустив строк для подання документів на затвердження. 08.09.2015 року він повторно отримав рішення Маріупольської міської [PERSON] за № 6/52- 5708 про дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі, проте у звязку з із припиненням діяльності ДП «Азовінжгеодезія», документи щодо проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому видані так і не були, тож сплинув строк для подання документів на затвердження. У жовтні 2016 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг і подав всі документи для надання повторно дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі. Рішенням Маріупольської міської [PERSON] від 03.03.2017 року за № 7/16-1258 мені було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі з тих підстав, що раніше він дозвіл отримував, але проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підготовлений та погоджений у встановленому порядку не був. Вважає, що відповідач помилково прийняв рішення про відмову, не вірно застосував норми матеріального закону, а тому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Маріупольської міської [PERSON] від 03.03.2017 року за № 7/16-1258 про відмову йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі, зобов'язати відповідача прийняти рішення, яким надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідачка в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, а також письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, також зауваживши, що рішенням про дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки втрачає чинність за спливом 12 місяців з дня його прийняття. Посилання позивача на припинення діяльності Державного підприємства «Азовінжгеодезія» та втратою документів є не доцільними, оскільки відповідно до п. 3 рішення Маріупольської міської ради від 26.11.2013 № 6/31-3880 так і від 09.09.2015 № 6/52-5701 усі витрати повязані з розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до прийняття рішення міською радою про передачу земельної ділянки у власність є комерційним ризиком замовника, тобто самого позивача, Маріупольська міська рада не несе відповідальності за договірні відносини між сторонами за договором. Оскільки позивачем було фактично проігноровано два рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та не виконано вимоги цих рішень, Маріупольська міська рада у межах повноважень та у спосіб, що не суперечить законодавству прийняла законне рішення про відмову у наданні дозволу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015 року, за № 2-512 [PERSON] є власником домоволодіння № 33 по вулиці Дачній в м. Маріуполі, а також відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником земельної ділянки № 33 по вулиці Дачній в м. Маріуполі, площею 0,0787 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Маріупольської міської ради від 26.11.2013 року за № 6/30-3880 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі, яке відповідно до п.2 втрачає чинність за спливом 12 місяців з дня його прийняття. Рішенням Маріупольської міської ради від 01.09.2015 року за № 6/52-5701 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі, яке відповідно до п.2 втрачає чинність за спливом 12 місяців з дня його прийняття. Рішенням Маріупольської міської ради від 03.03.2017 року за № 7/16-1258 відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі. Вирішуючи даний позов по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1. 2, 3 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною [PERSON] Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 25, ч.ч. 1, 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Проте, стороною відповідача не надано суду жодного доказу прийняття оскаржуваного рішення від 03.03.2017 року за № 7/16-1258 про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі відповідно до вимог ст. 123 ЗК України, а зазначена у вказаному рішенні підстава даної відмови у вигляді не здійснення у передбачені строки підготовки та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не передбачена положеннями вказаної статті. Згідно пунктів г, д ч.3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом п.10 ч.2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а оскаржуване рішення від 03.03.2017 року за № 7/16-1258 не відповідає вимогам законодавства та порушує законні права та інтереси позивача, тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню. При цьому, враховуючи, що суд не уповноважений зобовязувати колегіальний орган прийняти рішення, тому позовні вимоги в частині зобов'язання Маріупольську міську [PERSON] прийняти рішення, яким надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 для індивідуального садівництва по вулиці Дачній № 31 в м. Маріуполі, задоволенню на підлягають На підставі викладеного та

Outcome: partial