Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 08.02.2017 року обґрунтовуючи його тим, що Кредитна спілка «Кредит-Експерт» та [PERSON] уклали кредитний договір № К-005/0262/10/15 від 30.11.2015 року. Згідно даного договору відповідач отримав кредит в сумі 5414,13 грн. на інші потреби на умовах зворотності та платності, зазначена сума була видана відповідачу згідно видаткового касового ордеру, строком на 18 місяців з дня укладення договору кредиту з проведенням оплати щомісяця, згідно Таблиці № 1 кредитного договору. В забезпечення договору кредиту був також укладений договір поруки № К-005/0262/10/15 від 30.11.2015 року, згідно з яким відповідач [PERSON] зобовязалась відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] всіх зобовязань, що випливають з кредитного договору № К-005/0262/10/15 від 30.11.2015 року в тому числі за сплату штрафів та відшкодування збитків. 11.01.2017 року відповідачем [PERSON] було здійснено останню оплату, після чого оплати не проводились. Станом на 25.01.2017 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 7234,55 грн. з них 2986,34 грн. основного боргу, 1072,04 грн. відсотків, нарахованих на суму основного боргу та 3176,17 грн. пені. Позивачем на адресу відповідачів було направлено лист-попередження та повідомлення про розірвання договору з проханням у добровільному порядку погасити заборгованість за договором, але борг залишено не погашеним. Оскільки позивач не має у своєму штаті юриста, який займається консультуванням з приводу невиконання договірних обовязків, вони були змушені звернутися за кваліфікованою правовою допомогою до СПД [PERSON], що підтверджується договором № 1/17 про надання послуг, а також видатковим касовим ордером та актом прийому-передачі виконаних робіт. Через невиконання відповідачем договірних умов, позивач поніс витрати на юридичні послуги в розмірі 3200,00 грн. В добровільному порядку відповідачі відмовляються виконувати умови договору, в звязку з чим, позивач просить в судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по кредиту в розмірі 7234 грн. 55 коп., витрати на юридичні послуги в сумі 3200 грн. 00 коп. та оплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду 07.04.2017 року надано заяву про розгляд справи у її відсутності та надано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по кредиту в розмірі 8679 грн. 31 коп., витрати на юридичні послуги в сумі 3200 грн. 00 коп. та оплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та зазначила, що кредит дійсно брала, але в меншому розмірі 4840,00 грн., щомісячно сплачувала кредит, однак в звязку з тяжким матеріальним становищем в лютому 2016 року не заплатила, однак потім продовжила сплачувати кошти відповідно до графіку, але в меншому розмірі ніж зазначено в договорі. В письмовій формі про зміну матеріального стану до позивача не зверталась. Вона не заперечує проти стягнення з неї основного боргу та відсотків, однак просила врахувати її скрутне матеріальне становище та відмовити позивачу в стягненні з неї пені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та зазначила, що кредит [PERSON] дійсно брала, але в меншому розмірі 4840,00 грн., вона виступила перед кредитною спілкою за неї як поручитель, на скільки їй відомо [PERSON] щомісячно сплачувала кредит, однак в звязку з тяжким матеріальним становищем в лютому 2016 року не заплатила, на її адресу тоді надійшов лист про утворену заборгованість після чого вона в березні 2016 року сплатила 500 грн., а квитанцію віддала [PERSON], на сьогоднішній день в неї змінилось матеріальне становище в гіршу сторону і вона не змогла сплатити кошти по кредиту і в 2017 року на її адресу знову ж надійшов лист з вимогою погасити заборгованість. Вона не заперечує проти стягнення основного боргу та відсотків, однак просила врахувати її скрутне матеріальне становище та відмовити позивачу в стягненні з них пені. Суд, заслухав осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 30.11.2015 року між Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К-005/0262/10/15 (а.с. 5), згідно якого позивач зобовязався видати відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5414 грн. 13 коп. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, строком на 18 місяців, зі сплатою за користування кредитом 0,19 відсотків від суми залишку кредиту, що складає 72 проценти річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість користування кредитом. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, кредитодавець зобовязався видати кредит позичальнику протягом 3-х робочих днів з дня підписання Договору, але не раніше дня оформлення необхідного забезпечення виконання зобовязання за договором. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, позичальник взяв на себе обовязок використати кредит за цільовим призначенням, визначеним п. 1.2 цього Договору, погашати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, визначеному розділами 4 та 5 цього Договору, та ін. Також, сторонами було погоджено графік повернення платежів, який міститься у Договорі. 30.11.2015 року між Кредитною спілкою «Кредит-Експерт» та [PERSON] було укладено договір поруки № К-005/0262/10/15 (а.с. 6), відповідно до якого поручитель зобовязується солідарно з позичальником відповідати перед кредитодавцем за виконання зобовязань по кредитному договору № К-005/0262/10/15 від 30.11.2015 року та додатками до нього, укладених між кредитодавцем і позичальником незалежно від дати підписання. Згідно п.п. 2.3. Договору, у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у таблиці № 1 Кредитного договору № К -005/0262/10/15 від 30.11.2015 року поручитель зобовязаний протягом 10 днів з моменту отримання вимоги від кредитодавця виконати всі прострочені зобовязання позичальника. Позивачем було виконано умови договору в повному обсязі та надано відповідачу [PERSON] кредит в обумовленій договором сумі, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 30.11.2015 року (а.с. 7) а саме 5414,13 грн., та спростовує пояснення відповідачів, які зазначають, що [PERSON] отримала в кредит кошти в розмірі 4840,00 грн., крім того відповідачі не надали до суду жодного доказу в підтвердження даних обставин. З розрахунку заборгованості (а.с. 34) вбачається, що відповідач [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, що також підтверджується квитанціями ( а.с. 47-62), які надала відповідач [PERSON], з яких вбачається, що вона сплачувала кредит не в повному розмірі зазначеному у Графіку повернення платежів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами кредитного договору була ознайомлена при його укладенні, підписала вказаний договір і отримала кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушила. Також, відповідач [PERSON] з умовами договору поруки була ознайомлена при його укладанні та підписала вказаний договір. До матеріалів справи додано повідомлення від 28.10.2016 року, вимога від 18.10.2016 року та попередження від 25.04.2016 року, які позивачем направлялись відповідачам для відому (а.с. 8-10), тобто відповідачі про заборгованість за кредитом повідомлені, однак жодних дій не вчинили для її погашення. В звязку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 07.04.2017 року становить 8679 грн. 31 коп., та складається з: залишку основного боргу 2986,34 грн., відсотків, нарахованих на суму основного боргу 980,18 грн. та пеня 4712,79 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховуючи, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та обставини справи, вважає за можливе зменшити розмір пені, та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача пеню в розмірі 3966 грн. 52 коп. Таким чином, з врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачі фактично позов визнали, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором 7933,04 грн., що складається з основного боргу в розмірі 2986,34 грн., відсотків, нарахованих на суму основного боргу 980,18 грн. та пені в розмірі 3966,52 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України, про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем надано до суду належні та допустимі докази в підтвердження понесених витрат на юридичні послуги повязаних із складанням позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № К-005/0262/10/15 від 30.11.2015 року (а.с. 12-16). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат понесені на правову допомогу, тому суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог по 2193,64 грн. з кожного.

Outcome: partial