Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору №Ф060527П від 30.05.2006 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 359 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом у строки та в порядку, встановлені договором, з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.05.2016. У якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, позивач, [PERSON] та [PERSON] уклали договір поруки № 02-23-Ф060527П-1087. На порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 12.08.2015 виникла заборгованість, еквівалентна сумі 246063,70 грн. Просить стягнути з відповідачів пропорційно заборгованість у сумі 246063,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні, також надала письмовий відгук на надані відповідачем письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував наявність заборгованості, при цьому у наданих письмових запереченнях просив відмовити у позові, застосувавши наслідки пропуску позовної давності. У подальшому в судовому засіданні надав розрахунок, здійснений з урахуванням строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] У подальшому в судові засідання не зявлявся. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.05.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Ф060527П, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 8359 доларів США на строк до 29.05.2016 зі сплатою 12% за користування кредитом у строки та в порядку, встановлені договором та графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 1.1.2 укладеного кредитного договору, погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 29 травня 2016 року, на умовах визначених цим договором. 15.11.2007 між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту від 30.05.2006, за умовами якої внесено зміни до п. 1.3.1, згідно якого поручитель [PERSON] передає в іпотеку 2-кімнатну квартиру [ADDRESS], іпотечною вартістю 210 591 грн. 06.04.2009 та 15.07.2009 між банком та [PERSON] було укладено додаткові угоди №2 та №3 відповідно, якими було уточнено порядок погашення кредиту. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 12.08.2015 має заборгованість у сумі 11513,61 доларів США, що еквівалентно 246063,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5943,59 доларів США, що еквівалентно 127023,73 грн., заборгованості за відсотками 2751,06 доларів США, що еквівалентно 58794,40 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 2046,63 доларів США, що еквівалентно 43739,75 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 772,33 доларів США, що еквівалентно 16505,82 грн. У пункті 4.5 укладеного кредитного договору зазначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пп.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Із наданого розрахунку заборгованості також вбачається, що [PERSON] останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснив 09.04.2009. Таким чином, з 08.06.2009, тобто після спливу 60 календарних днів з моменту здійснення останнього платежу, у банку виникло право вимагати дострокового погашення кредиту. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання (2 травня 2016 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, що відповідно до ст.360-1 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості 10.09.2015, а останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором позичальник здійснив 09.04.2009. Згідно зі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. У матеріалах справи відомості щодо збільшення строку позовної давності відсутні. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] у ході судового розгляду справи заявив клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності до даних правовідносин (а.с.54-55). Таким чином, суд вважає, що враховуючи загальний трирічний строк позовної давності і дату звернення банку до суду з позовом, заборгованість по кредиту, яка виникла до 10.09.2012 знаходиться за межами цього строку, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Одночасно, вимога банку про стягнення заборгованості по кредиту, що виникла після 10.09.2012 підлягає задоволенню, і сума до стягнення (за останнім визначеним графіком погашення кредиту згідно додаткової угоди №3) становить 3616 доларів США, що еквівалентно 77279,71 грн. (відповідно до визначеного позивачем курсу долара США). Вимога про стягнення заборгованості по відсоткам та пені не може бути задоволена, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач надавав суду здійснені ним особисто розрахунки, в тому числі щодо відсотків, які є відмінними від сум, вказаних позивачем. Суд спрямовував на адресу позивача надані відповідачем розрахунки, призначав судові засідання в режимі відеоконференції для забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні, оголошував перерви в судових засіданнях з метою уточнення розміру заборгованості або надання пояснень по нарахуванню відсотків за користування кредитом, але позивач направляв відгуки, в яких наполягав на задоволенні позову у заявленому розмірі (а.с.62-64, 90, 102, 141, 224, 225, 230). Суд позбавлений можливості самостійно здійснити обчислення розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, та обчислити відповідний розмір пені із виниклої заборгованості, оскільки для здійснення таких дій необхідні спеціальні знання. Сторонами відповідне клопотання не заявлялось. При цьому, суд приходить до висновку, що наданий 10.06.2016 відповідачем розрахунок позову свідчить про визнання ним позову у цьому розмірі. Таким чином, вимоги позову підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за розрахунком відповідача, згідно якого останній визнав позов у розмірі 4720,65 доларів США, що еквівалентно сумі 100880,29 грн., інші вимоги задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю. Щодо вимоги про пропорційне стягнення заборгованості з відповідачів суд зазначає наступне. 30.05.2006 було укладено договір поруки №02-23-Ф060527П-1087 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], який виступив поручителем перед кредитною установою за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що виникають з договору кредитної лінії (а.с.19, 20, 21). Пунктом 2.1. договору поруки передбачено зміст забезпеченого порукою зобовязання, його розмір, строк та порядок виконання, а саме: повернення кредиту в сумі 8500 доларів США з порядком погашення, що визначений Додатком №1 та кінцевим терміном повернення заборгованості 29 травня 2016 року. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється. Враховуючи, що судом було встановлено та не заперечувалося сторонами, що останній платіж [PERSON] здійснив 09.04.2009, у позивача право звернутися з позовом згідно п.4.5 Договору виникло 08.06.2009, при цьому з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду 10.09.2015, тобто з пропуском визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, тому у суду відсутні підстави стягувати заборгованість з поручителя, оскільки порука припинилась. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пропорційно розміру заявлений вимог, тобто у сумі 1513,20 грн.

Outcome: partial