Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є наймачем квартири [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач, який з 2000 року в ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, чим перешкоджає йому як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 27.05.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.03.2019 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 25.03.2019 року за № 30992 (а.с.5-6, 15). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.03.2019 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 25.03.2019 року за № 30992 та відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.04.2019 року № 517 (а.с.15, 20). Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 204 від 31.05.2000 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була надана [PERSON] , з родиною у складі чотирьох осіб: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) (а.с.8). [PERSON] є платником комунальних послуг за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 26.03.2019 року, заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 26.03.2019 року, договором про надання послуг з вивезення побутових відходів (поводження з побутовими відходами) від 28.03.2019 року (а.с.9-14). Актом щодо встановлення фактичного місця проживання від 19.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.16). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, оскільки відповідач у зазначеній квартирі не мешкає понад шість місяців, комунальні платежі не сплачує, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved