Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.04.2013р ним в якості позики було передано відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000 грн, які остання зобов'язувалася повернути до 20.10.2014р., що підтверджується розпискою відповідачки. Таким чином, між ним та відповідачкою 12.04.2013 року був укладений договір позики. До теперішнього часу позику відповідачкою не повернуто. Просив суд стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в сумі 40 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів та винести заочне рішення. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлені строки. Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно із ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст..1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що 12.04.2013р позивач уклав з відповідачкою договір позики на суму 40 000 грн., які остання зобов'язувалася повернути [PERSON] 20.10.2014р, про що відповідачкою написано розписку. Відповідачка, на час звернення позивача до суду з позовом зобов'язання за договором позики не виконала, гроші, взяті в борг у розмірі, вказаному у розписці, позивачеві не повернула, чим порушила умови договору між ними. Враховуючи, наявність між сторонами правовідносин за договором позики від 12.04.2013 року, що підтверджується борговою розпискою [PERSON] та визнання відповідачкою позову в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у суду є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача боргу у сумі 40 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 400,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 1046, 1047, 1051 ЦК України;

Outcome: approved