Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.12.2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей - син [PERSON] та донька [PERSON]. Позивач зазначає, що до травня 2014 року вони разом проживали в м. Луганську. Однак після проголошення Луганської народної республіки, відповідачка разом з дітьми виїхала до м. Києва. З того часу сторони припинили шлюбні стосунки, майже не спілкуються, проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Позивач звертає увагу, що причиною розірвання шлюбу стало різне ставлення до новоствореної Луганської народної республіки та категоричне небажання відповідачки залишатися в м. Луганську. На думку позивача, примирення між ними неможливе в принципі. Також зазначив, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з матір'ю. Позивач просить не надавати сторонам строк на примирення та розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, до початку розгляду справи по суті подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, у зв»язку з віддаленістю його місця проживання, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. В заяві також зазначила, що фактичні шлюбні відносини з позивачем припинені, проживають окремо з травня 2014 року, діти проживають разом з нею, майнового спору немає. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідачки на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.12.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис за №1082. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5 - копії свідоцтв про народження). З травня 2014 року сторони спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, досить тривалий час не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не має. Суд, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечило б їх інтересам. Сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою. Шлюб є формальним. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сторони не проживають разом, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved