Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до [PERSON] , третя особа : Відділ реєстрації Синельниківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 червня 2019 року виданого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 240, він набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 липня 2014 року колишній власник вищевказаного будинку, дав дозвіл на реєстрацію місця проживання у вищевказаному будинку за адресою: [ADDRESS] , своєму внукові [PERSON] . Однак на скільки йому відомо, [PERSON] у 2014 році виїхав до міста Москва, Російської Федерації, де оформлює відповідну документацію на постійне місце проживання. Таким чином [PERSON] з 2014 року за вищевказаною адресою не проживає більше шести місяців, не несе витрат по утриманню спірного будинку, не приймає участі у спільному побуті, не є членом його сім`ї, тому вважає, що його таким, що втратив право користування ним. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд, визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] внаслідок відсутності понад встановлені законодавством строки. Зобов`язати Відділ реєстрації Синельниківської міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] [INFO] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Своїм правом\~на подання\~відзиву на\~позовну заяву\~не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа: Відділ реєстрації Синельниківської міської ради у судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечень проти позову немає. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено,\~що згіднокопії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 червня 2019 року виданого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 240 та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 170061544, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 9). Зі змісту позову та з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, проте фактично там не проживає з 2014 року, не бере участі в утриманні житла, комунальні послуги не сплачує. Главою 23 ЦК України, встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на що не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов`язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком зобов`язує належні органи зняти його з реєстрації. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial