Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач вказує, що з серпня 2013 року до початку 2014 року вона спільно мешкала з [PERSON]. Позивачка вказує, що в жовтні 2013 року вона за усним договором передала відповідачеві гроші в сумі 5000 гривень 00 копійок. Однак, довіряючи відповідачу, розраховуючи на його порядність та добросовісність вона не вимагала з відповідача розписку на підтвердження передачі грошей. Домовленість була усна, однак відповідач зобов'язувався віддати отримані гроші в позику їй до 01.01.2014 року. Позивачка наголошує, що до початку січня 2014 року на її вимогу повернути отримані в позику гроші відповідач відповів відмовою, крім того, відповідач почав поводити себе зухвало, агресивно, достовірно знаючи, про скрутне матеріальне її положення, яке було викликано хворобою сина. В позовній заяві зазначено, що в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконав, а тому загальна сума боргу відповідача станом на 24.04.2014 року складає 5000 гривень 00 копійок. Позивачка просить стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 5000 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень 00 копійок. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, з тих підстав, що відповідачем не було повернуто вчасно грошові кошти. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив стягувати з нього борг частинами. Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначив, що спочатку він брав кошти у мами позивача у розмірі 2500,00 грн., однак в своїх поясненнях, які були надані ним працівникам міліції він зазначив, що брав у позивачки 5000,00 грн. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, а саме, зобов'язання від 02.04.2014 року, [PERSON] зобов'язується повернути кошти та причіп [PERSON] в найкоротший термін до 10.04.2014 року. Дане зобов'язання було написано та підписано відповідачем, що не заперечується сторонами. В свою чергу, в своїх поясненнях від 02.04.2014року, які були відібрані старшим лейтенантом міліції - Шафран В.В., [PERSON] вказав, що позивачка близько місяця назад звернулася до нього з вимогою повернути причіп та 5000,00 грн. Однак, на даний час коштів у нього немає, а тому відповідач зобов'язався повернути причіп та гроші до 10.04.2014року. Відповідно до висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 08.04.2014 року та пояснення від 02.04.2014 року [PERSON] у вересні 2013 року за згодою [PERSON] взяв у власне користування причіп, а в жовтні 2013 року позичив гроші в сумі 5000,00 гривень, після того як вони з лютого 2014 року перестали спільно проживати [PERSON] почала вимагати повернути причіп і гроші. Також, в своєму поясненні [PERSON] пояснив, що до 10.04.2014 року поверне причіп та гроші. Відповідно до приписів п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків , зокрема, є договори та інші правочини. Згідно приписів ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Приписами ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач передав у власність відповідачу кошти у сумі 5000 гривень 00 копійок. В свою чергу, відповідачем вказані кошти не були повернуті. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми позики у розмірі 5000,00 грн. є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи. В свою чергу, як вбачається із договору про правову допомогу від 17.04.2014 року адвокат [PERSON] і [PERSON] уклали договір про правову допомогу. Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, згідно договору про правову допомогу від 17.04.2014 року, [PERSON] було сплачено 1500 гривень 00 копійок. Даний факт підтверджено позивачкою у судовому засіданні. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, судові витрати у цивільній справі складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 5000 гривень 00 копійок та витрат на правову допомогу у розмірі 1500 гривень 00 копійок.

Outcome: approved