Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 19600,47 грн., зазначивши, що 28.08.2007 року року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 7432 (надалі - Кредитний договір), за яким [PERSON] отримав кредит у сумі 53000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 17,00% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 28.08.2017 року. Позивач виконав свої зобов'язання повністю. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за Кредитним договором, між позивачем та відповідачами 28.08.2007 року був укладений Договір поруки № 7432. За цим Договором поруки відповідач [PERSON] зобов'язався перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] всіх його зобов'язань за Кредитним договором. Оскільки боржник систематично не виконує обов'язки за Кредитним договором, станом на 05.10.2015 року виникла заборгованість, яка складає 19600,47 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і дату судового засідання були повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від них не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Судом встановлено, що 28.08.2007 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»» було укладено Кредитний договір № 7432, за яким відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 53000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 17,00% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 28.08.2017 року. Факт одержання кредитних коштів та подальші дії сторін щодо виконання зобов'язань за кредитним договором підтверджується випискою з кредитного рахунку про рух коштів. Крім того, 28.08.2007 року між позивачем та відповідачами був укладений Договір поруки № 7432, за умовами якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів за цим договором. Відповідач [PERSON] не виконує обов'язки за договором, у зв'язку з чим позивач в порядку п. 3.2.3 Кредитного договору надіслав відповідачам вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту та відповідних супутніх платежів. Зазначені вимоги залишились не виконаними. Станом на 05.10.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 19600,47грн. та складається з: - простроченої заборгованості в розмірі 16160,65 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 3439,82 грн.; Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договорів, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у виді судового збору та витрат на оплату публікації в пресі оголошень про виклик відповідачів підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved