Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що 01.02.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір № б/н (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов договору, Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http:/privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, всупереч вимогам договору, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 13.01.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 20 479,46 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2 443,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 584,61 грн., штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 951,40 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з вище викладеним, просили стягнути з [PERSON] на їх користь суму заборгованості у розмірі 20 479,46 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач з'явився, позов не визнав у повному обсязі, проти задоволення заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 01.02.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н. Відповідно до умов договору, Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http:/privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, всупереч вимогам договору, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 13.01.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 20 479,46 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2 443,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 584,61 грн., штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 951,40 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором знайшла своє підтвердження. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28.05.2015 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за Кредитним договором №б/н від 01.02.2006 року у розмірі 20479 (двадцять тисяч чотириста сімдесят девять) гривень 46 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 243,60 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2017 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду від 28.05.2015 р. задоволено. Заочне рішення від 28.05.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасувано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року по справі № 6-1188цс16. Отже, як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений між сторонами 01.02.2006 р. Позов до суду був поданий 19.02.2015 р. Враховуючи ту обставину, що позивач пропустив встановлений законом трирічний строк позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявив і доказів поважності причин пропуску не надав, а також враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed