Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить розірвати договір про інвестування в будівництво житла від 27 листопада 2007 року № 23, який було укладено між ним та ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс», стягнути з відповідача на його користь заподіяну йому шкоду у сумі ринкової вартості двокімнатної квартири площею 63,47 м.кв у м. Василькові в розмірі 480 тис. грн. (з розрахунку станом на день подання позовної заяви ринкової вартості 1 кв.м у м. Василькові 6900-7000 грн. за кв.м) та стягнути моральну шкоду в розмірі 27 тис. грн., оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором про інвестування в будівництво кредиту не виконав, оскільки не побудував будинок у визначені договором строки до 4 кварталу 2009 року, однак в добровільному порядку повернути кошти відмовляється,а тому він змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень не надали. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 27 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» та [PERSON] був укладений договір № 23 про інвестування в будівництво житла, відповідно до п.п. 1.1, 3.1 якого [PERSON] бере участь у фінансуванні будівництва квартири загальною площею 63,47 м.[ADDRESS]. Відповідно до п. 4.1 Договору вартість квартири складає 304656 грн. Відповідно до п.3.2 Договору, плановий термін введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2009 року. Відповідно до п. 4.3.1 Договору, розрахунок за квартиру здійснюється коштами Інвестора ([PERSON].) за розпорядженням Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом перерахування на розрахунковий рахунок забудовника (ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс»). Згідно п. 8.3. Договору в будь-якому разі розірвання Договору суми внесених інвестицій повертаються Забудовником на рахунок Інвестора в банку-агенті, у місячний строк з дня отримання повідомлення про розірвання цього Договору від Інвестора. 04 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 23 між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд) та [PERSON], відповідно до умов якого Фонд від імені держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 199909,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, позичальник вносить на рахунок в банку-агенті КФ АБ «Полтава-банк» кошти попереднього внеску в сумі 6380 грн. на момент укладення кредитного договору та різницю між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою додатком 1 до цього договору в сумі 98080 грн. в строки, встановлені в договорі про інвестування в будівництво житла. Як вбачається з довідки філії КФ АБ «Полтава-банк» у м. Києві (МФО 322562) (а.с. 22) та листа «Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву» від 24.09.10 за № 1295/5.2.-1 (а.с. 23), вбачається, що [PERSON] внесені на рахунки Фонду перший інвестиційний внесок у сумі 6380 грн., різниця між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою кредитним договором у сумі 98080 грн., а також сума коштів кредиту - 199909 грн. та перераховано на рахунок відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс». Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час свої обов'язки за договором про інвестування в будівництво житла № 23 від 27 листопада 2007 року не виконав. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених умовами договорупро інвестування в будівництво житла, чим інтересам позивача заподіяно матеріальну шкоду, тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартість квартири, що складає 304656 грн. Позовні вимоги в частині відшкодування з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 175631 грн. як різницю між ринковою вартістю квартири станом на день подання позовної заяви та на день укладення договору інвестування, до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не доведено суми вказаної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди також до задоволення не підлягають, оскільки, як вбачається з п. 2 Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до договірних правовідносини, що виникли між сторонами, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3043 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial