Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору №2700/1521СLPS2 від 29.03.2012 відповідач отримав кредит у ПАТ «Платинум Банк» у розмірі 6 884,52 грн. зі сплатою визначеного розміру відсотків за користування кредитом. На порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим існує заборгованість загальною сумою 8 710,91 грн., яка складається з наступного: 6275,96 грн. заборгованість по тілу кредиту; 990,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1444,44 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 19.06.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20130619-К, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів від боржників, в тому числі і до відповідача. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 8 710,91 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 березня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» і відповідачем укладено кредитний договір №2700/1521СLPS2, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6884,52 грн. зі сплатою визначених відсотків за користування кредитом. 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20130619-К, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора та отримало право вимоги відносно боржників ПАТ «Платинум Банк», в тому числі і до відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач умов договору не виконував, у звязку з чим у нього перед банком виникла заборгованість , яка складається з наступного: 6275,96 грн. заборгованість по тілу кредиту; 990,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. За таких обставин суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобовязань, покладених на неї кредитним договором, вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, а тому стягненню з відповідача підлягають вказані суми заборгованості. Разом з тим, суд вважає, що вимога про стягнення пені задоволенні не підлягає, виходячи з наступного. Постановою Верховного суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13 встановлено, що для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно висновків Верховного Суду України, викладених в Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 19.11.2014 року у справі №6-160цс14, відповідно до вимог ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З матеріалів справи, а саме з розрахунку нарахованої пені вбачається, що пеня нараховувалась з 29.05.2012 до 18.06.2013, у подальшому нарахування пені не здійснюється, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у червні 2015 року, при цьому, розрахунок пені за останній рік не надано, вимога про стягнення пені за останні 12 місяців не заявлена, тому в частині позовних вимог про стягнення пені необхідно відмовити. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial