Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначив, що 02 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNH4KP40740892, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3864,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором внаслідок чого станом на 06 грудня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 106952,63грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3854,14 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 27825,03 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 75273,46 грн. Зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2013 року з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 49362,63 грн., а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2468,13 грн. штраф процентна складова. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 52330,76 грн. та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі не потребують доказування, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. 02 вересня 2006 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало [PERSON] строковий кредит у сумі 3864,90 грн. строком на 12 місяців по 03.09.2007 року включно зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, що підтверджується заявою позивальника №DNH4KP40740892, умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. (а.с.6-7,8-11). Згідно п.2.1 Умов , банк зобовязується надати Позичальнику Кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству (далі ТСП). Строк, термін повернення, розмір Кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві Позичальника (далі-Заява), підписанням якої Клієнт та Банк укладають Кредитно-заставний договір (далі- Договір). Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені в Заяві строки. Для виконання даного [PERSON] відкриває Позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інших платежам. Відповідно до п. п. 4.3,4.7 Умов, кошти отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитів Банку, згідно п.3.2.11,3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі-простроченої комісії по Кредиту, далі-простроченої винагороди, далі- прострочених відсотків по Кредиту, далі простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу) направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі-комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії, згідно Заяви, відсотків, і/ або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. При непогашені Кредиту в строки, установлені у Заяві й 3.2.2,3.3.3 даних Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 даних Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.5.3 Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених [PERSON] більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 29 листопада 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KP40740892 від 02.09.2006 року у розмірі 47590,00 грн. та стягнуто солідарно з ПАТ « Акцент-Банк», [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 57590,00 грн.(а.с.4). Вказане рішення суду на час розгляду справи в суді позивачем не виконано. Так, станом на 06.12.2016 року [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором №DNH4KP40740892 від 02.09.2006 року в розмірі 106952,63 грн., яка складається з 3854,14 грн. заборгованості за кредитом, 27825,03 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 75273,46 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2468,13грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.5). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 599 ЦК України, зобовязанні припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із розясненнями викладеними у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 5 від 30.03.2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за Кредитним договором №DNH4KP40740892 від 02 вересня 2006 року з вирахуванням стягнутої суми за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, у розмірі 52330,76 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачені судові витрати по справі (а.с.1).

Outcome: approved