Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2010-2014 років між позивачем відповідачем було укладено низку договорів позики на загальну суму 5253500,00 доларів США. Станом на 17.05.2017 відповідачем умови угоди виконані не були, основний борг за договорами позики погашений не був, у зв'язку із чим та у відповідності до умов угоди, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 9826244,71 доларів США заборгованості по договорам позики, нарахованим відсотками та пені. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з наведених підстав. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Крім того, відповідач додатково зазначила, що вона дійсно отримувала зазначені кошти в кредит, які використала для покупки земельних ділянок та для будівництва нерухомості у м. Києві та Київській області, однак не змогла розрахуватися з позивачем, оскільки внаслідок економічної кризи в Україні попит та ціни на нерухомість впродовж 2010-2016 року впали, у зв'язку з чим у неї не було можливості виконати взяті на себе зобов'язання перед позивачем за укладеними договорами позики. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та дослідивши матеріали справи, перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що протягом 2010-2014 років між [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено низку договорів позики, а саме: договір позики від 03.09.2010, договір позики від 01.12.2010, договір позики від 02.09.2013, договір позики від 12.12.2013, договір позики від 07.04.2014, договір позики від 27.04.2014, договір позики від 12.05.2014, згідно умов яких позивач надав відповідачу у борг загальну суму 5253500,00 доларів США зі сплатою 15% річних за користування вказаними запозиченими коштами, зі строком повернення боргу 31.12.2015. У зв'язку з неможливістю відповідача повернути запозичені кошти в обумовлений строк, 03.10.2016, між позивачем та відповідачем було укладено угоду про перенесення строків повернення позики (далі Угода). Згідно умов зазначеної Угоди, сторони дійшли згоди про те, що станом на 03.10.2016 загальний розмір основного борту за вказаними договорами позики становить 5253500,00 доларів США. Крім того, нарахована за весь час сума відсотків за користування грошима та пені становить 4572744,71 доларів США (п. 8 Угоди), а всього заборгованість відповідача становить 9826244,71 доларів США. Згідно п.9 Угоди сторони домовились, що у випадку повернення відповідачем позивачу основної суми боргу (5253500,00 доларів США) до 01.04.2017, позивач списує (відмовляється від стягнення) нарахованих по вищевказаним договорам позики відсотків та пені у повному обсязі. Згідно п. 10 угоди, сторони домовились, що у випадку неповернення вказаної у п.9 Угоди суми основного боргу - 5253500,00 доларів США, позивач має право стягнути заборгованість по всім договорам позики у повному обсязі, включаючи нараховані відсотки та пеню. Станом на 17.05.2017 відповідачем умови угоди виконані не були, основний борг за договорами позики погашений не був, у зв'язку із чим та у відповідності до умов угоди, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь 9826244,71 доларів США заборгованості по договорам позики, нарахованим відсотками та пені. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поруч з наведеним, ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Крім того, згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи в сукупності подані у справі докази, та враховуючи те, що відповідачем було визнано позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір, оскільки позов підлягає задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved