Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд виніс постанову про звільнення його майна з-під арешту, накладеного ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 лютого 2005 року. Однак, як зазначає позивач, у реєстрі наявний запис про обтяження № 1720817 від 28 лютого 2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстроване Другою сімферопольською державною нотаріальною конторою, що обмежує його право власності. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд скасувати запис про обтяження № 1720817 від 28 лютого 2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований Другою сімферопольською державною нотаріальною конторою. У засідання учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача подав заяву про проведення засідання за його відсутності та за відсутності його довірителя (а.с. 48-49). Відповідач подав заяву про проведення засідання за відсутності його представника (а.с. 54). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2005 року на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 лютого 2005 року Друга сімферопольська державна нотаріальна контора 28 лютого 2005 року зареєструвала арешт невизначеного нерухомого майна [PERSON] на суму 5000 грн, реєстраційний номер обтяження 1720817 (а.с. 42-46). 25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у справі № 278/2777/18 прийняв постанову про звільнення його майна з-під арешту, накладеного ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 лютого 2005 року (а.с. 8-9). Однак, станом на 21 лютого 2021 року відомості про звільнення майна позивача з-під арешту до державного реєстру не внесені. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи прийняття Житомирським апеляційним судом рішення про звільнення майна позивача з-під арешту, суд дійшов висновку, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна позивача здійснює перешкоди у здійсненні ним свого права розпоряджання майном, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та скасувати запис про обтяження майна останнього. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved