Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його мати [PERSON], яка померла [INFO], на праві власності належало 59/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. На момент смерті матері він був зареєстрований за вищевказаною адресою, тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначав, що спадкоємцями першої черги після смерті матері є він та його сестра, відповідач по справі, яка 16.09.2014 року звернулася в нотаріальну контору та отримала свідоцтво про право на спадщину. Він же з моменту реєстрації і по теперішній час проживає в зазначеному будинку, робив ремонт, оплачував комунальні послуги. Крім частки в спадковому будинку, іншого житла він не має, тому вважає, що на даний момент порушуються його цивільні права на отримання належної йому ? частини спадкового майна після смерті матері [PERSON] Просив визнати часткового недійсним свідоцтво про право на спадщину р-р 3-569 від 12.12.2014 року, яке видано на ім'я [PERSON], недійсним та визнати за ним права власності на ? частину спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. В послідуючим написав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в зв'язку зайнятості на роботі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні вказувала, що на момент надання документів до нотаріальної контори не мала відомостей про те, що її брат позивач по справі був зареєстрований у спадковому будинку. В послідуючим звернулася до суду із заяву про подальший розгляд справи за її відсутністю. Представник третьої особи Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, від в.о. завідуючої нотаріальної контори надійшла заява з прохання розглянути справу без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] за наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Жданова [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис за № 1554 від 17 грудня 1965 року. В графі батьки визначено: батько [PERSON] і мати [PERSON] (а.с. 5). Згідно із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі рішення народного суду Орджонікідзевського району міста Жданова від 04.09.1981 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 59/100 часток будинку [ADDRESS] (а.с.8-9;12). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 27 травня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №793 (а.с.6). Тобто після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалась з 59/100 часток житлового будинку , розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, сторони по справі є спадкоємцями першої черги померлої [PERSON]. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до спадкової справи № 266/2014, [PERSON] 16.09.2014 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. 12 грудня 2014 року [PERSON] державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 59/100 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS], що належить померлій [PERSON]. Як зазначає у листі державний нотаріус Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом на 59/100 частин житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] був виданий [PERSON] після надання необхідних документів, у їх числі довідка за № 518, видана 13.09.2014 року КСН «Таганрозький» щодо відсутності реєстрації за адресою [ADDRESS], як самої [PERSON] так і [PERSON]. Однак, як вбачається з копії паспорта позивача [PERSON], останній з 28.09.2010 року зареєстрований за адресою [ADDRESS](а.с.4). Дані обставини підтверджуються наданою Маріупольської міською радою Лівобережного району довідкою № 06/356 від 17.08.2016 року про реєстрацію [PERSON] з 28.09.2010 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] (а.с.7) та копією домової книги, зареєстрованих осіб у будинку [ADDRESS], де зазначено, що позивач зареєстрований за вказаною адресою з 28.09.2010 року (а.с.10-11). У судовому засіданні позивач зазначав, що на день смерті своєї матері [PERSON] [INFO] був зареєстрований та проживав разом з нею в будинку [ADDRESS], після її смерті він також періодично проживає в даному будинку, доглядає за ним, робить ремонт, оплачує комунальні послуги. Вказував, що не має іншого житла, крім зазначеного вище. Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмови позивача [PERSON] від спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], спадкова справа не містить. З огляду на таке, судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. 22.08.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою (вхід. № 765/01-14) щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадщини після смерті, 11.06.2014 року [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 30.08.2016 року за № 15000/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на заявлене майно вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 грудня 2014 року. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до роз'яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Враховуючи вказані вимоги закону та встановлені судом обставини, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з 59/100 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], видане державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори 12 грудня 2014 року [PERSON], необхідно визнати частково недійсним, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину 59/100 часток вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], задовольнивши таким чином позовні вимоги останнього у повному обсязі. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Щодо передчасності подання вказаної позовної заяви через можливість позасудового врегулювання даного спору в порядку ст. 1300 ЦК України не можуть бути враховані судом, оскільки відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила своє небажання звертатись до нотаріальної контори з заявою про внесення змін до виданого їй свідоцтва про право на спадщину. При цьому суд на підставі ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Outcome: approved