Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору дарування Серії НАН №827821 від 26.05.2015 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований колишній її власник - [PERSON] , який у зазначеному поміщенні не проживає з 03.03.2014 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у спірній квартирі немає, квартирою він не цікавиться. Перешкод у користуванні квартирою ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Теперішнє його місце проживання позивачу не відомо. Факт реєстрації відповідача порушує його-позивача право на вільне розпорядження і користування майном. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.23,24). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 20.01.2020 року направлено позивачу (а.с.26,30). Копію ухвали судді від 20.01.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації та за адресою вказаною в позові (а.с.18,26). До суду повернулися поштові конверти, як не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.28,31). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача у встановлений строк відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 12.05.2020 року вирішено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Договору дарування від 26.05.2015 року, посвідченого 26.05.2015 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О., зареєстровано в реєстрі за №2044, належить квартира [ADDRESS] (а.с.11-12). Вказане також вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38084319 від 26.05.2015 року (а.с.13), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196972110 від 21.01.2020 року (а.с.19-21). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.18), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. Також зазначене підтверджується довідкою №19/138 від 19.11.2019 року, посвідченою управителем ФОП ОСББ «Соборне-Н» [PERSON] (а.с.14), Довідкою № 4483 від 12.11.2018 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9). З Акту від 19.11.2019 року, складеного за участі сусідів та затвердженого управителем ФОП ОСББ «Соборне-Н» [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не проживає з 03.03.2014 року (а.с.15). Як вбачається з відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України №3494/16-2020 від 03.02.2020 року (а.с.27), станом на 03.02.2020 року у відношенні [PERSON] , [INFO] , відсутні відомості. У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Поважних причин не проживання [PERSON] у зазначеній квартирі судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 03.03.2014 року, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між ними та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved