Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 31 серпня 2015 року, направивши позов до суду поштою. У позовній заяві вказано,що 30 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра», яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №14/2007/2565/Фжр (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 33 000 (тридцять три тисячі) доларів США , на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку № 67, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Гвардійська, строком до 12 жовтня 2027 року.Відповідно до п.1.3.1. Договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12, 39 % річних. Відповідно до п. 1.5. договору, комісія за рахунки за цим договором складає 1,75 % від суми виданих коштів зазначених в п. 1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 374,31 дол. США щомісячно до 10 числа поточного місяця. Для забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON] на користь позивача, 30 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 14/2007/2565/Фжр, згідно якого поручитель зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань. Згідно з умовами договору поруки, [PERSON] відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 1.2., 1.4. Договору). Позивач, як кредитодавець, повністю виконав свій обов'язок передбачений ст. 1054 ЦК України, однак відповідач [PERSON] свій обов'язок з повернення кредиту та відсотків за користування грошима не виконав. Позивач вказує, що станом на 12 травня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом - 32 248,73 дол. США (374 260,86 грн. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); заборгованості по сплаті відсотків - 17 991,83 дол. США (208 803,19 грн. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); пеня за прострочення сплати кредиту - 2 514, 60 дол. США (29 183,05 грн. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штраф за порушення п. 5.3. кредитного договору (не перестрахування нерухомого майна)- 3\~300, 00 дол. США (38 297,97 грн. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штраф за порушення п. 5.3. кредитного договору(не перестрахування позичальника) - 3\~300, 00 дол. США (38 297,97 грн. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року). Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 59 355,16 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12 травня 2014 року - 688\~843 грн. 04 коп. Крім того, позивач зазначив, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПАТ «КБ «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 14/2007/2565/Фжр від 30 жовтня 2007 року в розмірі 59 355,16 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12 травня 2014 становить 688\~843 грн. 04 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідачів заперечував проти позову частково та підтримав письмові заперечення, зміст яких зводиться до наступного. Строк позовної давності для предявлення позивачем вимог про стягнення пені за прострочення сплати процентів в розмірі 2 514, 60 дол. США (29\~183 грн. 05 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штрафу за порушення п. 5.3. кредитного договору (не перестрахування нерухомого майна) в розмірі 3\~300, 00 дол. США (38\~297 грн. 97коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штрафу за порушення п. 5.3. кредитного договору (не перестрахування позичальника) в розмірі 3\~300 дол. США (38\~297 грн. 97 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12травня 2014 року ), сплив відповідно до вимог ст.. 258 ЦК України, а тому просив відмовити в задоволенні позову в цій частині у звязку з пропуском позовної давності. У звязку з тим, що позивачем пропущено передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, договір поруки від 30 жовтня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] припинив свою дію. Вислухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується падати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернутим кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання... Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1,3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра», яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №14/2007/2565/Фжр, забезпечений іпотекою (а.с.8-13), відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 33 000 доларів США, на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку № 67, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Гвардійська, строком до 12 жовтня 2027 року (п.п. 1.1., 1.2., 1.4. договору). Відповідно до п.1.3.1. договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12, 39 % річних. Відповідно до п. 1.5. договору, комісія за рахунки за цим договором складає 1,75 % від суми виданих коштів зазначених в п. 1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 374,31 дол. США щомісячно до 10 числа поточного місяця. Для забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON] на користь позивача, 30 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 14/2007/2565/Фжр (а.с.14), згідно якого поручитель зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань. Згідно з умовами договору поруки, [PERSON] відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 1.2., 1.4. договору). Відповідно до п. 5.к Кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих комісій відсотків та можливих штрафних санкцій позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення виконання зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, визначені в договорі (п.5.1.,5.3 договору). В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свій обов'язок з повернення кредиту та відсотків за користування грошима не виконав, внаслідок чого станом на 12 травня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом - 32 248,73 дол. США (374\~260 грн. 86 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); заборгованості зі сплати відсотків - 17 991,83 дол. США (208\~803 грн. 19 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); пені за прострочення сплати кредиту - 2 514, 60 дол. США (29\~183 грн. 05 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штраф за порушення п. 5.3. кредитного договору (не перестрахування нерухомого майна)- 3\~300 дол. США (38\~297 грн. 97 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року); штраф за порушення п. 5.3. кредитного договору(не перестрахування позичальника) - 3\~300 дол. США (38\~297 грн. 97 коп. в еквіваленті по курсу НБУ на 12 травня 2014 року). Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 59 355,16 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12 травня 2014 року - 688\~843 грн. 04 коп. Розмір заборгованості підтверджено розрахунком 9а.с.15-17), який відповідачами не оспорювався. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПАТ «КБ «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Вказані обставини не оспорювалися відповідачами та підтверджені Постановою Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 (а.с. 5-6), наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» від 05 червня 2015 року № 428 (а.с. 7). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що права позивач порушені, а тому підлягають судовому захисту. Одночасно при вирішення питання про розмір заборгованості та солідарної відповідальності відповідачів суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 5.3 договору поруки № 14/2007/2565/Фжр від 30 жовтня 2007 року, укладеного між позивачем та поручителем - відповідачем [PERSON], дія договору закінчується належним виконанням позичальником (відповідачем [PERSON]М.) взятих на себе зобовязань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-263цс15 від 07 жовтня 2015 року, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України. Аналіз ч.4 статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, виходячи з положень другого речення ч.4 статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Крім того, умовами договору поруки, а саме розділом 2 передбачений порядок виконання зобовязання поручителем, за умови обовязкового направлення поручителю банком повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому, або в частині. Доказі в направлення банком та отримання поручителем такої вимоги позивачем суду не надано. Беручи до уваги, що згідно матеріалів справи останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 11 травня 2014 року, а протягом встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного терміну позивач до суду з вимогою до поручителя [PERSON] не звернувся, суд приходить до висновку про припинення договору поруки між сторонами та відсутність правових підстав на час предявлення позову для солідарної відповідальності відповідача [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним задовольнити заяву представника відповідачів про застосування вимог ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в один рік до вимог позивача про стягнення пені за прострочення сплати процентів в розмірі 2 514, 60 дол. США; штрафу за порушення п. 5.3. кредитного договору (не перестрахування нерухомого майна) в розмірі 3\~300 дол. США; штрафу за порушення п. 5.3. кредитного договору в розмірі 3\~300 дол. США, та в цій частині в задоволенні позову відмовити. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2007 року № 14/2007/2565/Фжр 50\~240, 56 дол. США (що в еквіваленті по курсу НБУ на 15 травня 2014 року становить 583\~064 грн. 05 коп.), з них: 32\~248, 73 дол. США заборгованість за кредитом; 17991,83 дол. США заборгованість за відсотками. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial