Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просив стягнути разом з іншим, передбаченими договором та законом, платежами. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на те, що відповідач не погашає заборгованість за кредитним договором, навіть після реструктуризації боргу. Також зазначила, що відповідач намагався вирішити питання повернення боргу в позасудовому порядку (вже після скасування заочного рішення), однак, згоди сторони так і не дійшли. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Представник відповідача в судовому засіданні подавав клопотання про витребування у позивача оригіналів кредитного договору та додатків до нього. Таке клопотання було задоволено, однак для огляду витребуваних документів представник відповідача двічі не з'явився (судові засідання від 24.11.2016 року та 05.12.2016 року), причин своєї неявки суду не повідомив. З урахуванням того, що представник відповідача приймав участь у засіданнях суду на стадії заяв та клопотань, однак двічі поспіль без поважних причин не з'явився на судовий розгляд, суд вважав можливим розглянути спір за відсутності відповідача та його представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12 липня 2006 року між сторонами був укладений договір № 014/04-1/1221, згідно з яким позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 70 000 доларів США, що підтверджується договором та додатковими угодами до нього. Вказаний договір був укладений в письмовій формі (оригінал договору та додаткових угод до нього були оглянуті судом та представником відповідача в судовому засіданні), що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору і виникнення боргу в загальному розмірі 41 663,61 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.09.2014 року є еквівалентом 539 547 грн. 17 коп. та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 25 246,44 доларів США, заборгованості по відсоткам в розмірі 2 573,60 доларів США, пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків в розмірі 13 843,57 доларів США. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Досудові вимоги позивача відповідачем залишені без розгляду, заборгованість за кредитом не сплачувалась навіть частково. Крім того, судом береться до уваги той факт, що в цьому спорі вже приймалось заочне рішення від 16.04.2015 року (позовні вимоги були задоволені), яке було скасоване за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Однак, відповідачем чи його представником так і не були подані докази щодо спростування наявності боргу чи його розміру. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, на нього в судовому порядку слід покласти обов'язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві, відповідач заперечень не надав, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати згідно із ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача повністю.

Outcome: approved