Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 21.01.2016 року між ним та ТОВ «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 002834, на виконання умов якого ним проведено перерахунок грошових коштів в сумі 51000 грн. на розрахунковий рахунок відповідача за № 26004482354. Вважає, що даний договір порушує його права, як споживача, містить несправедливі умови, тому підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що у договорі відсутні обов'язкові дані специфікації предмету договору, зокрема дані індивідуальних технічних характеристик та комплектації транспортного засобу; не міститься умов щодо якості предмету лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів, технічних умов. У договірних умовах не дотримано право лізингоодержувача на вибір постачальника предмета лізингу, оскільки ні в договорі, ні у специфікації до нього постачальника предмета лізингу не зазначено взагалі. У зв'язку з ненаданням йому додатків №№ 1, 2, 3 до договору, у нього відсутні документи, що підтверджують виконання договору, учасником якого є він як споживач. Відповідно до п. 17.2 договору передбачено, що підписання цього договору, додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Однак, додатки №№ 1, 2, 3 сторонами підписані не були, хоча додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», який є невід'ємною частиною основного договору, містить істотні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами, зокрема: розмір фінансових активів, який є обсяг фінансування та винагорода лізингодавця, строк сплати. Крім того, зміст основного договору не містить повної та достовірної інформації про фінансові послуги, що надаються відповідачем, що порушує його права як споживача. За наведених обставин, вважає, що договір з відповідачем належним чином укладений не був, тому у останнього не виникало підстав для отримання сплаченого ним платежу в сумі 51000 грн., який був безпідставно перерахований на рахунок відповідача. Тому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 51000 грн., 3% річних за час користування ними в сумі 37,72 грн. та суму одержаних доходів чи доходів, які могли бути отримані відповідачем за час користування даними коштами. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, пояснили, що крім зазначених у позовній заяві підстав задоволення вимог, підставою стягнення коштів є також те, що договір фінансового лізингу від 21.01.2016 року, сторонами якого є ТОВ «ВАШ АВТО» та [PERSON], нотаріально не посвідчувався, тому відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків для сторін, в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний повернути позивачу сплачені ним на виконання цього договору кошти в сумі 51000 грн. Представник відповідача, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з?явився, причини неявки суду не повідомив. В зв'язку з неявкою представника відповідача, згодою позивача та його представника на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих доказів, суд знаходить позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2016 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 002834. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, предметом договору є транспортний засіб - трактор Беларус 892, об'єм двигуна 4,75, тип КПП - мех., привід 4х4. Згідно п. 8.2. договору сторони погодились, що вартість предмета лізингу на час укладення договору становить 18888,89 доларів США, що на час укладення договору еквівалентно 510000 грн. Відповідно до п.1.7 договору, предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст.9 даного Договору. 21 січня 2016 року позивачем було сплачено на рахунок відповідача кошти в сумі 51000 грн. Станом на час звернення до суду з позовом позивач не отримав у користування предмет лізингу. Позивач вказує, що договір № 002834 фінансового лізингу від 21.01.2016 року є недійсним в силу того, що порушує його права, як споживача, тобто всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу; містить несправедливі умови, нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 21.01.2016 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON] нотаріально посвідчено не було. Оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, тому такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч.2 ст. 215 ЦК України), тому в частині позовних вимог про визнання договору фінансового лізингу недійсним слід відмовити. Згідно з п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Також, згідно п. 10 цієї ж Постанови, реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь сплачених ним коштів в сумі 51000 грн. є правомірною, тому суд застосовуючи реституцію, стягує з відповідача на користь позивача передані за договором фінансового лізингу № 002834 від 21.01.2016 року кошти у сумі 51 000 грн., що відповідає суті реституції, яка полягає у поверненні стороною всього отриманого за недійсним договором. В задоволені вимог про визнання договору недійсним слід відмовити, оскільки судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 002834 від 21.01.2016 року є нікчемним, тому в силу ч.2 ст. 215 ЦК України визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України, про стягнення одержаних відповідачем доходів чи доходів, які могли бути отримані ним за час користування грошовими коштами в сумі 51000грн. задоволенню не підлягають, як такі що не ґрунтуються на законі. Судовий збір підлягає стягненню в дохід держави в розмірі 1378 грн., оскільки позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений при подачі до суду позову від сплати судового збору.

Outcome: partial