Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить відшкодувати шкоду, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що по договору добровільного страхування транспортного засобу № 759594 від 27 липня 2011 року [PERSON] застрахував автомобіль ВАЗ 21124, д.р.н.[NUMBER], 2008 року випуску, у відкритому акціонерному товаристві НАСК «Оранта» в особі Глобінського відділення Полтавської обласної дирекції НАСК «Оранта», у тому числі і від такого страхового випадку, як пошкодження в результаті ДТП. Строк дії договору з 29.07.2011 року по 28.07.2012 року. Вигодонабувачем за умовами договору визначено АКБ «Правекс-Банк». За ризиком «ДТП» встановлено безумовну франшизу в розмірі 1% від страхової суми. 24 січня 2012 року внаслідок ДТП, що сталася на перехресті вул. Гоголя - Я. Усика у м.Миргороді Полтавської області, застрахований автомобіль був пошкоджений. У відповідності до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2012 року по адміністративній справі № 2012/1407/2012 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], який 24.01.2012 року, керуючи автомобілем «Тайота», д.р.н. [NUMBER], по вул. Я. Усика у м. Миргород порушив п. 16.11 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. 25 січня 2012 року за реєстраційним №13 до страховика надійшла заява від страхувальника про страхову виплату. Страхове відшкодування в сумі 8724,34 грн. перераховано ВАТ НАСК «Оранта» страхувальнику у відповідності до умов договору добровільного страхування транспортного засобу №759594 від 27 липня 2011 року платіжним дорученням №29705 від 08 травня 2012 року на підставі заяви страхувальника про страхову виплату та складеного страхового акту. Представник позивача Пащенко І.О., яка діє на підставі довіреності від 21.08.2013 у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлен належним чином, в тому числі через засоби масової інформації, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 759594 від 27 липня 2011 року [PERSON] застрахував автомобіль ВАЗ 21124, д.р.н. [NUMBER], 2008 року випуску, у відкритому акціонерному товаристві НАСК «Оранта» в особі Глобінського відділення Полтавської області дирекції НАСК «Оранта», у тому числі і від такого страхового випадку, як пошкодження в результаті ДТП. Строк дії договору з 29.07.2011 року по 28.07.2012 року. Вигодонабувачем за умовами договору визначено АКБ «Правекс-Банк». За ризиком «ДТП» встановлено безумовну франшизу в розмірі 1% від страхової суми. 24 січня 2012 року внаслідок ДТП, що сталася на перехресті вул. Гоголя - Я. Усика у м.Миргороді Полтавської області, застрахований автомобіль був пошкоджений. Відповідно до дослідження № ВІ8710АХ-01.02/2 від 01.02.2012 року яке було складено головним спеціалістом ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» та перевірено ДРВ ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» згідно умов страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власникові ВАЗ 21124 д.р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 11064,98 грн. (а.с.19-21). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2012 року по адміністративній справі № 2012/1407/2012 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], який 24.01.2012 року, керуючи автомобілем «Тайота», д.р.н. [NUMBER], по вул. Я. Усика - вул. Гоголя в м. Миргороді, Полтавської області порушив п. 16.11 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. (а.с. 30) Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Шкода, завдана в результаті ДТП, особисто винуватцем ДТП - [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування 25 січня 2012 року звернувся до страховика із заявою про страхову виплату (а.с. 13). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.3. ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). У суду відсутні данні про те що відповідачем виконано вимоги ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або страховий сертифікат «Зелена картка». Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.4 ПВСС України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності, відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до платіжного доручення № 29705 від 08.05.2012 року страхувальнику у відповідності до умов добровільного страхування виплачено страховиком страхове відшкодування в сумі 8724 гривень 34 копійки і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.(а.с.28-29). Згідно платіжного доручення № 23889 від 22 квітня 2014 року, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на підставі положення ст.88 ЦПК України. Окрім того позивачем понесені витрати за подання оголошення у пресі для виклику в судове засідання відповідача в сумі 212,10 грн., які відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 11, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27, 41 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved