Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 31.05.2006 року з відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, у відповідності до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 28.02.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 16929.01 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 16929.01 грн., та судові витрати. Від представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла письмова заява, в якій він на позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутність не просив. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 11 червня 2014 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 31.05.2006 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» , з заявою, якою просив надати кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши зазначену заяву, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (надалі - Правила), тарифами банку, тобто надав свою згоду на приєднання до запропонованих умов кредитування. За п. 3.1 Умов банк відкрив клієнту картрахунки, видав картку, вид та строк дії яких визначений у заяві та пам'ятці клієнта. Згідно з п. 6.5 Умов відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам, перевитраті платіжного ліміту, комісії. Пунктом 8.6 Умов був передбачений обов'язок відповідача сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбаченим договором, більш, ніж на 120 днів. Відповідно до п. 3.1.3 Правил після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін, якщо не надійшло письмової заяви держателя картки про закриття картрахунку. Через порушення [PERSON] взятого на себе зобов'язання, станом на 28.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 16929.01 грн., яка складається з: 4395.01 грн. - заборгованість за кредитом; 11251.67 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 782.33 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно існують договірні кредитні відносини; відповідач належно не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; заборгованість, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено, що вищезазначена заборгованість утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 16929.01 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За приписами ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає документально підтверджений судовий збір у розмірі 243.60 грн. На підставі ст. ст. 526, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved