Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 25.08.2017 року, мотивуючитим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1997 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось по причині того, що вони з відповідачем різні по характеру люди, по різному відносяться до життя, у їхніх стосунках зникла взаємоповага і порозуміння, шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують вже 5 років, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, втратили один до одного почуття поваги та любові, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надала. Суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе, згідно ст. 224-226 ЦПК України, провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.08.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 920, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їхнім інтересам. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн., тому з відповідача на користь позивача стягуються вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved