Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO SF69Y, 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON]; визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки CHEVROLET модель AVEO SF69Y, 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 3.09.2012 року, виявив бажання придбати, належний на праві власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.02.2007 року, громадянину [PERSON], автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO SF69Y, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Продаж автомобіля, оформленого у вигляді генеральної довіреності, завіреної приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], реєстр № 1651 від 03.09.2012 року, здійснював громадянин [PERSON] на підставі генеральної довіреності, завіреної приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], реєстр № 1604 від 05.06.2012 року. Після досягнення домовленості про купівлю автомобіля, позивач передав [PERSON] кошти в сумі 64 000 грн., що підтверджується розпискою від 03.09.2012 року, а він прийняв суму коштів та передав автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі. Переоформити автомобіль в ДАІ сторони вирішили через деякий час, [PERSON] надав позивачу генеральне доручення на право володінням автомобілем з правом продати, обміняти, передати в оренду, позичку. Таким чином, [PERSON] передав позивачу автомобіль у власність, як покупцю, а [PERSON] прийняв його автомобіль і заплатив за нього кошти в сумі 64 000 грн. Однак, [PERSON] ухиляється від своїх зобов'язань стосовно перереєстрації автомобіля, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду для визнання договору купівлі - продажу дійсним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 03 вересня 2012 року відповідач [PERSON] написав розписку згідно якої продав автомобіль CHEVROLET, модель AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], по генеральному дорученню від 03.09.2012 року. В момент продажу автомобіля арешти та штраф відсутні (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] власником автомобіля CHEVROLET, модель AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7). 25 червня 2012 року [PERSON] видана довіреність на [PERSON], згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] бути його представником в органах ДАІ та інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належного йому на праві власності автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER] (а.с. 5). 03 вересня 2012 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження належним [PERSON] автомобілем CHEVROLET, модель AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER] (а.с. 6) Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і заплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України). Судом встановлено, що на момент розгляду справи спірний транспортний засіб автомобіль CHEVROLET, модель AVEO SF69Y 2006 року випуску, оранжевого кольору, шасі (кузов, рама) [NUMBER] зареєстрований за [PERSON], що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. При оформленні довіреності перехід права власності не відбувається. За ст.237 ЦК одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю. Такою дією може бути і продаж самого майна. Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.240 ЦК представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Частиною 1 статті 218 ЦК України визначено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, якщо продавець товару, не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадках, якщо власник не має права вимагати його повернення.(ч.1 ст. 658 ЦК України) У постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13 зазначено, що ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Зазначений правовий висновок відповідно до ст. 360-7 ЦПК України для суду є обов'язковим. Відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів його права власності на автомобіль, а тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] не мав правових підстав від свого імені продавати автомобіль позивачу. В свою чергу позивач право власності на автомобіль в порядку передбаченому законом не набув. Отже, суд прийшов до висновку, що у позивача наявне право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] безпідставно отриманих коштів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки у матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, який би містив всі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, як того вимагають норми статей 202, 203, 207, п. 3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638, глави 54 ЦК України, Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, а також, враховуючи той факт, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed