Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення коштів - упущеної вигоди за несвоєчасне повернення вкладу за договором №СС10-234 від 10.12.2010 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 10.12.2010 року між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір №СС10-234 та відкритий депозитний рахунок - вид вкладу «Строковий пенсійний» під 15% річних. На рахунок [NUMBER] позивачем було внесено 20000 грн. Днем повернення депозиту встановлювалось 11.06.2012 року. Відповідно до п. 2.7 договору вилучення всієї суми депозиту або його частини до закінчення строку дії договору здійснювалось на підставі заяви вкладника, поданої в банку відповідно до п. 2.7 та п. 4.2.4 договору. 07.03.2012 року позивачем була подана заява до банку про повернення депозиту у повному обсязі та нарахованих відсотків. На вказану заяву банком була надана відповідь про неможливість повернути депозит через проведення слідчих дій та службову перевірку у зв'язку з фактом розкрадання коштів банку шляхом зловживання службовим становищем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду від 23.04.2013 року залишено без змін, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0422 філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» був задоволений частково та на користь позивача стягнуто 20000 грн. грошового вкладу та 459,03 грн. нарахованих відсотків за період з 01.01.2012 року по 07.03.2012 року. Стягнуті за рішенням кошти позивач отримав 01.06.2013 року, що підтверджується заявою про видачу готівки №29724003. Позивач вважає, що несвоєчасним повернення належних йому коштів відповідач завдав йому матеріальної шкоди, яка полягає в упущеній вигоді за період з 08.03.2012 року по 31.05.2013 року, яку б він міг отримати від іншої фінансової установи за умови своєчасного повернення йому вкладу у розмірі 20000 грн.. У відшкодування завданої матеріальної шкоди позивач просить стягнути з відповідача 3691,89 грн. із розрахунку 15% річних від суми депозиту 20000 грн. за період з 08.03.2012 року по 31.05.2013 року. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному, посилаючись на те, що позивачем були розміщені кошти у банку для зберігання, а отже банк ними не користувався, а лише зберігав їх на депозитному рахунку. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10.12.2005 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір №СС10-234 та відкритий депозитний рахунок - вид вкладу «Строковий пенсійний» під 15% річних. На рахунок [NUMBER] позивачем було внесено 20000 грн. Днем повернення депозиту встановлювалось 11.06.2012 року. Відповідно до п. 2.7 договору вилучення всієї суми депозиту або його частини до закінчення строку дії договору здійснювалось на підставі заяви вкладника, поданої в банку відповідно до п. 2.7 та п. 4.2.4 договору. Згідно з п. 8.3. договору, дія договору може бути припинена за згодою сторін та в інших випадках, передбачених законодавством України, або з ініціативи вкладника на підставі поданої ним заяви відповідно до п. 4.2.4 договору. 07.03.2012 року позивачем була подана заява до банку про повернення депозиту у повному обсязі та нарахованих відсотків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду від 23.04.2013 року залишено без змін, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0422 філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» був задоволений частково та на користь позивача стягнуто 20000 грн. грошового вкладу та 459,03 грн. нарахованих відсотків за період з 01.01.2012 року по 07.03.2012 року. В решті позовних вимог позивачу було відмовлено. Стягнуті за рішенням суду кошти позивач отримав 01.06.2013 року, що підтверджується заявою про видачу готівки №29724003. Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 6.1. кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд вважає, що несвоєчасним поверненням коштів з депозитного рахунку у розмірі 20000 грн. відповідачем була завдана шкода позивачу у вигляді упущеної вигоди за період з 08.03.2012 року по 31.05.2013 року, оскільки у вказаний період він мав можливість розмістити вказані кошти у фінансовій установі з метою отримання прибутку у розмірі не меншому ніж 15% річних. Таким чином позивачем був доведений факт завдання відповідачем йому майнової шкоди через безпідставне неповернення коштів, тому суд вважає стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0422 філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] 3691 гривню 89 копійок. У підтвердження своїх заперечень, стосовно розміщення позивачем коштів у сумі 20000 грн. на рахунку банку лише для зберігання, а не використання, відповідачем доказів надано не було, тому суд не може вважати їх підставою для відмови у позові, оскільки відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Також суд вважає стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0422 філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 243 гривні 60 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved