Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 19 вересня 2015 року, є батьками малолітньої Анастасії, [INFO]. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Відповідач не піклувався про створення в сімї моральної атмосфери, зловживав алкоголем, зчиняв сварки та бійки. З 30 липня 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2015 року, є батьками малолітньої Анастасії, [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 187644, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київської області 19 вересня 2015 року, свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 314832, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київської області 12 січня 2016 року. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З 30 липня 2017 року шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Сімейні відносини між подружжям розладились через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сімя розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В поданій заяві відповідач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем було сплачено 640 гривень судового збору. Враховуючи позицію позивача, вказані витрати підтверджені документально та підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача в розмірі 320 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved