Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтував тим, що 01.01.2013 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг без номеру, за умовами якого остання прийняла на себе зобов`язання надавати послуги, пов`язані із розповсюдженням продукції в торгових точках позивача, якими користується позивач на підставі договору оренди державного майна №968-11-065 від 29.12.2011 року. Відповідно до умов договору, обов`язком виконавця є забезпечення зберігання ввірених йому товарно-матеріальних цінностей та іншого обладнання замовника, як свого особистого та вживати всі необхідні дії для запобігання протиправних дій третіх осіб. Витрати на зберігання ввірених виконавцю товарно-матеріальних цінностей відшкодуванню не підлягають. 03.02.2017 року плановою інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей у ввіреній [PERSON] торгівельній точці виявлено нестачу товару на суму 31858,60 грн., що підтверджується актом документальної ревізії від 03.02.2017 року, інвентаризаційним описом від 03.02.2017 року. Товар, що знаходився на зберіганні [PERSON] і підлягав розповсюдженню з її боку належить ФОП [PERSON] на підставі договору поставки б/н від 01.01.2013 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Нексо-Україна». Згідно акту документальної ревізії по рухові товарно-матеріальних цінностей отриманих [PERSON] складеного по результатам проведеної ревізії та грошових коштів, незданих [PERSON] за період з 19.12.2016 року по 03.02.2017 року нестача матеріальних цінностей складає 31858,60 грн. Тобто, ФОП [PERSON] нанесено матеріальну шкоду в сумі 31858,60 грн. в результаті неналежного виконання договору про надання послуг б/н від 01.01.2013 року. Завдану ФОП [PERSON] шкоду відповідач у добровільному порядку не повернула. У зв`язку з цим, звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з [PERSON] на користь фізична особа-підприємець [PERSON] шкоду за договором про надання послуг б/н від 01.01.2013 року у розмірі 31858,60 гривень, а також судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Ухвалою суду від 17.08.2018 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Надав письмові пояснення, згідно яких згідно акту документальної ревізії від 19.12.2016 року по рухові товарно-матеріальних цінностей отриманих [PERSON]., складеного по результатам проведеної планової ревізії та грошових коштів у [PERSON] в наявності та зберіганні було товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 63491,70 грн. Що підтверджується власним підписом відповідача в інвентаризаційному описі від 19.12.2016 року. Згідно акту документальної ревізії від 03.02.2017 року по рухові товарно-матеріальних цінностей, отриманих [PERSON] , складеного по результатам проведеної планової ревізії та грошових коштів у [PERSON] в наявності та зберіганні було товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 37528,18 грн., що підтверджується власним підписом відповідача в інвентаризаційному описі товарно-матеріальних цінностей від 03.02.2017 року. Тобто 03.02.2017 року плановою інвентаризацією товарно-матерільних цінностей у ввіреній [PERSON]. торгівельній точці виявлено нестачу товару на суму 31858,60 грн. Пояснити причини нестачі товарно-матеріальних цінностей [PERSON] не змогла, уникає будь-якого спілкування та погашати заборгованість перед ФОП [PERSON] не збирається. Станом на 26.12.2017 року заборгованість відповідач не погасила. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 01.01.2013 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг без номеру, за умовами якого [PERSON] прийняла на себе зобов`язання надавати послуги, пов`язані із розповсюдженням продукції в торгових точках ФОП [PERSON] , якими користується позивач на підставі договору оренди державного майна №968-11-065 від 29.12.2011 року. Відповідно до п.2.1.6 Договору обов`язком виконавця є забезпечення зберігання ввірених йому товарно-матеріальних цінностей та іншого обладнання замовника, як свого особистого та вживати всі необхідні дії для запобігання протиправних дій третіх осіб. Витрати на зберігання ввірених виконавцю товарно-матеріальних цінностей відшкодуванню не підлягають. Згідно акту документальної ревізії від 03.02.2017 року, інвентаризаційним описом від 03.02.2017 року, плановою інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей 03.02.2017 року у ввіреній [PERSON] торгівельній точці виявлено нестачу товару на суму 31858,60 гривень. Згідно п.п.2.1.6 - 2.1.13 Договору визначено, що виконавець зобов`язується безоплатно забезпечувати зберігання ввірених йому товарно-матеріальних цінностей та іншого обладнання Замовника, як свого особистого та вживати всі необхідні дії для запобігання протиправних дій третіх осіб. Витрати на зберігання ввірених Виконавцю товарно-матеріальних цінностей відшкодуванню не підлягають; розповсюджувати продукцію у торгових точках Замовника, отримувати грошові кошти за розповсюджену продукцію; розповсюджувати продукцію тільки за ціною встановленою Замовником у накладних; реалізовувати продукцію у торгівельній точці виключно отриману від Замовника; отримувати товарно-матеріальні цінності тільки згідно накладних; підписувати накладні, акти прийому-передачі, звіти та інші документи власноруч та/або шляхом проставлення штампу кіоска Замовника з номером, відповідним номеру даного кіоска без власноручного підпису. Підписанням зазначеного Договору Виконавець підтверджує фактичне отримання даного штампу; здавати грошові кошти, отримані від розповсюдження продукції щоденно уповноваженим представникам Замовника. Згідно п.4.2. Договору відповідальність Виконавця наступає за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за справжнім договором, регулюється діючим законодавством. Товар, що знаходився на зберіганні [PERSON] і підлягав розповсюдженню з її боку належить позивачу ФОП [PERSON] на підставі договору поставки б/н від 01.01.2013 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Нексо-Україна». Згідно акту документальної ревізії по рухові товарно-матеріальних цінностей, отриманих [PERSON] , складеного по результатам проведеної ревізії та грошових коштів, не зданих [PERSON] за період з 19.12.2016 року по 03.02.2017 року, нестача матеріальних цінностей складає 31858,60 гривень. Тобто, позивачу ФОП [PERSON] нанесено матеріальну шкоду в сумі 31858,60 гривень в результаті неналежного виконання договору про надання послуг б/н від 01.01.2013 року. Завдана ФОП [PERSON] шкода відповідачем у добровільному порядку не повернута. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.906 ч.1 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , перебуваючи у договірних відносинах з позивачем ФОП [PERSON] по наданню послуг, взявши на себе зобов`язання за збереження ввірених їй матеріальних цінностей та їх розповсюдження, внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків, завдала позивачу шкоду у розмірі 31858,60 гривень, яка виявилася у нестачі матеріальних цінностей. На сьогоднішній день завдана шкода добровільно відповідачем не відшкодувана. Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень згідно квитанції №21579027 від 06.03.2017 року.

Outcome: approved