Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 20.04.2005 року було укладено кредитний договір № 78, за яким відповідач отримав кредит в сумі 15 140,00 доларів США, строком до 18.04.2008 року, зі сплатою 13 % річних. Банк свої зобов'язання виконав. Відповідач зобов'язався повернути кошти у визначений строк та на умовах, передбачених договором. Проте, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. 25.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 755/15591/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь банку боргу в розмірі 1 246 058,33 грн. Незважаючи на рішення суду, зобов'язання відповідачем не виконано до цього часу. Станом на 05.05.2018 року загальна сума заборгованості відповідача становить 1 358 623,33 грн., з них: по кредиту - 15 140,00 доларів США, відсотки - 25 996,42 доларів США, комісія за РО - 0,00 грн., пеня - 276 508,33 грн. Різниця, яка підлягає стягненню з відповідача складає 419 621,42 грн., з яких: відсотки - 5 440,42 доларів США (еквівалент 143 113,09 грн.), комісія - 0,00 грн., пеня - 276 508,33 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, відзив на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 21.05.2018 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 30.05.2018 року відкрито провадження у справі. Згідно ухвал від 25.06.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В суді встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочено ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та [PERSON] 20.04.2005 року було укладено кредитний договір № 78, за яким відповідач отримав кредит в сумі 15 140,00 доларів США, строком до 18.04.2008 року, зі сплатою 13,00 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кошти в строк та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов'язання виконав. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. 25.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 755/15591/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу, який станом на 14.08.2015 року складав: заборгованість за кредитом - 15 140,00 доларів США, заборгованість за процентами - 20 556,00 доларів США, штраф/пеня - 474 591,87 грн. Однак, рішення Дніпровського районного суду м. Києва до цього часу в повному обсязі не виконано. Станом на 05.05.2018 року загальна сума заборгованості відповідача становить 1 358 623,33 грн., з них: по кредиту - 15 140,00 доларів США, відсотки - 25 996,42 доларів США, комісія за РО - 0,00 грн., пеня - 276 508,33 грн. По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між розміром боргу по рішенню суду та боргом станом на 05.05.2018 року - 419 621,42 грн., з яких: відсотки - 5 440,42 доларів США (еквівалент 143 113,09 грн.), комісія - 0,00 грн., пеня - 276 508,33 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи норми статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст кредитного договору, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами Цивільного Кодексу України. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладено у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року. Враховуючи викладені обставини, матеріали справи, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем було заявлено обґрунтовані вимоги, надано належні і допустимі докази, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Оскільки, позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 6 294,32 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved