Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором у розмірі 5629,63 гривень та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір було укладено 02.12.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] в розмірі 4000,00 гривень зі сплатою 16 % річних. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» укладено договір факторингу № 31/12-2 згідно якого право вимоги до [PERSON] по кредитному договору передано позивачу. Відповідач скористався послугами банку, отримавши кошти, але не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті коштів за користування кредитом. Останній платіж боржником здійснено 21.01.2015 року. Станом на 30.03.2016 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 5629,63 грн., яка включає в себе борг : 3933 грн. 99 коп. борг за тілом кредиту, 1695 грн. 64 коп. борг за нарахованим та несплаченим відсоткам та комісіям. Позивач зазначає, що в добровільному порядку борг відповідач не погашає, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за відсутності свого представника. Відповідач, якому судові повістки неодноразово надсилалася за останнім відомим місцем реєстрації, в судове засідання не зявився. Тому суд прийняв рішення про розгляд\~справи \~у її \~відсутність з ухваленням \~заочного рішення. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. 02.12.2014 року між ПАТ «Ідея Банк»\~ та [PERSON] було укладено\~ кредитний договір №Р07.235.70536 /а.с. 19-21/, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 4000,00 гривень зі сплатою 16% річних. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяці. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 31 грудня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-2 у відповідності до якого з 31.12.2015 року банк відступив позивачу, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі права вимоги. Право вимоги згідно договору полягає в повному обсязі прав грошової вимоги клієнта до боржника за кредитним договором, всіх повязаним із такими правами грошової вимоги прав клієнта щодо позичальника за кредитним договором, які наявні на день переходу прав вимоги, а також ті, які виникнуть в майбутньому, включаючи але не обмежуючись щодо сум кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, плат, неустойки (штрафів, пень) та інших платежів, що підлягають сплаті у відповідності до умов кредитного договору /а.с. 13-18/. З витягу з Додатку № 2 до Договору факторингу 31/12-1 від 31.12.2015 року вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» право вимоги до [PERSON] по кредитному договору №Р07.235.70536 від 02.12.2014 року. Загальна сума заборгованості станом на 31.12.2015 року становить 5627,90 гривень /а.с 24/. [PERSON] належним чином повідомлена про заміну кредитора в зобовязанні\~ з ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» в звязку з укладенням між сторонами договору факторингу про, що свідчить адресоване відповідачу повідомлення /а.с. 12/. Позивач набув права вимоги до відповідача по кредитному договору №Р07.235.70536 в розумінні ч.2 ст. 517 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Зазначену норму закону відповідач не виконав, в результаті чого в неї виникла заборгованість по кредитному договору. Відповідач отримала кредит в сумі 4000,00 гривень, але' на момент розгляду справи в суді повністю борг банку не повернув, що підтверджується розрахунком станом на 30.03.2016 року /а.с.23/. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає необхідним також задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, виходячи з того, що спір вирішений на його користь, а їх оплата підтверджується платіжним дорученням /а.с.2/.

Outcome: approved