Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 24.01.2016 укладено попередній договір, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди, у строк до 08.02.2016, у порядку визначеному законодавством та на обумовлених у попередньому договорі умовах, укласти основний договір купівлі-продажу квартири. Предметом домовленостей між сторонами була квартира, яка належить відповідачу на праві власності, за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов зазначеного договору, позивачем було передано відповідачу до підписання попереднього договору 1000,00 доларів США. Крім того, згідно умов п. 4.2. попереднього договору разі відмови від укладання Основного договору, з вини відповідача у справі, вона, як продавець майна, зобов'язана додатково до суми авансового платежу, також сплатити суму забезпечувального платежу у розмірі, що становить 100 відсотків авансового платежу, а саме 1000,00 доларів. У зв'язку з відмовою відповідача укласти основний договір, відповідачка зобов'язана повернути позивачці 1000,00 доларів США авансового платежу та 1000,00 доларів США забезпечувального платежу, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24.01.2016 укладено попередній договір, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди, у строк до 08.02.2016, у порядку визначеному законодавством та на обумовлених у попередньому договорі умовах, укласти основний договір купівлі-продажу квартири. Предметом домовленостей між сторонами була квартира, яка належить відповідачу на праві власності, за адресою: [ADDRESS]. За умовами попереднього договору, а саме п. 5.2. сума авансового платежу, котра підтверджує наміри сторін відносно укладення основного договору, що була передана позивачем відповідачу до підписання попереднього договору та становить 1000 (одна тисяча) доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом Національного Банку України, становить 25940 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот сорок) 00 гривен. Згідно з умовами попереднього договору, а саме п. 4.2., у разі відмови від укладання Основного договору, з вини відповідача у справі, вона, як продавець майна, зобов'язана додатково до суми авансового платежу, також сплатити суму забезпечувального платежу у розмірі, що становить 100 відсотків авансового платежу, а саме 1000 доларів. У зв'язку з відмовою відповідача укласти основний договір, відповідачка зобов'язана повернути позивачці 1000 доларів США авансового платежу та 1000 доларів США забезпечувального платежу, що разом становить 2000,00 доларів США, що станом на день звернення до суду за курсом Національного Банку України, становить 51880,00 коп. Умовами п.1.2 попереднього договору, сторони дійшли згоди, що укладення основного договору повинно бути проведено до 08.02.2016. Оскільки погодити дату укладання основного договору з відповідачкою не було змоги у зв'язку з чим, позивачем, на її адресу було направлено повідомлення про дату та час укладання основного договору. Згідно направленого повідомлення, запропоновано укласти основний договір 08.02.2016 у приміщення нотаріальної контори, за адресою: [ADDRESS] офіс 1 не пізніше 15:00. Проте, у призначену дату та час, відповідач для укладання основного договору не прибула, а позивач у свою чергу, починаючи з 15:00 08.02.2016 до 18:30 того ж дня, перебувала у приміщенні нотаріальної контри, доказом чого є видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтво, що зареєстровано у книзі за номером 19. Квартира, що була предметом попереднього договору, була відчужена відповідачем 05.02.2016, про що у реєстрі речових прав зроблено відповідний запис та доказом чого є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо відповідача, № 52932376 від 10.02.2016. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягає відшкодуванню відповідачем, сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved