Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває в шлюбі з [PERSON] Однак, сім'я розпалась на ґрунті нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 12.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Крім того, зазначив, що примирення неможливе. Відповідач в судове засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, час для примирення не потрібен. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 10.09.1994 року. Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.04.2000 року та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.03.2006 року. Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Протягом останнього часу, а саме з вересня 2018 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають різний сімейний бюджет. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України). Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Оскільки відповідач визнала позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено частиною 3 статті 200 ЦПК України. За таких обставин та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved