Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № К-ТТ21/129 від 15.11.2005 року в розмірі 3723,31 гривень нарахованих і несплачених відсотків та пені за період з 05.02.2010 року по 07.07.2012 року. В обґрунтування позову зазначив, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] 15.11.2005 року було укладено кредитний договір № К-ТТ21/129, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошову суму) у національній валюті в розмірі 34425,00 гривень, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 13.11.2009 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,00% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором 15.11.2005 року було укладено договір поруки № К-ТТ21/129П між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] Відповідачі умови договору не виконали, у зв'язку з чим у них виникла заборгованість за кредитом. Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення вказаної заборгованості. Заочним рішенням суду позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Проте, враховуючи значний час, витрачений на примусове виконання рішення, у відповідачів виникла заборгованість за відсотками по кредитному договору, яку відповідачі в добровільному порядку не погасили. За період з 05.02.2010 року по 07.07.2012 року загальна сума заборгованості відповідачів за нарахованими відсотками та пенею становить 3723,31 гривень, з яких: 3708,24 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15,07 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за їх відсутність суду не надали. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-ТТ21/129, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в сумі 34425,00 гривень у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за вказаним вище кредитним договором між ПАК «Укрсиббанк», [PERSON] та [PERSON] 15.11.2005 року було укладено договір поруки № К-ТТ21/129П, згідно умов якого поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором ПАТ «Укрсиббанк» відповідати за виконання позичальником [PERSON] всіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають із кредитного договору № К-ТТ21/129 від 15.11.2005 року, як існуючих на момент укладання цього договору, так і тих, які можуть виникати в майбутньому. У зв'язку з невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за договором кредиту, позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 05.02.2010 року, задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № К-ТТ21/129 від 15.11.2005 року в сумі 8779,22 гривень, в тому числі заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 5016,78 грн. Вказане рішення виконано в повному обсязі. Так, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за кредитом в розмірі 5016,78 грн. була сплачена в повному обсязі 07.07.2012 року. За період часу, протягом якого вказане вище заочне рішення виконувалось та заборгованість була сплачена, а саме за період з 05.02.2010 року по 07.07.2012 року, у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 3723, 31 грн., з яких 3708,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604- 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договор у, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. За таких обставин, враховуючи, що заборгованість за кредитом відповідачем була сплачена 07.07.2012 року та, таким чином, зобов'язання за Договором кредиту були виконані 07.07.2012 року, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, а також пені за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом та відсотками за період часу з 05.02.2010 року по 07.07.2012 року, в зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved