Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 02.10.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (найменування змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль», та правонаступником якого за договором факторингу від 22.06.2016 року є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/24-00/171, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 450000,00 грн. строком користування до 01.11.2022 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує свої зобовязання, в результаті чого станом на 17.06.2016 року створилася заборгованість в розмірі 1995544,82 грн. 16.02.2009 року Артемівським районним судом м.Луганська прийнято рішення по справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 479150,15 грн. В забезпечення виконання зобовязань, 04.10.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме виробниче приміщення з прибудовою, вх. ганком, підвалом, що знаходиться за адресою: м.Луганськ, кв. Ватутіна, 20 «Г». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна іпотеко держателя є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». На момент укладення договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 731400,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (за кредитним договором № 014/24-00/171 від 02.10.2007 року, укладеним з ПАТ «[PERSON] Аваль») перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 479150,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки виробниче приміщення з прибудовою, вх. ганком, підвалом, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, квартал Ватутіна, 20 «Г», загальною площею 259,7 кв.м, яке відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно № 15499889, виданому міським комунальним підприємством БТІ м. Луганськ 07.08.2007 року складається з 1-2, 1-1, 1-виробниче приміщення з прибудовою, вхідним ганком цегляне, загальною площею 252,7 кв.м, 1 (2)-1-підвал, загальною площею 7,0 кв.м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Луганського МНО 04.10.2007 року за реєстровим № 3665 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04.10.2007 року за № 2394434, шляхом надання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права продажу будинку від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.\~ 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною реалізації в розмірі 731400,00 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в засобах масової інформації. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (найменування змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль», та правонаступником якого за договором факторингу від 22.06.2016 року є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/24-00/171, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 450000,00 грн. строком користування до 01.11.2022 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує свої зобовязання, в результаті чого станом на 17.06.2016 року створилася заборгованість в розмірі 1995544,82 грн. 16.02.2009 року Артемівським районним судом м.Луганська прийнято рішення по справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 479150,15 грн. В забезпечення виконання зобовязань, 04.10.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме виробниче приміщення з прибудовою, вх. ганком, підвалом, що знаходиться за адресою: м.Луганськ, кв. Ватутіна, 20 «Г». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна іпотеко держателя є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». На момент укладення договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 731400,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі\~ст.1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У відповідності з ч.1\~ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Статтями\~55\~та\~124 Конституції України\~передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами. Таким чином позивач, набувши право вимоги по кредитному договору № 014/24-00/171 від 02.10.2007 року та договором іпотеки від 04.10.2007 року, обґрунтовано скористався вказаним правом, звернувшись до суду з даним позовом. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте в супереч наведених норм відповідачем жодного доказу на спростування тверджень позивача суду не надано. \~\~Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язань відповідно до\~ст.611 ЦК України\~настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі\~ст. 624 ЦК України. Згідно до ч.1.\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч1.\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст.12 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1,3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно із ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»\~договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому\~статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване\~статтею 39 цього закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або за процедурою продажу, встановленою\~статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК України\~передбачає лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законодавством підстав, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 ЦК України). З огляду на все викладене, суд дійшов висновку, про наявність порушення зобов`язання зі сторони відповідача, у зв`язку з чим цивільне (майнове) право позивача по поверненню кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає судовому захисту в порядку визначеному п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved