Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним цивільним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати пайової участі та пені в розмірі 35009,60 грн., інфляційних витрат в сумі 6356,26 грн., 3 % річних у розмірі 1783,10 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином зобовязань за умовами договору № 18 від 15.11.2012 року про пайову участь замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Новограда-Волинського, який є адміністративним договором. Тому, посилаючись на відповідальність за порушення грошового зобовязання, визначену ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача зазначені суми. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Прокурор у судове засідання не з'явилися. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. До суду надійшло поштове відправлення із відміткою про отримання судової повістки. За згодою представників позивача на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 14.11.2012 року №334 [PERSON] встановлено розмір пайової участі у розмірі 10% від кошторисної вартості будівництва станції технічного обслуговування автомобілів з автомийкою на два пости по вулиці Житомирській, 140, м.Новоград-Волинський в сумі 29\~856,4 грн. Згідно договору №18 про пайову участь замовників будівництва у розвиток інфраструктури міста від 15.11.2012 року, який було укладено між Виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради та відповідачем (Замовником), відповідач зобовязується після отримання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки взяти пайову участь у розвитку інфраструктури та внести кошти згідно із затвердженим порядком, на умовах і у строки передбачені договором. Пунктами 3.2, 3.3 вищевказаного договору визначено, що форма оплати безготівковий розрахунок, який сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком. Граничний термін сплати пайової участі не повинен перевищувати одного місяця. Згідно довідки ДАБК у Житомирській області від 08.10.2012 року за № ЖТ14312183431 зареєстровано декларацію про готовність обєкта в експлуатацію. Як вбачається з розрахунку на виконання умов договору відповідач [PERSON] упродовж жовтня грудня 2013 року сплатила кошти у сумі 5000 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором, однак заборгованість в сумі 24856, 40 грн. по пайовій участі не сплатила. Згідно письмових претензій від 13.02.2014 р., 11.11.2013 р., 21.11.2013 р. позивач не однократно звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договором від 15.11.2012 року. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських рад, у галузі будівництва, належить, серед інших, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також що може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного Кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді неустойки (пені та штрафу) спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Крім того, несплата відповідачем заборгованості за договором є істотним порушенням чинного законодавства і суперечить інтересам держави, оскільки призводить до ненадходження коштів до міського бюджету, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування соціальних, економічних та інших програм. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором №18 про пайову участь замовників будівництва у розвиток інфраструктури міста від 15.11.2012 року. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні вимогами позивача про наявну заборгованість, розрахунком заборгованості.Приймаючи до уваги вищенаведене, вимога про стягнення заборгованості підлягає до задоволення. Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного, згідно ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування України», ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612, 623, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved