Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що в примусовому порядку з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу). Також зазначив, що він проживає разом із батьками і братом, має не високий рівень доходу та переніс операції на очах і має інвалідність ІІ групи по зору. У зв`язку з цим позивач вважає, що сплата ним вказаних аліментів є неможливою, оскільки становить значну частину його доходу, а тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки з 1/2 частини до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав; пояснив, що зазначені позивачем обставини не є такими, що дають підстави для зміни розміру аліментів. Вислухавши вступне слово учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання їх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 8 - 9). Як зазначив позивач в судовому засіданні під час розгляду справи, сума аліментів становить в середньому 3 000 гривень щомісяця на обох дітей. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Натомість, згідно із вимогами статті 81 ЦПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні під час розгляду справи позивачем не надано будь-яких фактичних, прямих, беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на дату його звернення до суду чи/або вирішення даної справи змінився його матеріальний або сімейний стан. Як зазначив позивач в судовому засіданні під час розгляду справи, у шлюбі він не перебуває та інших дітей не має. Доводи позивача про те, що він проживає разом із батьками і братом, суд не приймає до уваги, оскільки вказані особи мають самостійні джерела доходів (а.с. 17). Із наданого позивачем копії пенсійного посвідчення вбачається, що він як інвалід ІІ групи отримує пенсію по інвалідності, розмір якої згідно із довідки Києво-Святошинського ОУ ПФУ в Київській області № 0749 7475 8958 7714 від 16.10.2018 року становить 1 452 гривні 00 копійок на місяць (а.с. 33, 99). Також, судом встановлено, що позивач офіційно працевлаштований, а його заробітна плата становить приблизно 4 200 гривень 00 копійок на місяць, що підтверджується довідкою Відділу освіти Києво-Святошинської РДА Київської області № 340 від 23.10.2018 року (а.с. 36). Надані позивачем на підтвердження своїх вимог обставини операційного втручання лікування його очей, безумовно є такими, що свідчать про незадовільний стан здоров`я позивача. Проте, при цьому суд обов`язково враховує, що позивач з дитинства має інвалідність ІІ групи по зору, тобто вона не набута ним після прийняття рішення про стягнення аліментів (а.с. 10). Зокрема, із змісту рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року вбачається, що суд врахував факт наявності у [PERSON] інвалідності та його не високий рівень заробітної плати. З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що при його постановленні судом в повному обсязі враховано зазначені обставини. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено, що змінився матеріальний або сімейний стан позивача, погіршився його стан здоров`я або поліпшився стан здоров`я одержувача аліментів. Отже, оскільки передбачених частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України підстав для зменшення розміру аліментів немає, суд приходить до висновку, що і підстави для зменшення розміру усіх аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача - відсутні. Одночасно, суд зважає на таке. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 липня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2 118 гривень. Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у випадку зменшення розміру аліментів, їх розмір буде меншим ніж гарантовано державою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed