Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно Заяви б/н від 24.03.2011 відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 30.11.2017 року виникла заборгованість загальною сумою 78647,08 грн., яка складається з наступного: 7778,83 грн. заборгованість за кредитом; 66646,96 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 3721,29 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 78647,08 грн., а також судові витрати у розмірі\~ 1762,00 грн. 21.02.2018 року відповідачкою надано до суду відзив на позов в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що договір з банком не укладала та не підписувала Умови та Правила банківських послуг, вважає що вказані Умови носять односторонній характер та у відповідності до законодавства є нікчемними. Крім того, сплили строки позовної давності. 23.05.2018 року на адресу суду надійшла від позивача відповідь на відзив в якій вказано, що [PERSON] підписавши анкету-заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ознайомлена з ними. Підстав для застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення боргу немає. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 25.01.2018 року відкрито провадження у справі справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, заявою просив справу розглянути за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.03.2011 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою, в якій, з урахуванням долучених до матеріалів справи Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» просив відкрити йому рахунок та надати послуги, а саме кредит з базовою відсотковою ставкою 36 % на рік. У своїй заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банка є договором між сторонами про надання банківських послуг. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010256, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови (п. 1.1.3.2.3); зміни в Умови і Правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках не заборонених діючим законодавством України (п. 1.1.6.1); зміни внесені в умови і правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта по користуванню послугами банка (п. 1.1.6.4); строк позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років (1.1.7.31); клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених вказаним договором (п. 2.1.1.5.5); у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в т.ч. простроченого кредиту та овердрафта), сплату винагород банку (п. 2.1.1.5.6); банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання держателем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором (п. 2.1.1.12.10); при порушенні клієнтом строкових платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором понад 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (п. 2.1.1.7.6); договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 1.1.7.12); у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов і правил клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочки кредита) + 50 грн. (єдиноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем у [PERSON] перед банком станом на 30.11.2017 рік виникла заборгованість в розмірі 78647,08 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 7778,83грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 66646,96 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 3721,29 грн. (процентна складова). Правильність розрахунку надану позивачем відповідачем не оспорюється, а тому позо підлягає задоволенню у зазначеному позивачем обємі. Щодо заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої в постанові від 19.03.2014 року перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала картку згідно кредитного договору б/н від 24.03.2011 року яка мала термін дії до 02.2018 року До суду за захистом свого порушеного цивільного права позивач звернувся 17.01.2018 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому суд не вбачає підстав для застосуванні строків позовної давності. (а.с. 74) Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.\~ Судові витрати понесені позивачем у справі підлягають стягненню з відповідача\~ на підставі ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Outcome: approved