Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути солідарно з відповідачів 27321,32 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ складає 424182,62 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Банк Універсальний», між яким та [PERSON] 10.10.2007 року був укладений кредитний договір №CL1747, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 20.000 дол. США, строком користування до 10.10.2014 року зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами, а з 15.07.2008 року відсоткова ставка була змінена на 30% річних, з 10.08.2010 року 0 % річних. З метою повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] 10.109.2007 року було укладено договір поруки №CL1747, згідно якого [PERSON] зобовязалася перед банком відповідати з вищевказаним кредитним договором. Позивач посилається на те, що ним виконані умови кредитного договору, натомість боржником умови кредитного договору не виконано чим порушено права позивача. Тому позивач просить позов задовольнити. До суд надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], в якому вона просила суд визнати договір поруки № CL1747 від 10.10.2007 припиненим. Позовні вимоги мотивовано наступним. 09.12.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості. Протягом 6 місяців після вказаної дії кредитор до [PERSON] не звертався. Крім того, кредитор не повідомляв поручителя про зміну процентної ставки, то банк збільшив розмір зобовязань за договором поруки, а тому така порука вважається припиненою. В судовому засіданні представник банку позов підтримав в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову банку заперечив, зустрічний позов підтримав, заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову банку заперечив, зустрічний позов просив задовольнити, заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: розяснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 10.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено кредитний договір CL1747 (далі Кредитний договір) відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 20.000 дол. США, строком користування до 10.10.2014 року зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами. Згідно додатку 1 до Кредитного договору підвищена процентна ставка в разі прострочення платежу складає 72 % річних. 10.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено договір поруки CL1747 (далі Договір поруки) відповідно до якого [PERSON] зобовязалася перед банком відповідати з вищевказаним кредитним договором. Згідно п. 2.1. Договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору (Кредитного договору) з боржником ([PERSON]В.), внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Останній платіж за договором має бути здійсненим 10.10.2014 року згідно додатку 1 до Кредитного договору. Згідно меморіальних ордерів, копії яких містяться в матеріалах справи банк надав пошти в сумі 20000 доларів США [PERSON] Позивач направив [PERSON] вимогу від 13.05.2009 року, в якій зазначив, що станом на 12.05.2009 року заборгованість останнього перед банком складає 2116,06 доларів США. Також у вимозі зазначено, що уникнути арешту майна останнього та примусового стягнення боргу останній може в разі термінової сплати всієї заборгованості протягом 5 днів з дати отримання вимоги за Договором кредиту. Така вимога направлена 17.05.2009 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень. 05.12.2009 року Дарницький районний суд міста Києва видав судовий наказ у справі № 2н-655/09 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором в сумі 179716,80 грн. та покладено на [PERSON] судові витрати. Ухвалою 19.09.2014 року Дарницький районний суд міста Києва скасував вказаний судовий наказ. З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомляв [PERSON] про зміну відсоткової ставки (т. 2 арк. 25). При цьому такого ж повідомлення поручителю не направлялось. Згідно розрахунку заборгованості, остання складає 424182 грн. 62 коп., яка складається з 284213 грн. 77 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 119762 грн. 92 коп. - відсотки, 20205 грн. 92 коп. - підвищені відсотки. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом відхиляються посилання відповідачів на висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.05.2016 року № 6001/16-45, оскільки в останній експерт зробив юридичні висновки, щодо кваліфікації платежів за Кредитним договором, і відповідно хибно зробив розрахунок. Щодо строку позовної давності, то останній платіж за договором має бути здійснений 10.10.2014 року, а наказне провадження не свідчить про дострокове настання строку платежу, оскільки банк саме до [PERSON] вимоги про дострокове погашення заборгованості не предявляв. Тому, строк позовної давності банком не пропущено. Враховуючи викладене, позовні вимоги банку до [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Умовами як кредитного договору, так і договору поруки не передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, відповідно збільшення процентної ставки за кредитним договором та зміни строку погашення чергового платежу не були результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель не надавав згоди на зміну основного зобовязання. Договором поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, оскільки основне зобовязання змінено без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим (така ж правова позиція висловлена в п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин). Отже, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Натомість вимоги банку за первісним позовом про стягнення суми боргу з поручителя, договір поруки якого припинено є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: partial