Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області, що належала померлому [PERSON] на підставі ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23 липня 2012 року про затвердження мирової угоди, якою визнано право власності по ? частині на зазначену земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 26 листопада 2014 року помер його брат - [PERSON], якому вищезазначена земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на землю Серії ІV КВ № 061846 площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області, але згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23 липня 2012 року про визнання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON], за сторонами було визнано право власності по 1/ 2 частині на зазначену земельну ділянку. Однак за життя брат не встиг отримати правовстановлюючий документ на свою ? частину вищезазначеної земельної ділянки на своє імя. Позивач звернувся для оформлення спадщини після смерті брата як спадкоємець за законом до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану ? частину земельної ділянки йому було відмовлено у звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити і розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надіслав до суду лист, в якому просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Третя особа, Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області, в судове засідання свого представника не направила, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представник нотаріальної контори. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року помер брат позивача, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] 1ОК № 321512, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис 11 (а.с. 5). [PERSON] належала на підставі Державного акту на право власності на землю Серії ІV КВ № 061846 земельна ділянка площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області та згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23 липня 2012 року про визнання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON], яка набрала законної сили, за сторонами в порядку поділу нерухомого майна було визнано право власності по 1/ 2 частині на зазначену земельну ділянку. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.06.2015 року, земельній ділянці площею 0,2075 га, для будівництва і обслуговування будівель і господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина, Обухівського району Київської області по вулиці 48 Стрілкового полку, 12 присвоєно кадастровий номер 3223183401:01:019:0018. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на ? частину земельної ділянки площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [PERSON], за життя ним заповіт не було складено, спадкоємцем другої черги за законом належного йому майна є його брат - [PERSON], інших спадкоємців немає. [PERSON], вчасно звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва на спадщину. Державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області в своєму листі від 19 листопада 2015 року вих. № 1792/02-14 повідомив позивачу, що свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області не може бути йому видане, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючого документу на імя спадкодавця - [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду за захистом свого цивільного права. Як встановлено судом, за життя [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючий документ на своє імя на ? частину земельної ділянки площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області, що на належить йому згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23 липня 2012 року про визнання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON], яка набрала законної сили, якою за сторонами в порядку поділу нерухомого майна було визнано право власності по 1/2 частині на зазначену земельну ділянку Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином з викладених вище обставин вбачається, що ? частина земельної ділянки площею 0,208 га, для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в селі Долина Обухівського району Київської області належала померлому [PERSON] згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 23 липня 2012 року про визнання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON], яка набрала законної сили, за сторонами в порядку поділу нерухомого майна було визнано право власності по 1/ 2 частині на зазначену земельну ділянку та є обєктом спадкування і входить до спадкової маси. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, а його звернення до суду є правомірним. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1262 у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька так і з боку матері. Згідно з п. 1\~ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності ? частину на земельної ділянки. \~\~Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України, цивільне\~\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи,\~\~які беруть участь у справі,\~\~мають рівні\~\~права\~\~щодо\~\~подання\~\~доказів,\~\~їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в\~\~межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін\~\~та\~\~інших\~\~осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~\~на\~\~які\~\~вона посилається\~\~як\~\~на\~\~підставу\~\~своїх\~\~вимог\~\~або заперечень,\~\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved