Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що 18 березня 2017 року між ним та [PERSON] , було укладено договір позики грошових коштів. За вказаним договором позики Позивач того ж дня передав Відповідачці грошові кошти в сумі 236 989 грн. терміном до 18 квітня 2017 року. Вказує, що на підтвердження укладення зазначеного вище договору позики, у відповідності до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), Відповідачем як позичальником було складено на ім`я Позивача як позикодавця письмову розписку в присутності двох свідків. Незважаючи на численні звернення Позивача з вимогою повернути грошові кошти, Відповідачем протягом тривалого часу не було вжито жодних заходів щодо повернення коштів, розстрочення боргу або перегляду термінів виконання зобов`язань. Зазначає, що лише 05 червня 2017 року родичем Відповідачки- [PERSON] через представника Позивача було передано 2 500 доларів США, що на дату їх передачі становило 65 250 грн., про що на розписці міститься відповідний запис. Звертає увагу, що в подальшому Відповідачем більше не виконувались зобов`язання та на контакт вона не виходила, а саме, кореспонденцію Відповідач не отримує, відповідно відповіді від неї не надходять, усні звернення остання повністю ігнорувала, а потім змінила телефонний номер та взагалі зв`язок із нею відсутній, так само, особистих зустрічей уникає. Вказує про те, що несплата Відповідачем суми боргу після закінчення строку, встановленого в договорі позики (після 18 квітня 2017 року) по теперішній час є простроченням виконання грошового зобов`язання. Стверджує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, Відповідачу нараховуються інфляційні збитки, яких зазнав Позивач та три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку інфляційних збитків, загальна сума інфляційних втрат за період з 19.04.2017 року по 31.03.2019 року складає 41018,01 грн. Також, згідно розрахунку, 3% річних за період з 19.04.2017 року по 31.03.2019 року складає 11069,92 грн. Звертає увагу, що оскільки, договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, при визначенні розміру процентів слід враховувати облікову ставку Національного банку України, починаючи з дати отримання позики, а саме з 18 березня 2017 року. Таким чином, згідно розрахунку, проценти за договором позики за весь час користування грошовими коштами складають 61026,08 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 171 739 грн. за договором позики, 41 018, 01 грн. інфляційних збитків, 11 069, 92 грн., що складає 3% річних, 61 026, 08 грн. процентів за договором позики за весь період користування грошовими коштами, а також стягнути на користь позивача понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належний чином повідомлений. Згідно заяви, що надійшла від представника позивача, просять розгляд справи проводити без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про отримання поштової кореспонденції суду, а також оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно розписки від 18.03.2017 року (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 236989,00 грн., які [PERSON] передав їй за адресою: [ADDRESS] , в присутності двох свідків. Вказану суму [PERSON] зобов`язується повернути до 18.04.2017 року. Вимоги ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦКУ [PERSON] зрозумілі. Також, як вбачається з розписки, 05.06.2017 року представником позивача від [PERSON] були отримані грошові кошти в розмірі 2500 доларів США по курсу валют 26,10 грн з 1 долар США. Листом від 12.01.2019 року № 5/2 на адресу [PERSON] направлявся лист з вимогою повернути отримані від [PERSON] грошові кошти. Згідно розрахунку інфляційних збитків, загальна сума інфляційних втрат за період з 19.04.2017 року по 31.03.2019 року складає 41018,01 грн. Згідно розрахунку, 3% річних за період з 19.04.2017 року по 31.03.2019 року складає 11069,92 грн. Згідно розрахунку, проценти за договором позики за весь час користування грошовими коштами складають 61026,08 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи з п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно зі статтею 526 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки, під час судового розгляду справи встановлено, що позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 236989 грн., що підтверджується копією розписки, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів виконала частково, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання, відзив на позовну заява не подала, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному у обсязі. Стягненню з відповідача на корить позивача також підлягає судовий збір на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 526, 536, 610, 611, 631, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved