Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В заяві послався на те, що позивачу на підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року про затвердження мирової угоди належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. 23 грудня 2015 року позивач звернувся у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виноградівського районного управління юстиції для реєстрації права власності на цю квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Виявилось, що на все нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, серія та номер: 4499431, видана 25.02.2010 року державним виконавцем ВДВС Виноградівського РУЮ , номер запису про реєстрацію обтяження: 12754840 та згідно постанови про накладення арешту , серія та номер: 23501033, виданої 28.12.2010 року держаним виконавцем ВДВС Виноградівського РУЮ , номер запису про реєстрацію обтяження: 12754679. Позивач звернувся до ВДВС Виноградівського РУЮ , щоб зняли арешт, але відповідач порекомендував звернутись до суду по тій причині, що виконавчі провадження знищені відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2274\\5 від 25.12.20008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». Відповідач надав письмову відповідь, в якій вказав, що згідно бази даних ЄДРВП на виконанні у ВДВС Виноградівського РУЮ перебувало виконавче провадження № 4499431 по виконанню виконавчого листа № 2-1203\\04 від 15.10.2004 року, виданого Виноградівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1\\4 частини заробітку. 28.01.2011 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.4 ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача. Виконавче провадження №23501033 по виконанню ухвали №2-1748\\10 від 15.04.2004 року, видано Виноградівським судом про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, яке знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, № 2\\4 , м. Виноградів та належить [PERSON]. 28.01.2011 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження внаслідок фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».\\в редакції чинній на той час\\ . У відповідності до п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. У першому випадку накладено арешт на все нерухоме майно позивача [PERSON], в звязку із стягненням аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Всі зобовязання по аліментах позивачем виконано повністю. По другом виконавчому провадженню №23501033 позивач [PERSON], звернувся до суду, щоб видали копію ухвали Виноградівського районного суду №2-1748\\10 від 15.10.2004 року, але така в суді відсутня. На запит адвоката позивач [PERSON] отримав відповідь із суду, де записано, що така ухвала судом не постановлялась, оскільки зазначена справа перебувала в провадженні суду тільки з 14.12.2010 року. Ухвалою Виноградівського районного суду від 25.03.2014 року заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали від 17.12.2010 року та від 20.05.2011 року , скасовані. По виконавчому провадженню за № 23501033 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчою службою вчасно арешт не знято , виконавчі провадження знищені , тому позивач змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги позову підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти вимог позову. Представник ВДВС Виноградівського територіального районного управління юстиції у Закарпатській області про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Позивачу [PERSON], на підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 року про затвердження мирової угоди належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. 23 грудня 2015 року позивач звернувся у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виноградівського районного управління юстиції для реєстрації права власності на цю квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Виявилось, що на все нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, серія та номер: 4499431, видана 25.02.2010 року державним виконавцем ВДВС Виноградівського РУЮ , номер запису про реєстрацію обтяження: 12754840 та згідно постанови про накладення арешту , серія та номер:23501033, виданої 28.12.2010 року держаним виконавцем ВДВС Виноградівського РУЮ , номер запису про реєстрацію обтяження: 12754679. Позивач звернувся до ВДВС Виноградівського РУЮ , щоб зняли арешт, але відповідач порекомендував звернутись до суду по тій причині, що виконавчі провадження знищені відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2274\\5 від 25.12.20008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». Відповідач надав письмову відповідь, в якій вказав, що згідно бази даних ЄДРВП на виконанні у ВДВС Виноградівського РУЮ перебувало виконавче провадження № 4499431 по виконанню виконавчого листа № 2-1203\\04 від 15.10.2004 року, виданого Виноградівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1\\4 частини заробітку. 28 .01.2011 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.4 ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача. Виконавче провадження №23501033 по виконанню ухвали №2-1748\\10 від 15.04.2004 року, видано Виноградівським судом про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, яке знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, № 2\\4 , м. Виноградів та належить [PERSON]. 28.01.2011 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження внаслідок фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».\\в редакції чинній на той час\\ . У відповідності до п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. У першому випадку накладено арешт на все нерухоме майно позивача [PERSON], в звязку із стягненням аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Всі зобовязання по аліментах позивачем виконано повністю. По другом виконавчому провадженню №23501033 позивач [PERSON], звернувся до суду, щоб видали копію ухвали Виноградівського районного суду №2-1748\\10 від 15.10.2004 року, але така в суді відсутня. На запит адвоката позивач [PERSON] отримав відповідь із суду, де записано, що така ухвала судом не постановлялась, оскільки зазначена справа перебувала в провадженні суду тільки з 14.12.2010 року. Ухвалою Виноградівського районного суду від 25.03.2014 року заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали від 17.12.2010 року та від 20.05.2011 року , скасовані. По виконавчому провадженню за № 23501033 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.8ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчою службою вчасно арешт не знято , виконавчі провадження знищені , тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч.1, п.1 ч.2, п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно з положенням частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до положення частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно з ч.ч.1-4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положення ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує законні права позивача як власника щодо вільного розпорядження майном. Ураховуючи, що позивач на даний час немає заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, а отже, про його задоволення.

Outcome: approved