Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 05.12.2018 року мотивуючи тим, що він є власником 57/100 частини (квартира № 2,3) домоволодіння № 90 по вул. Челюскінців в м. Біла Церква, Київської області. У вказаному житловому приміщенні зареєстрований його племінник [PERSON], який не проживає у будинку без поважних причин понад один рік, а саме з січня 2012 року, не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, житлом не цікавиться, не бере участі в утриманні та облаштуванні житла, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує, а він не має можливості оформити субсидію. Таким чином, відповідач порушує його\~ права, як власника майна, щодо утримання та розпорядження майном. В звязку з тим, що мирним шляхом вирішити спір не можливо, позивач просив в судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв.2,3 в будинку № 90 по вулиці Челюскінців в місті Біла Церква Київської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився,про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав досуду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперчує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади України, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надав та не подав відзив на позовну заяву, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти проголошення у справі заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], кв.2,3, є власником вказаного житлового приміщення, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 11-21). З довідки № 8558 від 15.11.2018 року, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с. 7), вбачається, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Челюскінців,90, кв.2,3, зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач у даній справі заперечень проти позову з належними та допустимими доказами, в тому числі\~ щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні, не подав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], кв.2,3, як член сімї позивача, проте не проживає за вказаною адресою з січня 2012 року, його особистих речей в квартирі немає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, даний факт підтверджується матеріалами справи ( акт засвідчений КПБМР ЖЕК № 7 від 13.10.2017 року - а.с. 6, акт засвідчений КПБМР ЖЕК № 7 від 20.11.2018 року а.с. 8) та узгоджується показами свідків, які підтвердили, що відповідач являється племінником позивача, у житловому приміщенні за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Челюскінців,90, кв.2,3, не проживає більше 5 років, його особистих речей у квартирі немає, не бере участі в утриманні та облаштуванні житла, комунальні послуги не сплачує, а позивач не має можливості оформити субсидію. Враховуючи, що відповідач більше одного року без поважних причин не користуються вказаним житлом, участі в утриманні житла та оплаті за комунальні послуги не приймає, належних та безспірних доказів того, що йому чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням до суду не подав, суд вважає за можливе визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв.2,3 в будинку № 90 по вулиці Челюскінців в місті Біла Церква Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст.\~ 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються\~ з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн. ( а.с. 1), тому за рахунок відповідача позивачу компенсуються дані судові витрати.

Outcome: approved