Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на дитину одинокій матері. Свої вимоги мотивував тим, що за заявою відповідача від 31.01.2020 року про призначення усіх видів соціальної допомоги Управлінням була призначена допомога на дітей одиноким матерям в сумі 1 882 грн. 52 коп. на шість місяців, починаючи з 01.01.2020 року. Однак, за результатами перевірки було встановлено, що [PERSON] свідомо приховала інформацію про дохід сина [PERSON] , нею при поданні декларації про доходи та майновий стан при оформленні допомоги не було задекларовано його дохід, внаслідок чого виникла переплата бюджетних коштів в сумі 11 291 грн. 93 коп.. Відповідачу були неодноразово надіслані повідомлення щодо необхідності повернення безпідставно отриманих коштів. Проте, станом на дату звернення до суду відповідачем добровільно зайво отримані кошти так і не повернуто на рахунок Управління. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача переплачену допомогу одинокій матері у вказаному розмірі та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема: допомога при народженні дитини; допомога на дітей одиноким матерям. (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). Судом встановлено, що 31 січня 2020 року [PERSON] звернулась з заявою № 49691 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про призначення допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»; п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (а.с.3). Відповідно до рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 21 лютого 2020 року, Управлінням соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації [PERSON] призначено допомогу одиноким матерям відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», з 01.01.2020 року по 30.06.2020 у розмірі 1882,52 грн. кожного місяця (а.с.6). 31 січня 2020 року відповідачем подано до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначено про відсутність у сина відповідача - [PERSON] доходів (а.с.4,5). За результатами планової перевірки достовірності інформації про доходи, яка надходить від Державної податкової служби, було встановлено, що [PERSON] за 2019 рік отримав дохів у розмірі 44 465,43 грн. (а.с.7,8). Відповідно до ст. 18-1, 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданному компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленному порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ст. 18-3 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). Відповідно до п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Мінітсрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, Виплата допомоги на дітей одиноким матерям припиняється у разі, зокрема якщо сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач посилається про наявність у сина відповідача [PERSON] доходів за 2019 рік у розмірі 44 465,43 грн.. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України). 19 червня 2020 року на адресу відповідача направлено повідомлення № 01-54/3841 про відшкодування коштів по переплаченій допомозі на дітей одиноким матерям та попередження про передачу справи до суду (а.с.10). Крім того, відповідачу направлялися листи-вимоги щодо добровільного повернення зайво отриманих коштів: 11.08.2020, 07.09.2020, 05.10.2020, 06.11.2021, 10.12.2020, 16.12.2020, 05.02.2021, 12.03.2021, 18.05.2021 (а.с.11-16). За таких обставин, оцінивши докази, подані позивачем, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1215 ЦК України, якою передбачено повернення безпідставно отриманої допомоги за відсутності недобросовісності з боку набувача, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на дитину одинокій матері є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved