Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15 січня 1998 року він уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Синельніківської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 6 від 15 січня 1998 р. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO] На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, тривалий час між ними відсутні взаєморозуміння і повага один до одного. Ними неодноразово приймалися заходи по збереженню сім'ї, але це не призвело до примирення і вони остаточно втратили почуття любові і поваги один до одного. З січня 2011 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У них відсутні фізичні та моральні сили підтримувані нормальні відносини перебуваючи в зареєстрованому шлюбі. Розірвання шлюбу є зваженим та обгрунтованим рішенням, що без сумнівів є найкращим розв'язанням ситуації. Спір щодо поділу спільного сумісного майна, місця проживання та порядку утримання дітей між ними відсутній. Шлюб розривають вперше. У звязку з зазначеним просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження серія І-КИ №046379, згідно якого 15.01.1998 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про народження дітей: [PERSON], [INFO], серія І-КИ №265110 та [PERSON], [INFO], серія І-КИ №005835. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають сумісно з січня 20011 року, сумісне господарство не ведуть, спільне життя поміж ними не складається, через протилежні погляди на шлюб та сімю, у сторін відсутні фізичні та моральні сили підтримувані нормальні відносини перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, розірвання шлюбу є зваженим та обгрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved