Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 14.06.2014 року помер його батько [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом та належним чином прийняв спадщину. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,82 гектара, що розташована на території Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON]. Дану земельну ділянку батько позивача успадкував фактом спільного проживання на день смерті 24.06.2010 року з [PERSON] При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як неможливо встановити чергу спадкування між спадкоємцем та спадкодавцем. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що його батько та [PERSON] з 1995 по 2010 року дійсно проживали однією сімєю, вели спільне господарство, дітей у померлої 24.06.2010 року [PERSON] не було, він приймав участь у її похованні. Відповідач - представник Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обсязі та просить справу слухати без участі представника. Третя особа - нотаріус Першої Лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, просить суд слухати справу без її участі. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та давши оцінку доказам по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, рати-фікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його циві-льних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачен-ня, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 14.06.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.06.2013 року, видане виконавчим комітетом Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 20 (а.с.7), батько позивача (копія повторного свідоцтва про народження від 22.08.1956 року, видане сільською радою Степук Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 13) (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка площею 2,82 гектара у межах, згідно з планом на території Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області для сільськогосподарського використання, що належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 057428, виданого 19.02.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530 [PERSON]. Дану земельну ділянку батько позивача прийняв спільним проживання на день смерті 24.06.2010 року [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька у відповідності до ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріуса. 07.04.2014 року за поданою заявою заведена спадкова справа за № 114/2014, заповіт від імені спадкодавця посвідчувався 31.10.1994 року Лучанською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, за реєстровим № 87, на все майно на користь синів [PERSON] та [PERSON]. Син спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовився заявою, що підтверджується поясненням нотаріуса № 1642/02-14 від 06.12.2017 року. При зверненні до Державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як неможливо встановити чергу спадкування між спадкоємцем та спадкодавцем ([PERSON] та [PERSON]) (а.с.9). Батько позивача [PERSON] та [PERSON] проживали спільно без реєстрації шлюбу за адресою: с. Лука, вул. Набережна, буд. 5 Лохвицького району Полтавської області, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, з 1994 року по день смерті [PERSON] 24.06.2010 рік, тобто 16 років. Поховання померлої [PERSON] провів [PERSON] за власні кошти, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 24.06.2010 року за № 239 (а.с.14). Встановлення факту проживання однією сімєю батька позивача [PERSON] та [PERSON] потрібно позивачу для належного оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пяти років до часу відкриття спадщини. Так згідно пояснень у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], убачається, що померла [PERSON] проживала сумісно з [PERSON] у його будинку продовж 14-15 років, вони вели сумісне господарство, проживали вони як чоловік та дружина та мали спільний бюджет, родичів померлої [PERSON] вони не знають. Коли 24.06.2010 року [PERSON] померла, позивач [PERSON] ховав її за свої кошти. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів наданих свідками, тому що це має юридичне значення для позивача [PERSON], так як для оформлення спадкових прав потрібно встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. За приписами п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved