Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2012 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму авансу за попереднім договором в розмірі 80 000 грн. Також зазначає, що він, як стягувач, на підставі виконавчого листа №2120/1123/12 від 10.09.2012 року звернувся з заявою до відділу ДВС Суворовського РУЮ Головного управління юстиції Херсонської області про прийняття на примусове виконання вказаного виконавчого листа. 09.10.2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ Головного управління юстиції Херсонської області Трембач М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте з часу винесення державним виконавцем Трембач М.В. постанови від 06.12.2012 року про арешт майна 1/3 частини квартири [ADDRESS], яке належить [PERSON] по теперішній час не направив своєчасно до органу державної реєстрації прав та їх обтяжень вказаної постанови в паперовій або електронній формі, чим порушив, на думку позивача, норми Закону «Про виконавче провадження». Внаслідок чого 12.04.2013 року боржник [PERSON] скориставшись відсутністю у Державному реєстрі реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформації про накладення арешту на частку вказаної квартири, вартість якої відповідно звіту про незалежну оцінку від 15.04.2013 року складає 48535 грн., продав 2/3 частини вказаної квартири третій особі. Вважає, що бездіяльність державного виконавця Трембача М.В., яка призвела до завдання позивачу шкоди, встановлено ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 09.12.2013 року, яка набрала законної сили. З огляду на наведене позивач вважає, що в результаті бездіяльності державного виконавця, йому завдана матеріальна шкода у розмірі 48535 грн. Одночасно позивач зазначає, що у зв'язку з невиконанням рішення суду та стягнення з боржника суми боргу він переніс тяжку морально-психологічну травму, душевні страждання, які виразились у тому, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, позбавлений можливості купити інше житло, змушений орендувати приміщення у третіх осіб, брати гроші в борг, також посилилась хвороба матері, яка 2 роки хворіла з діагнозом гострий сбурціонний холіцистид, втратив нормальний сон та апетит. Отже вважає, що в результаті неправомірних дій державного виконавця, йому заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. З огляду на наведене просить суд стягнути з Держави Україна, шляхом списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Херсонській області з рахунку державного бюджету на користь [PERSON] для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади та їх службовими особами суму в розмірі 48535грн. майнової шкоди та 5000грн. моральної шкоди. В судовому засіданні адвокат позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник Державної виконавчої служби України в Херсонській області - Осадчук Н.М. - заперечила проти задоволення вказаного позову, одночасно надавши заперечення на позов, просила суд в задоволенні вимог позивачу відмовити повністю. В судовому засіданні представник Відділ Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції Головного управління юстиції Херсонської області - Трембач М.В. - заперечив проти вказаного позову, одночасно надавши заперечення на позов. В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області - Дудчак П.В. - заперечила проти вказаних позовних вимог, просила суд в їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні прокурор Михайлова Т.Г. заперечила проти вказаних позовних вимог, просила суд в їх задоволенні позивачу відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт неправомірних дій старшого державного виконавця Трембача М.В., одночасно зазначила, що, на підставі довіреності, представляла інтереси [PERSON] в державній виконавчій службі Суворовського районного управління юстиції Головного управління юстиції Херсонської області та не одноразово зверталася до старшого державного виконавця, стосовно виконання рішень суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що в його провадженні перебувало кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013230040002392 від 18.04.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. За результатами проведених дій винесено постанову про закриття кримінального провадження, через відсутність ознак складу кримінального правопорушення в діях Трембач М.В. Суд заслухавши думку, осіб яки брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що на підставі заяви від 05.10.2012 року про примусове виконання виконавчого листа №2120/1123/12 виданого 01.10.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суми авансу в розмірі 80 000грн. за попереднім договором від 01.10.2011 року державним виконавцем Трембач М.В. винесена постанова від 09.10.2012 року про відкриття виконавчого провадження та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду. 06.12.2012 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою він постановив: 1 Накласти арешт на 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON], 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - [PERSON], одночасно направивши вказану постанову до ХДБТІ м. Херсона для виконання та [PERSON], [PERSON] для відома. Як зазначає позивач, з часу винесення державним виконавцем постанови про арешт частки зазначеного майна та до теперішнього часу, а саме продовж 9 місяців, ст. державний виконавець Трембач М.В. не забезпечив своєчасне направлення до органу державної реєстрації прав їх обтяжень зазначеної постанови в паперовій або електронній формі, в зв'язку з чим вказане майно було продано [PERSON] третій особі. Од же позивач вважає, що неправомірними діями державного виконавця йому, як стягувану, за виконавчим провадженням заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Відповідно до п. 28 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Од же факт такої неправомірної дії повинен бути встановлений у передбачений Законом спосіб, а саме: ухвалою, постановою суду, рішенням чи вироком суду. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Отже завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльностю органів державної влади вважаються діяння, які суперечать принципам законів та інших нормативних актів або здійсненні поза межами компетенції вказаних органів та незаконність рішень, завдавача шкоди повинна бути доведена. Позивач, як на доказ неправомірності дій державного виконавця, посилається на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 09.12.2012 року про відмову у задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 23.11.2013 року про закриття кримінального провадження №12013230040002392, яка винесена у відповідності до КПК України. Однак, зазначена ухвала суду не містить доказів неправомірності державного виконавця Трембач М.В., щодо неналежного виконання виконавчого листа №2/2120/1148/12 виданого на підставі рішення Суворовського районного суду від 10.09.2012 року та не встановлює фактів неправомірних дій державного виконавця Трембача М.В., які є підставою для звільнення від доказування передбаченого ст. 61 ЦПК України. Разом з тим постановою Начальника управління ДВС Л.А. Скапенко про результати перевірки виконавчого провадження від 14 червня 2013 року на підставі ст.83-86 Закону України «Про виконавче провадження» визнано дії старшого виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Трембача М.В. проведені по виконанню виконавчого провадження №34659298 тільки такими, що вчинені з порушеннями, факту протиправності рішення, дій чи бездіяльності з боку ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, або його посадових осіб вказана постанова не містить. З огляду на наведене позивачем та його адвокатом не надано належних доказів встановленого факту протиправності рішень, дій або бездіяльності ст. державного виконавця Трембача М.В. при здійсненні виконавчого провадження. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. На відміну від ст. 1173 ЦК України, стаття 1174 підлягає застосуванню у випадках, коли є відомою конкретна посадова особа або службова особа органу державної влади, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої завдано шкоди фізичній або юридичній особі. Одним із способів відшкодування майнової шкоди є відшкодування збитків. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати державного мита. 2. Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже обов'язковою умовою для відшкодування збитків виною особою мають зараховуватись по перше витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її речі. На підтвердження завданої [PERSON] матеріальної шкоди, позивач посилається тільки на звіт про незалежну оцінку 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] від 15.04.2013 року, та яка складає 48535грн., який в матеріалах справи відсутній та в ході судового розгляду позивачем на наданий та який не встановлює збиток який особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі позивача. З огляду на наведене вбачається, що належних доказів з боку позивача та його адвоката на підтвердження наявності матеріальної шкоди, заподіяної державним виконавцем в розумінні ст.ст.22,1173,1174, ЦК України у розмірі 48535грн. суду не надано. Також позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування з Держави Україна на його користь моральної шкоди у розмірі 5000грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.19995 року « Про практику в справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв'язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього. Од же вимога позивача в частині відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди внаслідок бездіяльності ст. державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції Головного управління юстиції Херсонської області Трембача М.В. не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано належних доказів на підтвердження цього.

Outcome: dismissed