Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до якої просив стягнути з відповідача борг за спожитий природний газ у розмірі 6434,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 129,35 грн., 3 % річних у розмірі 110,30 грн., та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Споживач [PERSON] отримувала послуги постачання природного газу та підписала заяву-приєднання, що свідчить про фактичну згоду споживача про приєднання до умов договору. Враховуючи факт фактичного споживання відповідачем природного газу, відповідач відповідно до п. 4 гл. ІІІ Правил №2496 приєднався до умов Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2500. Позивач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виконало свої зобов`язання відповідно до Типового договору, а саме здійснив постачання природного газу до об`єкта споживача в необхідних для останнього обсягах. Однак, в порушення своїх обов`язків [PERSON] умови Договору виконує не належним чином, плату за поставлений природний газ не здійснює, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 6434,53 грн., яка до цього часу не сплачена. З урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, загальна сума заборгованості перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» становить 6674,18 грн. У звязку з чим, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постачання природного газу відповідачу (споживачу) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до договору та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками з постачання природного газу побутовим споживачем - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Таким чином, між сторонами по справі був укладений договір постачання природного газу. Згідно з п. 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до вимог частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за спожитий природний газ станом на 19.07.2019 року відповідач частково сплачував його вартість та фактично споживав до 28.02.2019 року. З акту на відключення газового обладнання від 28.02.2019 року вбачається, що відповідача відключено від газопостачання. У період із 01.12.2018 року по 28.02.2019 року згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] за спожитий природний газ станом на 19.07.2019 року становить 6434,53 грн. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити спожитий природний газ, якщо він фактично користувався ним. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, суд зазначає наступне. У зв`язку із наявною заборгованістю відповідачу нараховано суму індексу інфляції у розмірі 129,35 грн. та три проценти річних у розмірі 110,30 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та індексу інфляції обґрунтована й підлягає задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані відповідно до ст. ст. 12, 76 ЦПК України, судом вважаються належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст. 77-80 ЦПК України та свідчать про порушення відповідачем обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити спожитий природний газ. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 6434,53 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 129,35 грн., трьох відсотків річних у розмірі 110,30 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи що позовна заява підлягає задоволенню та у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved