Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 81520 грн., заборгованість по процентам в сумі 17861,55 грн. та судовий збір в розмірі 1000 грн. вказуючи, що 27.01.2011 р. між ним та [PERSON] був укладений договір позики. Згідно з умовами договору [PERSON] передав [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 81520 грн., а відповідач по справі надав йому розписку, в якій зазначив строк повернення грошей до 01.09.2011 р., але в зазначений строк гроші не повернув. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в поштовому повідомленні, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 27.01.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики /а.с. 13/. Згідно з умовами договору [PERSON] передав [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 81520 грн., а відповідач по справі надав йому розписку, в якій зазначив строк повернення грошей до 01.09.2011 р. В зазначений в розписці строк відповідач гроші не повернув. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У даному випадку суд приймає письмову розписку [PERSON] як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач суму боргу до цього часу позивачеві не повернув, тобто прострочив виконання взятих на себе грошових зобов'язань. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно погашення заборгованості. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Облікова ставка НБУ за час користування грошима декілька разів змінювалась та регулювалася відповідними постановами НБУ: з 10.08.2010 р. - 7,75% річних (постанова НБУ від 09.08.2010 р. № 377); з 23.03.2012 р. - 7,5% річних (постанова НБУ від 21.03.2012 р. № 10); з 10.06.2013 р. - 7% річних (постанова НБУ від 06.06.2013 р. № 209); з 13.08.2013 р. - 6,5% річних (постанова НБУ від 09.08.2013 р. № 315). Відповідно до ч.2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу в розмірі 81520 грн., заборгованість по процентам в сумі 17861,55 грн. та судовий збір в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved