Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 04.06.2015 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, пені станом на 10.10.2018 року становить 23 289 грн. 89 коп. Оскільки боржник [PERSON]\~ не виконав свої зобовязання за договором, не дивлячись на неодноразові нагадування банку, то позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 11.12.2018 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та просив суд застосувати строк позовної давності в частині стягнення нарахованої пені, ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення нарахованої пені та штрафів в загальній сумі 23 289 грн. 89 коп., в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач скористався своїм правом подати відповідь на відзив, мотивований тим, що згідно виписки по рахунку, [PERSON] до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Крім того, строк дії перевипущеної картки - до 31.03.2018 року, що підтверджується довідкою від 04.06.2015 року, а позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 31.10.2018 року, отже, до спливу строку позовної давності. Посилаючись на зазначені обставини просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розгляд справи\~ проводити без участі його представника. Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 04.06.2015 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складають між нею та банком договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах строки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника, яка підписана позичальником та тарифами банку. В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії: відповідач підтвердив своїм підписом, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; що він ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, підписавши заяву позичальника, відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Згідно повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». В п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати (зменшити або збільшити(кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. В тарифах банку передбачено також нарахування комісії за зняття грошових коштів та за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу. Тарифами банку передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., нараховується один раз в місяць; також передбачено нарахування пені /2/ -базова процентна ставка по договору /30 нараховується за кожний день прострочки кредиту, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до Умов кредитування, на які вказано вище, погашення заборгованості по кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком\~ заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 10.10.2018 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 23 289 грн.89 коп.,яка складається із: 1 016 грн. 02 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 449 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 20 238 грн. 74 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 085 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які були запропоновані банком і викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, в тарифах банку, відповідач був ознайомлений з цими документами, погодився з ними, на що сам вказав в підписаній ним заяві, а отже договір між сторонами є укладеним. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, то вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Разом із тим, позивач просив суд застосувати при вирішенні спору строки позовної давності щодо стягнення пені та штрафів. За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до приписів ст.258 ЦК для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч.ч. 3,4 ст.267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами ) до 25 числа наступного місяця та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-169цс14. Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13 викладено правовий висновок стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. При цьому стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що кошти на погашення кредиту вносилися на картковий рахунок останній раз 21.12.2015 року, до суду з позовом позивач звернувся 31.10.2018 року, що стверджується конвертом, адресованим на адресу суду (а.с.35). Отже, трирічний строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками банком не пропущено. Разом із тим, що стосується нарахування комісії, пені та штрафів, то суд виходить з наступного. За положеннями ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, штраф і пеня є різновидами неустойки, яка нараховується у разі порушення боржником зобов'язання. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Отже, позивач має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верхового Суду від 04.04.2018 року у справі № 14-154цс18. Разом із тим, як вже зазначалось стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду Таким чином, позивач звернувся до суду захистом своїх прав 31.10.2018 року, отже для позовних вимог про стягнення пені за період до 31.10.2017 року сплив строк позовної давності, а тому суд вважає за необхідне на підставі ст. 267 ЦК України відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період до 31.10.2018 року. Щодо нарахування штрафу, то суд звертає увагу, що штраф і пеня є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання. За ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У даному випадку штраф і пеня нараховуються за одне і те ж саме порушення прострочення виконання грошового зобов'язання. Крім того, згідно норм ЦК України, на що вказано вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, що суперечить нормам ЦК України. Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена в в постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2018 року в справі № 705/6051/15-ц Враховуючи вище\~ викладене,\~ вимоги позивача про стягнення штрафу, суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, тоді як за ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.06.2015 року в сумі 13 911 грн. 64 коп.,\~ яка складається із: 1 016 грн. 02 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 449 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 12 445 грн. 72 коп. - заборгованість за пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial