Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23 лютого 2018 року у КУ «Міському спеціалізованому будинку дитини №1» перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Батько - [PERSON] , залишив родину з березня 2018 року, його місце перебування невідоме. Мати - [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. [PERSON] народила четверо дітей, старший повнолітній, двоє молодших відібрано з позбавленням батьківських прав. Четверта, молодша донька [PERSON] , [INFO] , за заявою батьків та відповідно до розпорядження Біляївської райдержадміністрації № 99 від 09.02.2018 року перебуває в КУ «Міському спеціалізованому будинку дитини №1», за час знаходження дитини у закладі батьки жодного разу не відвідали її, не цікавились її життям, не створили умов для проживання дитини, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій на позовних вимогах наполягає та просить розглянути справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою від 28.05.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про залишення позовних вимог відносно [PERSON] без розгляду у зв`язку з його смерттю. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, жодних заяв на адресу суду не надходило, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідач у судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу останнього відомого місця проживання, відзиву на позов до суду не надала. Представник третьої особи: Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 6). Згідно відповіді адміністрації КУ «Міському спеціалізованому будинку дитини №1» від 14.11.2018 року № 911 на виконання розпорядження Біляївської райдержадміністрації № 99 від 09.02.2018 року, у закладі на повному державному забезпеченні з 23.02.2018 року тимчасово знаходиться [PERSON] 2015 року народження. За час знаходження дитини у закладі батьки жодного разу не відвідали її, не цікавились її життям, допомоги на утримання не надавали (а.с. 9). Протоколом № 5 засідання органу опіки та піклування при Березанській сільській раді від 05.12.2018 року було рекомендовано виконкому Березанської сільської ради позбавити батьківських прав батьків малолітньої [PERSON] (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області від 10.12.2018 року № 69/2018 та висновком органу опіки та піклування Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 11-12). Згідно довідки-характеристики виданої виконкомом Березанської сільської ради від 11.12.2018 року № 924, [PERSON] за місцем проживання характеризує себе негативно, схильна до вживання спиртних напоїв, лінива та безвідповідальна, неналежним чином виконує свої материнські обов`язки, ставить під загрозу життя своєї малолітньої дитини (а.с. 7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 04.12.2018 року, складеного та підписаного головою та членами опікунської ради встановлено, що за місцем проживання та реєстрації відповідачки (за адресою: [ADDRESS] ) на другому поверсі, двоповерхової будівлі, двокімнатної квартири - вікна та двері дерев`яні, опалення пічне, комунальних зручностей немає, електропостачання відключена за не оплату. На час відвідування будинку, вдома була [PERSON] , яка ніде не працює, доходу немає, веде асоціальний спосіб життя. Приміщення в якому проживає відповідачка потребує косметичного ремонту, в кімнатах холодно, умов для виховання та розвитку малолітньої [PERSON] [INFO] немає. (а.с. 10). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, оскільки вона не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, не приймає участі в її вихованні, не піклується про неї, не створила умов для її життя та розвитку, її поведінка привела до поміщення дитини в КУ «Міського спеціалізованого будинку дитини №1», а тому має бути позбавлена батьківських прав. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, представник позивача просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не має недієздатних членів сім`ї, які б потребували її допомоги, суд вважає, що відповідач, як мати малолітньої дитини, зобов`язана сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина перебуває у комунальній установі, тож аліменти підлягають стягненню з батьків на особистий рахунок у Державному ощадному банку України, що відкрито на ім`я [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved