Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 липня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28 лютого 2017 року в розмірі 12094,02 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1894,11 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 6667,81 грн., заборгованість по комісії та пені у розмірі 2480,00 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 552,10 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 28 лютого 2017 року у розмірі 12094,02 грн., та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що 03 липня 2013 року відповідачем останній раз сплачено по кредитному договору. Крім того, строк дії кредитної картки спливає у 2016 році. Не підлягає застосуванню строк позовної давності до вимог про стягнення пені через неможливість встановити початок перебігу строку позовної давності. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. До суду надійшла заява про застосування строків позовної давності. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 25 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н на отримання кредиту у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5, 6, 7-30). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 липня 2012 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28 лютого 2017 року становить у розмірі 12094,02 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1894,11 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 6667,81 грн., заборгованість по комісії та пені у розмірі 2480,00 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 552,10 грн. (а.с. 3-4). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, заборгованість по Кредитному договору становить 1894,11 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом становить 6667,81 грн. Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг за не своєчасну оплату послуг, передбачених Умовами Клієнт платить Банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від сумі заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. по кредитним картам відкритим валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням начислених і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Тому, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість по комісії та пені у розмірі 2480,00 грн., позовні вимоги про стягнення фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 552,10 грн. не підлягають задоволенню. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Представником позивача заперечував проти застосування строків позовної давності, оскільки 03 липня 2013 року відповідачем частково сплачено заборгованість за кредитним договором. Крім того, відповідно до довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» строк дії кредитної картки до червня 2016 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного суду України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт за користування кредитними коштами передбачено сплату обов'язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року у розмірі 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Як вбачається з виписки по особовому рахунку останній платіж відповідачем було здійснено 03 липня 2013 року (а.с.77-79). 03 травня 2017 року банком було пред'явлено вимогу про виконання зобов'язань шляхом звернення до суду з позовом. Отже, вимогу до відповідача про виконання взятого ним зобов'язання було пред'явлено поза межами строків позовної давності. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed