Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] в м. Полтава померла [PERSON], яка на час смерті мала право на земельну частку (пай) розміром 3,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дзержинського с. Сліпорід-Іванівка Гребінківського району Полтавської області. За час життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїй сестрі [PERSON], але остання померла [INFO], ще до відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном фактично вступила її племінниця [PERSON] (племінниця спадкодавця, дружина позивача). Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її тітки [PERSON] підтверджується довідкою ЖЕК «Каштан» від 03.02.2017 року. [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті вона мала право на вищевказану земельну частку (пай). За час свого життя дружина позивача заповіту не склала. Після її смерті, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач звернувся із заявою до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовила. Свої дії мотивувала відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла [INFO] в м. Полтава, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Полтава; визнати за [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дзержинського с. Сліпорід-Іванівка Гребінківського району Полтавської області. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно наданої заяви просить розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Полтава померла [PERSON] згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 17.05.1997 року (а.с.15). На час смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 3,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Дзержинського с. Сліпорід-Іванівка Гребінківського району Полтавської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим 28.12.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року №351 (а.с.18). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524, ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (був чинним на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області 07.12.1991 року (а.с.16), згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона мала право по закону заповідала своїй сестрі [PERSON], але остання померла [INFO], ще до відкриття спадщини, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19.04.1997 року відділом реєсирації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому (а.с.14). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 Цивільного кодексу УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном фактично вступила її племінниця [PERSON] (племінниця спадкодавця, дружина позивача). З довідки Майорщинської сільської ради №61/02-33 від 16.02.2017 року (а.с.20) вбачається, що [PERSON] за час свого життя була зареєстрована одна за адресою в [ADDRESS], однак факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її тітки [PERSON] підтверджується довідкою ЖЕК «Каштан» від 03.02.2017 року (а.с.21). Так, після смерті тітки дружина позивача здійснила поховання за власні кошти та вступила в управління спадковим майном спадкодавця. Тому в силу вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вона вважається такою, що прийняла спадщину. Але за час свого життя [PERSON] так і не встигла її переоформити на своє ім'я. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). На момент смерті вона мала право на вищевказану земельну частку (пай). За час свого життя дружина позивача заповіту не склала. Після її смерті, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Інших спадкоємців за законом першої черги, які б звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає. Згідно з ч.1 ст.1296, ч.1 ст.1297, ч.1 ст.1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся із заявою до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовила. Свої дії мотивувала відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить письмове роз'яснення державного нотаріуса Гребінківської ДНК №113/025-14 від 16.02.2017 року (а.с.23). Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає факт, що має юридичне значення встановленим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved