Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 25.11.2013 р. між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 3/01/317/27-09-13/0007. Відповідно до кредитного договору банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 17 522 грн. 79 коп. зі строком користування з 25 листопада 2013 р. до 24 листопада 2016 р. зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 1% відсотка від первісної суми кредиту. 20.01.2014р. виконуючи свої зобов'язанння за кредитним договором, банк перерахував кредитні кошти позичальнику. Заборгованість станом на 19.02.2016 р. з повернення кредитних коштів складає 10 986 грн. 71 коп.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1 889 грн. 40 коп.; пеня за прострочення основної судної заборгованості складає 4 351 грн. 66 коп.; пеня за несплачені проценти складає 1 519 грн. 43 коп.; штраф 8 761 грн. 40 коп.; заборгованість по сплаті комісії 3 548 грн. 34 коп. - загальна сума 31 056 грн. 94 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 25.11.2013 р. між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 3/01/317/27-09-13/0007. Відповідно до кредитного договору банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 17 522 грн. 79 коп. зі строком користування з 25 листопада 2013 р. до 24 листопада 2016 р. зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 1% відсотка від первісної суми кредиту. (а.с. 6-7) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3/01/317/27-09-13/0007 від 25 листопада 2013 року, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 19 лютого 2016 року становить - 31 056 грн. 94 коп.(а.с. 3-4). 10 червня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» було направлено вимогу на адресу [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором, однак дана вимога виконана не була. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Однак, Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору (а.с. 3-4). Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 8 761 грн. 40 коп., суд приходить до наступного. Верховний Суд України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.п. 5.1, 5.2 Кредитного договору № 3/01/317/27-09-13/0007 від 25 листопада 2013 року, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами Банк має право вимагати від Позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. У випадку порушення Позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми виданого кредиту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином суд вважає за доцільне відмовити позивачу в задоволенні вимоги про стягнення штрафу з відповідача у розмірі 8 761 грн. 40 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial