Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року, про що зроблено актовий запис №195 у Хустському районному відділі ДРАЦСу. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на життя, які привели до втрати між ними взаємоповаги та повного припинення шлюбних відносин, через які він виїхав до Канади де працює та проживає тривалий час. За обоюдною згодою між собою вони вирішили, що подальше сімейне життя між ними неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON], подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву в якій визнала позовні вимоги, не заперечила проти задоволення позову та просив розглядати справу у її відсутності, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки під час розгляду справи відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. У зв'язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 грн. ( 640 грн. х 50%).

Outcome: approved