Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж 2016» з 01 лютого 2018 року по 25 вересня 2018 на підставі контракту № 5, який в письмовій формі було укладено між ним та керівництвом підприємства відповідача відповідно до умов, визначених ст. ст. 21, 22, п. 3 ст. 23, п. З ч. 1 ст. 24, ст.ст. 29, 30 КзпП України, на період виконання певного обсягу роботи. Відповідно до умов контракту позивача було призначено на посаду монтера колії 4-го розряду за фахом: будівництво, ремонт та експлуатація залізничних колій. Контрактом були обумовлені права та обов'язки сторін (роботодавця та робітника), умови виконання робіт та оплати. Роботодавець (відповідач) забов'язався виплачувати заробітну плату пропорційно обсягам виконаних робіт, а також виплатити винагороду після виконання обсягу робіт з врахуванням встановлених законодавством податків та зборів. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, стосовно заробітної плати претензій до відповідача він не має, однак, передбачену контрактом винагороду товариство не сплатило. Пунктом 11 контракту, укладеного між позивачем та відповідачем 01.02.2018 року, передбачено, що відповідач повинен виплатити винагороду із розрахунку 5600,00 грн. за кожні відремонтовані 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний пересув) після виконання певного обсягу роботи. Відповідно до укладеного контракту позивач почав виконання трудових обов'язків, пов'язаних з виконанням робіт по капітальному ремонту залізничних колій підприємства - замовника робіт (ПрАТ ДМ3) у м. Дніпро у складі бригади, свої обов'язки за контрактом він виконував добросовісно, ніяких зауважень та стягнень не мав; відповідач також виконував свої обов'язки щодо оплати праці відповідно до укладеного контракту. 25 вересня 2018 р. запланований обсяг робіт було виконано у визначений строк; замовник прийняв роботи, були підписані акти здачі-приймання об'єктів. Позивачу відомо, що бригадою було капітально відремонтовано належним чином 1300 погонних метрів залізничної колії та 12 стрілочних пересувів. Відповідно до умов контракту (п.п. 10, 11) відповідач повинен виплатити винагороду в розмірі 116332,24 грн. Керівництво підприємства-відповідача свої зобов'язання за контрактом не виконало, винагороду в сумі 116 332,24 грн. не виплатило; на неодноразові звернення позивача щодо необхідності виконання умов контракту роботодавцем пояснювали існуванням фінансової скрути, недостатністю коштів, які отримує підприємство від замовників робіт. Посилаючись у позові на те, що дія укладеного контракту від 01.02.2018 р. припинена, але ці обставини не можуть бути підставою для відмови відповідача у виконанні зобов'язання, яке передбачено згаданим контрактом, на день припинення дії контракту (тобто на день звільнення) заборгованість відповідача становила 116 332,24 грн., у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача. У судове засідання учасники справи не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову повністю та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 01.02.2018 між позивачем та відповідачем був укладений контракт №5 (строковий трудовий договір), згідно з яким позивача було прийнято на роботу за фахом будівництво, ремонт та експлуатація залізничних колій на посаду монтера колії 4 розряду. 01.02.2018 ТОВ «Будмонтаж 2016» було видано наказ №3 про прийняття на роботу [PERSON], що підтверджується відповідною копією, наданою відповідачем. На підставі даного контракту виникають трудові відносини із працівником та підприємством, засновані на зобов'язання працівника виконувати роботу, передбачену умовами договору, та зобов'язання роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату та узгоджену винагороду згідно з цим договором (п. 1). Сторони за цим договором передбачили наступні обов'язки. Відповідно до п. 3 контракту №5 за цим контрактом працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату та винагороду в разі сумлінного виконання ним своїх обов'язків, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством і угодою сторін (п.3). Відповідно до п. 4 контракту сторони за ним погодили, що працівник зобов'язується у складі бригади в строк до 25.09.2018 виконати певний обсяг роботи, передбачений умовами договору роботодавця з третіми особами. Роботодавець зобов'язується організувати працю працівника, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, забезпечити заходи щодо організації виробничого процесу та забезпечення інших умов праці. Сторони також погодили питання оплати праці та робочого часу (п.п. 7-12); відповідальність сторін і вирішення спорів (п.п. 13 -14), строк дії контракту тощо - з 01.02.2018 р. по 25.09.2018 р. Відповідно до п. 10 контракту №5 від 01.02.2018 за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, працівникам здійснюється оплата праці згідно зі штатним розкладом. По завершенню виконання обсягів робіт роботодавець нараховує працівникові винагороду в розмірі 5 600 грн. за 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний перевід). Відповідно до наданої довідки від 26.09.2018 (вих. №28) заробітна плата за вересень 2018 р. (у тому числі компенсація за відпустку і винагорода) склала 116 332,24 грн. Відповідач у відзиві визнав заборгованість в даному розмірі та нездійснення розрахунку в даному розмірі із позивачем до цього часу. Правовідносини виникли між учасниками справи із захисту трудових прав. За ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Згідно зі ст. 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КзПП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, при звільненні із позивачем відповідач не провів розрахунок, та між сторонами не має спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні: заявлена позивачем до стягнення сума (116 332,24 грн.) визнана відповідачем як заборгованість по заробітній платі за вересень 2018 р. (у тому числі компенсація за відпустку і винагорода) за виконання позивачем робіт за трудовим контрактом від 01 лютого 2018 р. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем, та ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved