Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати по виплаті кредиту за Кредитним договором № МL-705/138/2008 від 04.03.2008 року та Договором іпотеки № РМL 705/138/2008 від 06.03.2008 року у сумі 60592,00 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08.10.1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харковської областіміж сторонами був зареєстрований шлюб. 27.01.2006 року позивачем був оформлений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Джерелом грошових коштів на придбання квартири були гроші, отримані позивачем в Харківській філії ТОВ «Український промисловий банк» за Кредитним договором № 64/06-К від 27.01.2006 року та Іпотечному договору № 64/06-К/Z від 27.01.2006 року в сумі 102212,00 грн. з відома і згоди відповідача та раніше накопичені грошові кошти сім'ї. Для отримання більш вигідніших умов кредитування 04.03.2008 року було прийнято рішення про зміну банку-кредитора та позивачем був оформлений Кредитний договір № МL-705/138/2008 від 04.03.2008 року та подальший Договір іпотеки № РМL-705/138/2008 від 06.03.2008 р. в Закритому акціонерному товаристві «ОТП Банк». Сума кредитного говору склала 160000, 00 грн. Договір оформлявся з відома і згоди відповідача за Договором поруки №SR-705/138/2008 від 04.03.2008 р. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS]. За рахунок отриманих грошових коштів в банку був погашений залишок заборгованості по кредиту та сума, що залишилася, була витрачена на подальше погашення кредиту, а також на погашення заборгованості по капітальному ремонту предмету іпотеки. 02.04.2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. На момент розірвання шлюбу заборгованість за вищезазначеним договором перед «ОТП БАНК» складала 115917,00 грн. Ленінський районний суд м. Харкова 23 травня 2014 року ухвалив заочне рішення у справі, яке було скасовано і суд призначив справу до розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач з'явився. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі у первісному вигляді. Відповідачка та її представник у судове засідання з'явилися, посилались на свої заперечення, в яких викладають обставини, що на їх думку є суттєвими для вирішення справи. Так, [PERSON] зазначає, що фактично повторний поділ майна в даному судовому процесі є протизаконним. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Такий розподіл відбувся згідно судового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.02.2013 р., а Ленінський районний суд м. Харкова при винесенні заочного рішення від 23.05.2014 р. фактично вдруге вирішив питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, розподіливши боргові зобов'язання. Крім того, суд при винесенні заочного рішення по даній справі не взяв до уваги той факт, що позивач [PERSON] оформив договір позики грошових коштів із [PERSON] 27 квітня 2012 року. А шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний 2 квітня 2012 р. відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова. Таким чином, [PERSON] не повинна відповідати за боргами колишнього чоловіка, оскільки відповідно до п.4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тобто, при вирішенні вказаної справи суд не може посилатись на ст. 65 СК України, оскільки станом на день оформлення позики грошових коштів, частину з яких позивач [PERSON] бажає стягнути з [PERSON], вони вже не були подружжям, а шлюб між ним був розірваний відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 2 квітня 2012 р. Крім цього, позивач [PERSON] самостійно прийняв рішення про дострокову сплату кредиту за квартиру у зв'язку з його особистим життям та бажанням виділити йому грошовий еквівалент 1/2 частки спільної квартири. Таким чином, суд при винесенні заочного рішення по справі не взяв до уваги те, що позивачем [PERSON] був укладений договір позики та була здійснена сплата кредиту вже після розірвання шлюбу між сторонами (2 квітня 2012 р.) та ця обставина є суттєвою для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Матеріалами справи встановлено, що 08.10.1983 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №57 (а.с. 14). Суд встановив, що не заперечується сторонами, що у зв'язку з відсутністю грошових коштів в сім'ї на придбання житла в м. Харкові, сторони були вимушені оформляти кредитні договори забезпечені іпотекою. Договори оформлялися на користь сім'ї. Джерелом грошових коштів на придбання квартири були гроші, отримані позивачем в Харківській філії ТОВ «Український промисловий банк» за Кредитним договором № 64/06-К від 27.01.2006 року та Іпотечному договору № 64/06-К/Z від 27.01.2006 року в сумі 102212,00 грн. з відома і згоди відповідача та раніше накопичені грошові кошти сім'ї. Для отримання більш вигідніших умов кредитування 04.03.2008 року було прийнято рішення про зміну банку-кредитора та позивачем був оформлений Кредитний договір № МL-705/138/2008 від 04.03.2008 року та подальший Договір іпотеки № РМL-705/138/2008 від 06.03.2008 р. в Закритому акціонерному товаристві «ОТП Банк». Сума кредитного говору склала 160000, 00 грн. Договір оформлявся з відома і згоди відповідача за Договором поруки №SR-705/138/2008 від 04.03.2008 р. 02.04.2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На момент розірвання шлюбу заборгованість за Кредитним договором № ML-705/138/2008 від 04.03.2008 р. перед «ОТП БАНК» складала 115917,00 грн. Після розірвання шлюбу позивачем 09.04.2012 р. був виплачений поточний платіж в сумі 3467,00 грн. за Кредитним договором ML-705/138/2008 від 04.03.2008 р., підтвердженням чого є квитанцієя № 14 від 09.04.2012 р. (а.с.15). Так, 27.04.2012 р. [PERSON] за договором позики, оформленої у нотаріуса, узяв у борг гроші у громадянки [PERSON] в сумі 120000, 00 грн. ( а.с. 16). За посвідчення договору позики у нотаріуса позивачем були понесені витрати в сумі 1400,00 грн., що підтверджується довідкою б/н від 27.04.2012 р. (а.с. 18). 27.04.2012 року [PERSON] був сплачений залишок заборгованості по кредиту в сумі 115917,00 грн., підтвердженням чого є квитанція № 20 від 27.04.2012 р. (а.с. 19) та довідка банку «ОТП БАНК» №705-6/597 від 28.04.2012 р. (а.с. 20). 30.11.2012 року у зв'язку з погашенням позивачем заборгованості по Кредитному договору № МL-705/138/2008 від 04.03.2008 р. «ОТП БАНК» зняв заборону на відчуження квартири №9 по вулиці Володарського в будинку 84 м. Харкова, (а.с. 21). За вчинення нотаріальних дій, а саме: зняття заборони з відчуження квартири позивачем було сплачено нотаріусу 400,00 грн., що підтверджується довідкою від 30.11.2012 р. (а.с. 22) та копією Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація вилучення запису) №39059929 від 30.11.2012 р. (а.с. 23), копією Витягу про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстрація вилучення запису) №39059787 від 30.11.2012 р.(а.с. 24). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.02.2013 р. поділено майно між позивачем та відповідачем, що було об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме квартира № 9 за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 84 (а. с. 25-27). В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано право власності на: - 1/2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 30); - 1/2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 33) В результаті поділу майна і подальшого його продажу, відповідач на виручені від продажу 1/2 частки квартири кошти придбала собі житло, а саме окрему квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, згідно з ч. 4 ст.65 СК України, договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року вказано про те, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 520, 629 ЦК України питання щодо укладення кредитного договору і заміни боржника у вже укладеному договорі, відноситься до компетенції банку як кредитора. Крім того, відносини щодо боргів подружжя, що виникли в період шлюбу сторін, знаходяться за площиною спірних правовідносин і є зобов'язаннями боржника перед кредитором. У відповідності до ст. 65 СК України дружина і чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Разом з цим суд вважає, що поділ в рівних частинах боргу, що є не сплаченим на час розгляду справи з метою врахування вказаної суми боргу при вирішенні питання про стягнення боргу за виплаченим кредитом, не ґрунтується на способах захисту цивільних прав та інтересів, визначених у ст. 16 ЦК України, оскільки, на думку суду, поділу між подружжям повинні були підлягати грошові кошти, які вже сплачені ними в рахунок погашення боргових зобов'язань, а не ті, що підлягають сплаті в майбутньому. При цьому, як встановлено в ухвалі апеляційної інстанції від 04 квітня 2013 року між сторонами існувала наявність не вирішенного спору щодо використання грошових коштів, одержаних [PERSON] в кредит в 2008 році в ОТП БАНК на сумму 160000 грн. та дострокове погашення [PERSON] цього кредиту. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Таким чином, договір позики не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed