Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму депозитного вкладу - 3000,00 доларів США, 10000,00 гривень сума моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач послався на те, що 18.12.2014 року він уклав договір строкового банківського вкладу «Нові гроші» № 307231/31132/6-14 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 філії «Дніпровське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно якого він передав банку, а банк прийняв суму в розмірі 3000,00 доларів США на строк з 18.12.2014 р. до 18.06.2015 р., з сплатою 12,50% річних. Протягом строку, визначеного цим договором, він має право дострокового повернення суми вкладу, але йому було відмовлено у видачі грошових коштів. Відповідач не має підстави утримувати його грошові кошти, в яких він має потребу через необхідність лікування своєї родички, він вважає що відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає в тому, що через дії відповідача він втратив впевненість у завтрашньому дні, хоча до неправомірних дій відповідача був впевнений, що має грошові кошти і зможе їх отримати за першою ж потребою, через що зазнав душевних страждань, та в звязку з чим порушені стосунки з оточуючими людьми. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача тричі у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 18.12.2014 року [PERSON] уклав договір строкового банківського вкладу «Нові гроші» № 307231/31132/6-14 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 10 філії «Дніпровське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно якого [PERSON] передав банку, а банк прийняв суму в розмірі 3000,00 доларів США на строк з 18.12.2014 р. до 18.06.2015 р. Протягом строку, визначеного цим договором, [PERSON] має право дострокового повернення суми вкладу, але [PERSON] було відмовлено у видачі грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно Договору-заяви № 307231/31132/6-14, вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви у випадку та на умовах, викладених у п. 5.3 Основних умов. Оскільки відповідачем не виконуються умови договору, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, утворилась заборгованість за договором строкового банківського вкладу № 307231/31132/6-14 від 18.12.2014 року станом на 07.05.2015 року яка складає: 3000,00 доларів США, 10000,00 гривень сума моральної шкоди. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами, на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. При цьому, ч. 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як зазначено ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 7 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав споживача,

Outcome: approved