Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 08.04.1988 р. він зареєстрований в гуртожитку в [ADDRESS] . З моменту вселення та до теперішнього часу він фактично проживає у кімнаті № 29. 19.08.2014 р. рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 399 затверджено Акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. 05.10.2016 р. Сумська міська рада своїм рішенням № 1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . В березні місяці 2020 р. він звернувся до відповідача з заявою щодо приватизації вищевказаної кімнати у гуртожитку, однак йому було відмовлено. Просить суд: визнати його наймачем кімнати [ADDRESS] ; зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за [PERSON] кімнати [ADDRESS] , без надання ордера про надання житла. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради у судове засідання не з`явилася, надали відзив на позов. Представник Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради у судове засідання не з`явився. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . 05.10.2016 р. Сумська міська рада своїм рішенням № 1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. З аналізу вказаної норми вбачається, що вищезазначений перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення гуртожитку є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому на спірне житлове приміщення не розповсюджується. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 59 Житлового кодексу Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Ордер на кімнату [ADDRESS] у судовому порядку не визнавався не дійсним, тому у відповідача фактично було відсутнє право відмовляти позивачу у приватизації займаного ним житла.

Outcome: approved