Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Вона є спадкоємицею за законом після смерті матері, оскільки є її рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] . Також спадкоємцем за законом є [PERSON] , який є сином [PERSON] та її рідним братом. Але він відмовляється прийняти спадщину та не подавав заяву на відкриття спадкової справи, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57210308 від 14.08.2019 року і не збирається подавати, оскільки не зацікавлений у прийняті спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала її матері на підставі договору купівлі - продажу серії ВАО № 065923. Цей факт підтверджується витягом № 1801190 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.10.2003 року. Відповідно до експертної оцінки № 30/0819-01 від 30.08.2019 року, вартість квартири становить 92 000, 00 грн. При житті [PERSON] заповіту не залишила. 14.08.2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Наявко Ігоря Миколайовича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . В той же день була зареєстрована (заведена) спадкова справа за номером у спадковому реєстрі № 64602805, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57210308 від 14.08.2019 року, копія якого додається до цього позову. 14.08.2019 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для якої стало пропущення нею строку (терміну) звернення із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. При прийнятті постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Наявко Ігор Миколайович виходив з того, що вона повинна була звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців у зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] була зареєстрована сама. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Так, статтею 33 Конституції України гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. З огляду на вищезазначене, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, в тому числі для оформлення спадщини. Необхідно зазначити, що вона протягом останнього часу постійно проживала та доглядала за своєю матір`ю [PERSON] до останніх її днів життя та здійснила її поховання, що підтверджується відповідними документами. Так, до суду надано акт про проживання № б/н від 31.07.2019 року ОСББ «Електрометалург-58Б» про те, що [PERSON] , дійсно, проживала за адресою: [ADDRESS] ; довідку б/н від 02.09.2019 року ОСББ «Електрометалург-58Б» про те, що померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, встановлений зв`язок постійного проживання позивача з померлою [PERSON] до дня її смерті. Крім того, факт постійного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] може підтвердити [PERSON] . Вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як постійно проживала з нею та вступила у володіння спадковим майном, стежить за його станом, оплачує комунальні послуги та всі інші обов`язкові платежі. Відповідно до п.23 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, вона є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] першої черги за законом, як така, що постійно проживала зі спадкодавцем на момент її смерті. Однак, на теперішній час позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадщину, оскільки, хоча на момент смерті фактично постійно проживала за місцем проживання спадкодавця та вела з нею спільне господарство, проте, була зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Вважає, що вона прийняла спадщину, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК України, від спадщини не відмовлялася. З урахуванням зазначеного, вимушена звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з питання встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, представник відповідача та третя особа проти задоволення позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.9). Позивачка є спадкоємицею за законом після смерті матері, оскільки є її рідною донькою (а.с.7). Також спадкоємцем за законом є брат позивачки [PERSON] , який є сином [PERSON] (а.с.8), який не подавав заяву на відкриття спадкової справи, оскільки не зацікавлений у прийняті спадщини. Інші спадкоємці відсутні (а.с.12зв). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належала її матері на підставі договору купівлі - продажу серії ВАО № 065923 (а.с.10-11). При житті [PERSON] заповіту не залишила. 14.08.2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Наявко І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але 14.08.2019 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для якої стало пропущення нею строку (терміну) звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с.12). Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка протягом останнього часу постійно проживала та доглядала за своєю матір`ю [PERSON] до останніх її днів життя та здійснила її поховання (а.с.13-14, 16-17). Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, вступила у володіння спадковим майном, стежить за його станом, оплачує комунальні послуги та всі інші обов`язкові платежі. Відповідно до п.23 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності\~до п.1\~ст.6\~Європейської Конвенції\~про захист\~прав людини\~та основоположних\~свобод,\~ратифікованої Україною,\~Законом України\~№ 475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року,\~яка,\~відповідно до\~ст.9\~Конституції України,\~є частиною\~національного законодавства\~України,\~кожна людина\~при визначенні\~її громадянських\~прав та\~обов`язків\~має право\~на справедливий\~розгляд справи\~незалежним та\~безстороннім судом.\~Відповідно до\~положень ст.55\~Конституції України,\~кожному гарантується\~судовий захист\~його прав\~і свобод.\~ За таких\~обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved