Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги посилаючись на те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає позивач, за адресою: вул.1 Травня, 1/142, смт.Миронівський Артемівського району Донецької області. Стверджує, що відповідачі здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги та квартплату не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01 січня 2006 року по 12 січня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 4351,79 грн., яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача. Крім того, позивач просив стягнути заборгованість за приріст інфляції в розмірі 6443,16 грн., трьох процентів річних в розмірі 1164,25 грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 121,80 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі. Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачі мають заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги за період з 01 січня 2006 року по 12 січня 2015 року в розмірі 4351,79 грн. (а.с.4-6). Як вбачається з розрахунку, приведеному в позовній заяві, приріст інфляції за період з 21 лютого 2006 року (дата початку періоду прострочення) по 20 січня 2015 року (дата звернення до суду ) складає 4351,79 грн. х 1,4806 (індекс інфляції) 4351,79 грн. = 6443,16 грн., сума 3% річних за період з 21 лютого 2006 року (дата початку періоду прострочення) по 20 січня 2015 року (дата звернення до суду) складає 4351,79 грн. х 3255 (кількість днів) х (3% / 365 днів) / 100% = 1164,25 грн., тобто сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних дорівнює 11959,20грн. Суд погоджується з таким розрахунком та визнає його вірним. Згідно копії ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2015 року у видачі судового наказу позивачу було відмовлено та розяснено про право позивача на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку (а.с.7). Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі житлово-комунальних послуг зобовязані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачі не оплачували у повному обсязі вартість наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином, за період з 21 лютого 2006 року (дата початку періоду прострочення) по 20 січня 2015 року (дата звернення до суду ) складає 4351,79 грн. х 1,4806 (індекс інфляції) 4351,79 грн. = 6443,16 грн., сума 3% річних за період з 21 лютого 2006 року (дата початку періоду прострочення) по 20 січня 2015 року (дата звернення до суду) складає 4351,79 грн. х 3255 (кількість днів) х (3% / 365 днів) / 100% = 1164,25 грн., тобто сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних дорівнює 11959,20грн. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 121,80 грн., а саме по 30,45грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved