Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 жовтня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 4.6900 га, належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. За життя [PERSON] складено заповіт, за яким, належну спадкодавцю земельну ділянку він заповів [PERSON]. Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] Проте у прийнятті заяви нотаріусом відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. До судового засідання 16 травня 2018 року від позивача надійшли пояснення, у відповідності до яких останній вказав на те, що причиною пропуску строку стало те, що у січні 2015 року стан його здоровя різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження і лікування, а в подальшому операції та реабілітації. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно з якою підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав. Третьою особою надано суду заяву, згідно з якою остання просила розглядати позов у її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року помер [PERSON] /а.с.5/. 30 листопада 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого 22 жовтня 2014 року [PERSON] Листом нотаріуса від 30 листопада 2017 року № 517/01-16 позивачу у прийнятті заяви відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. В період з 11 лютого 2015 року по 27 квітня 2015 року [PERSON] перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні КП «Обласний діагностичний центр». Виписаний в задовільному стані /а.с.28/. Станом на 16 квітня 2018 року спадкова справа після померлого 22 жовтня 2014 року [PERSON] не заводилася /а.с.29/. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Доказів на підтвердження того, що позивач на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, посилання позивача на неможливість виїзду не є належною підставою для пропуску строку, оскільки не позбавляли особу звернутися до нотаріуса за місцем проживання з відповідною заявою, водночас, матеріали справи підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.28/, якою є перебування на лікуванні в умовах стаціонару. Вказана підстава на думку суду перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори - органу, якому надано право на вчинення нотаріальних дій із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. При цьому позивач належними, допустимими доказами підтвердив обставини, на які він послався в позовній заяві щодо наявності поважних причин пропуску строку, а тому суд приходить до висновку, що неможливістю вчинення дій щодо прийняття спадщини обмежуються спадкові права позивача. Внаслідок викладеного суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном місяць з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved