Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 08.07.2019 року мотивуючи тим, що 29.08.2017 року відповідач [PERSON] отримав від нього та його дружини [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 127 000 грн. На підтвердження укладання договору позики та його умов, відповідач 29.08.2017 року власноручно написав розписку. Згідно умов договору відповідач зобов`язався повернути кошти до 29.08.2018 року. Строк повернення коштів пройшов, однак, боргу відповідач не повернув. На його звернення та дзвінки не реагує. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, він має сплатити йому 3% річних, тобто 127 000х3%=3810 грн. (за період з 29.08.2018 року по 29.08.2019 року). Таким чином сума боргу відповідача складає: 127 000+3810=130 810 грн. Тому, позивач просив стягнути на його користь з відповідача борг за договором позики в сумі 130 810 грн. та судові витрати. Позивач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, судовий збір просив залишити за ним та просив приєднати до позову оригінал розписки. Відповідач - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього боргу в сумі 130 810 грн. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст.11 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник забов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 29.08.2017 року між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , було укладено договір у формі розписки (а.с. 6), відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав, кошти в розмірі 127 000,00 грн. зі строком повернення до 29.08.2018 року. Відповідач [PERSON] у визначений строк кошти не повернув, тому позивач 08.07.2019 року звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст..612 ЦК України). В даному випадку позивачем надано до суду оригінал розписки про отримання відповідачем (боржником) коштів в розмірі 127 000,00 грн., отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов`язання за договором у визначений строк не виконав, тому позов в частині стягнення суми коштів за договором позики підлягає до задоволення, а саме з відповідача підлягає до стягнення сума коштів в розмірі 127 000,00 грн. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач заявив вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 810 грн. за період з 29.08.2018 року по 29.08.2019 року. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, кошти за договором позики в добровільному порядку не повернув, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від простроченої суми за вказаний період в розмірі 3 810 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, враховуючи, що позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, однак, позивач заявив клопотання про залишення судових витрат за ним.

Outcome: approved