Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2), [PERSON] (далі - Відповідач 3), третя особа: Відділ ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що Відповідач 1 є його колишньою дружиною, а Відповідач 2 і Відповідач 3 - його дітьми. Позивач вказує, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 988 від 29.12.1989 року, йому та відповідачам надано у користування окреме житлове приміщення у вигляді 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] . На даний час у спірній квартирі проживає тільки позивач, він є наймачем даного житлового приміщення, квартира не приватизована. Відповідно до довідки КП «УЖКГ «Ірпінь» Ірпінської міської ради № 1775 від 28.08.2019 року у квартирі [ADDRESS] з 16.01.1990 року зареєстрований позивач та відповідачі. Відповідачі у спірній квартирі не проживають з грудня 2016 року, оскільки вибули на інше постійне місце проживання в інші житлові приміщення. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2019 року за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі- родажу від 21.07.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Нельзіним М.С.; за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2014 року. За [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , яку вона вподальшому продала, а з лютого 2015 року проживає в квартирі свого чоловіка,- [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того наведена обставина стверджується листами ТОВ «Київоблгаз Збут» від 02.04.2018 року та від 14.05.2018 року, відповідно до яких за період з грудня 2016 року по травень 2017 року нарахування за спожитий природний газ проводилось з розрахунку на 1 особу відповідно до довідки від 20.06.2017 року № 1329, яка видана Немішаєвською селищною радою Бородянського району Київської області та актів про фактичне проживання у житловому приміщенні/будинку осіб від 14,06.2017 року № 125, № 124 виданих ОСББ «Доброрад», в яких зазначено, що гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживають не за адресою реєстрації. Позивач несе додаткові витрати щодо сплати послуг за житлово-комунальні послуги за відповідачів. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визначили собі інше місце проживання. Добровільно зареєструватися за місцем справжнього проживання, виконуючи вимоги ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та знятися з даного місця реєстрації останні відмовляються. Виходячи з того, що відповідачі вибули з останнього місця реєстрації до іншого постійного місця проживання, не з`являвся за останнім місцем реєстрації та не проживають понад встановлені строки (понад шести місяців), тому є всі підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 988 від 29.12.1989 року, позивачу та відповідачам надано у користування окреме житлове приміщення у вигляді 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно Довідки № 1774 від 28.08.2019 виданої КП «УЖКГ «Ірпінь» встановлено, що за адресою: квартира [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Довідки № 1329 від 20.06.2017 виданої Немішаєвською селищною радою Бородянського району Київської області встановлено, що [PERSON] проживає з листопада 2018 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про фактичне місце проживання у житловому будинку № 125 від 14.06.2017 виданого ОСББ «Доброград» встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідачів в квартирі покладає на позивача додатковий обов`язок щодо сплати послуг за житлово-комунальні послуги за відповідачів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] , а тому вони є такими, що втратили право користування та розпорядження зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved