Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його наступним. 05.02. 2008 року ПАТ АК ПІБ та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит № 08/7-08-07, на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 300\~ 000, 00 грн. Згідно даного договору [PERSON] зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком платежів. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за даним кредитним договором 05.02. 2008 року між ПАТ АК ПІБ та [PERSON] укладено Договір поруки № 37/12-08, відповідно до якого останній поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Крім того з метою забезпечення належного виконання зобовязання за даним кредитним договором 14.02. 2008 року між ПАТ АК ПІБ та [PERSON] укладено Договір поруки № 51/12-08, відповідно до якого останній поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Позивач зазначає, що Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Натомість боржник [PERSON] взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 08.04. 2016 р. має прострочену заборгованість у розмірі 692\~397, 15 грн. 17.12.2012 року між ПАТ АК ПІБ та ТзОВ Кредитні ініціативи укладено Договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № № 08/7-08-07від 05.02. 2008 року. З огляду на вищезазначене, зважаючи на невиконання відповідачами зобовязань стосовно умов повернення кредиту, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість по кредиту, за відсотками та витрати позивача по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON]Ю та його представник [PERSON] заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоч повідомлялись про дату та час судового засідання, причина неявки суду невідома. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.02. 2008 року ПАТ АК ПІБ та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит № 08/7-08-07, на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 300\~ 000, 00 грн. Згідно даного договору [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користуванні в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком платежів. Відповідно до п. 2.3. вказаного кредитного договору дата остаточного повернення кредиту та процентів за ним відповідно до цього Договору 04.02.2013 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за даним кредитним договором 05.02. 2008 року між ПАТ АК ПІБ та [PERSON] укладено Договір поруки № 37/12-08, відповідно до якого останній поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Крім того з метою забезпечення належного виконання зобовязання за даним кредитним договором 14.02. 2008 року між ПАТ АК ПІБ та [PERSON] укладено Договір поруки № 51/12-08, відповідно до якого останній поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. Як вбачається з матеріалі в цивільної справи, Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику узгоджені договором кредитні кошти. В судовому засіданні встановлено, що боржник [PERSON] взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 08.04. 2016 р. має прострочену заборгованість у розмірі 692\~397, 15 грн, яка складається з: - за кредитом 300\~000 грн; - по відсотках 392\~397, 15 грн. 17.12.2012 року між ПАТ АК ПІБ та ТзОВ Кредитні ініціативи укладено Договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 08/7-08-07від 05.02. 2008 року згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обовязків позивача для стягнення заборгованості з відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти ) і прийняття пропозиції ( акцепту ) другою стороною. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, поки їхній обовязок не буде виконаний в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. п.1 договорів поруки № 37/12-08 від 05.08.2008 року та № 51/12-08 від 14.02.2016 року передбачає, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник, тобто за сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки за невиконання або неналежне виконання зобовязань. Разом з тим в судовому засіданні відповідач та його представник вказують на те, що фактично порука є припиненою з тих підстав, що Банк протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязанням не предявив вимоги до поручителів. Сторона позивача аргументує свою позицію з цього приводу тим, що п. 6.9 Договору про іпотечний кредит 08/7-08-07строк позовної давності встановлено 10 років і поручителі п. 7 договорів поруки підтвердили, що знайомі і згідні з умовами Договору про іпотечний кредит від 05.02.2008 року. Вивчивши зміст договорів поруки, судом встановлено, що строк дії таких зазначено «до повного погашення зобовязань договору про іпотечний кредит № 08/7-08-0». Припинення поруки законодавець повязує, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Враховуючи, що строк виконання основного зобовязання забезпеченого порукою настав 04.02.2013 року і відповідач у передбачений законодавцем строк протягом шести місяців від вказаної дати не предявив вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] відповідно поруки припинились. Вивчивши доводи відповідача щодо існування рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки рішенням суду по договору про іпотечний кредит № 08/7-08-07, що відтак має служити підставою для відмови у задоволенні даного позову з метою уникнення подвійного стягнення за договором кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №\~5 від 30.03.2012 року зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи Іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні Іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Доказів того, що на даний час заборгованість по договору повністю погашена стороною відповідача не надано. Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились в частині вимог до відповідача [PERSON], який заборгованість за кредитним договором добровільно не сплатив, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення. Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial