Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 18.05.2017 року мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2016 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не було вказано що на момент звернення її до суду з нього вже стягувались аліменти згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2006 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2006 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] для утримання доньки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. На даний час утримані з нього аліменти загалом становлять 50 % заробітку, що перевищує встановлену законом частку і згідно з його матеріальним положенням та на підставі ст. 192 СК України суд має право зменшити розмір виплати аліментів на утримання дитини з 1/4 на 1/6 частину кожній дитині. Тому, позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь [PERSON] за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2016 року на доньку - [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину заробітної плати щомісячно. 29.07.2017 року позивач подав до суду клопотання в якому просив стягнути з нього на користь відповідача 1/6 частину заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та зазначив, що з березня поточного року з нього почали відраховувати 50 % на утримання обох дочок і йому залишається лише 1670 грн., а ці кошти потрібно розподілити на проживання, харчування та сплату комунальних послуг. Зараз на комунальні послуги не дуже багато виходить майже 400 гривень, але у зимовий період за одне тільки опалення майже 700 гривень щомісяця, 8 гривень потрібно щодня для проїзду на роботу і додому, в середньому 20 робочих днів що складає 160 гривень, на харчування десь приблизно 50 гривень на день що становить 1500 гривень, з таких підрахунків вже не вистачає на життя, тому він знаходиться у скрутному становищі. З довідки про доходи видно місяці де нараховано нормальна зарплата, але це місяці (листопад та грудень) де він був у відрядженні та працював у вихідні дні з оплатою згідно чинного законодавства, та лютий місяць де він отримав відпускні. [PERSON] вказувала у позові про стягнення з нього аліментів, що в неї є ще одна донька від першого шлюбу [PERSON] і вона одноосібно виховує обох доньок, але їй ніхто не забороняє подати позов про стягнення аліментів до першого чоловіка [PERSON], щоб отримувати кошти на утримання старшої доньки, але відповідач цього робити не буде тому, що живе разом з першим чоловіком та ведуть з ним спільне домогосподарство. Він не заперечує, що у 2015 році написав на підприємстві заяву щоб з нього утримували 25% з заробітку на користь відповідача, тоді ще були у шлюбі, а написав заяву підтиском відповідача, якщо б не написав то вона б поїхала від нього. Відповідач може купити будь яку довідку, що донька хворіє, як це вона робила коли [PERSON] виповнилось 3 роки і потрібно було виходити на роботу, і щоб не виходити на роботу купувала довідку про те , що потрібний догляд за дитиною, але донька здорова і ходила до дитячого садку № 142 у м. Миколаєві, як і ті довідки які відповідач купувала на протязі 3 років, що там такі діагнози написані, що у доньки взагалі їх нема і не могло бути. Його нерідному батькові [PERSON] потрібно робити операцію на суглобах ніг, і він зобов'язаний допомогти йому, тому що він виховав його з 5 років, дав освіту, влаштували на роботу. Таким чином, зараз він знаходиться у скрутному становищі, його доходи не покривають найважливіші для життя людини потреби, він не відмовляється сплачувати аліменти, але просить зменшити їх розмір. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду письмові пояснення у справі з клопотанням про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала до суду письмові заперечення, просила в задоволенні позову відмовити та зазначила, що судом при винесені рішення про стягнення аліментів було враховано те, що з позивача вже стягувались аліменти на першу дитину, та було враховано обставини на які позивач посилається в даному позові. Він добровільно написав заяву про стягнення з нього аліментів на доньку. [PERSON] має низку захворювань і потребує значних витрат на ліки та оздоровлення. Усі кошти сплачені за рішенням суду витрачаються на дитину. Мати позивача довгий час була за кордоном та подарувала йому квартиру. Деякий час з позивача не стягували аліменти, тому виникла заборгованість, яку стягують з квітня місяця разом з поточними нарахуваннями. На даний час підстав для зменшення розміру аліментів не має. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, направила до суду письмові пояснення у справі, в яких заперечила проти позову та просила в задоволенні позову відмовити мотивуючи тим, що з 16.09.2000 року по 11.04.2006 року перебувала у шлюбі з позивачем. За роки спільного проживання позивач проявив себе як людина, яка не звикла брати на себе відповідальність за свої вчинки та як людина, яка всіляко уникає зобов'язань. На момент укладення шлюбу вона була студенткою, навчання було на контрактній основі, а тодішній чоловік не допомагав фінансово. В цей період вона завагітніла. Щоб сплатити за навчання та сплатити кошти на лабораторні дослідження для вагітних, вона змушена була поєднувати денне навчання з торгівлею на ринку, а чоловік не допомагав. На пізніх термінах вагітності, навіть у вихідні дні, вона змушена була носити тяжкі сумки з товаром, оскільки позивачу було більше до вподоби полежати вдома на дивані. Він не піклувався про неї ні як чоловік, ні як батько майбутньої дитини. За роки спільного життя, вона ніколи не знала, яка заробітна плата у чоловіка, доходи він приховував та не показував щомісячний розрахунок з роботи і просив спільних знайомих не розголошувати їй про виплату премії. Гроші витрачав не на потреби сім'ї, а на свої власні забаганки ( нові моделі телефонів, тощо). Житло вини винаймали, коштів не вистачало. Коли донці виповнилось 1,5 років вона змушена була піти на роботу. Згадуючи подружнє життя вона може відмітити, що відповідач безвідповідальний батько, який жодного разу не приходив у дитячий садок щоб порадіти за свою дитину. З моменту розлучення і до тепер ( 12 років) взагалі не цікавиться життям, проблемами та станом здоров'я дитини, не приймає участі у її вихованні, не підтримує її, дитина йому просто непотрібна. Іншої допомоги, крім стягнутих аліментів через суд він не надає. Знаючи позивача, вона впевнена, що донька від другого шлюбу його також не цікавить, ти паче, що дитина проживає в іншому місті, а виплата аліментів на дітей зменшує його фінансові можливості для заведення нових знайомств. Як вбачається з рішення суду щодо стягнення аліментів на дочку [PERSON] позивач добровільно сплачував з вересня 2015 року аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. Підстав згідно яких має бути зменшено розмір аліментів позивач суду не надав, а з рішення суду видно, що дитина має ряд проблем зі здоров'ям і потребує цих коштів. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали справи № 357/8746/16-ц, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією паспорта ( а.с.4,5). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.11.2016 року у справі № 357/8746/16-ц ( а.с.6), було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішення набрало законної сили та 16.12.2016 року було видано виконавчий лист. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2017 року становить 10 930,03 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ( а.с.38). Позивач в підтвердження обставин справи та позовних вимог надав до суду: копію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2006 року у справі № 2- 508/2006 ( а.с. 7) відповідно до якого з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше 112,80 грн.; копію довідки про доходи від 07.04.2017 року № 104/01-07-387 ( а.с. 9), відповідно до якої [PERSON] працює у ПАТ «Українська залізниця» Регіональна Філія «Одеська залізниця» Виробничий відділ Служби сигналізації та зв'язку Миколаївська дистанція сигналізації та зв'язку на посаді старшого електромеханіка та отримує заробітну плату, без урахування аліментів, в середньому 7581, 87 грн.; копії квитанцій про сплату комунальних послуг ( а.с. 69-86), копію довідки УПФ України м. Харкова № 1987 та № 1988 ( а.с. 87 -88) з яких вбачається, що [PERSON], який проживає у [ADDRESS], являється пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1174,00 грн. та [PERSON], яка проживає у [ADDRESS], являється пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1107,70 грн.; копію квитанції про сплату коштів на суму 69,40 грн. за харчування ( а.с. 89). Вказані докази повторно подані позивачем ( а.с. 93-115, 121-134). Позивач зазначає обставини про те, що під час розгляду справи № 357/8746/16-ц, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідачем не було вказано що на момент звернення її до суду з нього вже стягувались аліменти згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2006 року в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2006 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] для утримання доньки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Однак, дані твердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки з матеріалів справи № 357/8746/16-ц вбачається, що позивачем [PERSON] було подано до суду заперечення проти позову [PERSON], до яких додано копію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2006 року, та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.11.2016 року враховано дану обставину, крім того наявність стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] від першого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], оскільки діти є рівними в праві на утримання батьком, а згідно заяви позивача ( а.с. 39), він в добровільному порядку подав роботодавцю заяву про утримання з нього заробітної плати аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів. З матеріалів справи № 357/8746/16-ц вбачається, що позивачем було подано довідку про доходи від 30.09.2016 року № 31 року, відповідно до якої [PERSON] працює у ПАТ «Українська залізниця» Регіональна Філія «Одеська залізниця» Виробничий відділ Служби сигналізації та зв'язку Миколаївська дистанція сигналізації та зв'язку на посаді старшого електромеханіка та отримує заробітну плату, без урахування аліментів, в середньому 5126,97 грн., отже у порівнянні з довідкою від 07.04.2017 року № 104/01-07-387, дохід позивача збільшився. Також, з матеріалів справи № 357/8746/16-ц та рішення рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.11.2016 року вбачається, що судом також було досліджено подані позивачем докази щодо перебування на його утриманні батьків, на які позивач посилається в даному позові, тому підстав для зменшення розміру аліментів з даних обставин суд не вбачає, крім того, як зазначено вище в рішенні [PERSON] та [PERSON] являються пенсіонерами та отримують пенсії, а позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, що дані особи перебувають на його утриманні та він несе витрати по догляду за ними. Позивач в обґрунтування вимог посилається, також, на те, що з нього проводяться відрахування із заробітної плати 50 % заробітку, що перевищує встановлену законом частку і згідно з його матеріальним положенням є неприпустимим, оскільки йому не вистачає на прожиття. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, у таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, розмір відрахувань із заробітної плати за двома виконавчими листами в розмір 50% здійснюється в межах законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 888,50 грн. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.29,33-36), відповідач на утримання доньки [PERSON] лише за червень - липень 2017 року витратила на утримання доньки ( ліки, одяг, канцелярські приладдя до школи) кошти в розмірі 12903,05 грн., тобто аліменти, які відповідач отримала за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року витрачені за призначенням на користь доньки [PERSON]. Посилання позивача на те, що надані відповідачем довідки про стан здоров'я дочки є підробленими не підтверджено належними та допустимими доказами, а як вбачається зі справи № 357/8746/16-ц та матеріалів даної справи, захворювання [PERSON], [INFO], мають тривалий характер та підтверджені відповідними доказами. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Даючи оцінку встановленим обставинам, зібраним у справі доказам в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено, що в нього відбулися зміни матеріального або сімейного стану та погіршилось здоров'я у порівнянні з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: dismissed