Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.12.1995р. Органом приватизації ДМК, його дружина - [PERSON], та він, приватизували трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [INFO] його дружина померла. Після смерті дружини він звернувся до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, у зв'язку з тим, що, у Свідоцтві про право власності на житло, виданого 15.12.1995р. Органом приватизації ДМК, не визначено частки кожного із співвласників у праві спільної власності, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та, відповідно до ст.3 ЦПК України, ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», рекомендовано звернутися до суду, на підставі чого він просить суд визначити частки кожного із співвласників у спільному майні -квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду відгук на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги позивача виходять за межі повноважень органу місцевого самоврядування, визначених чинним законодавством, на підставі чого просить провести розгляд справи без його участі, та прийняти рішення на розсуд суду, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України, провести розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, й підлягають задоволенню, з наступних підстав. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.12.1995р. Органом приватизації ДМК, та Технічного паспорта на квартиру, який є складовою частиною даного свідоцтва, Орган приватизації ДМК посвідчив, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної власності належить гр. [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 28.10.1967р. Дніпродзержинським міськЗАГСом, 28.10.1967 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1364. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] [PERSON] померла. Як вбачається з Письмової довідки з питань діючого законодавства, наданої 18.10.2013р. позивачу нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, звернувшись до нотаріуса після смерті дружини для отримання свідоцтва про право на спадщину - частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], позивач отримав відмову у видачі зазначеного свідоцтва через невизначеність часток кожного із співвласників у праві спільної власності, та рекомендацію звернутися до суду. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.12.1995р. органом приватизації ДМК, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної власності належала гр. [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON]. Звернувшись після смерті дружини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач [PERSON] отримав письмову довідку з питань діючого законодавства про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на невизначеність часток кожного із співвласників у праві спільної власності, та рекомендацію звернутись до суду. Таким чином, судом встановлено, що, домовленості між співвласниками вищезазначеної квартири щодо розміру частки кожного у спільному майні на час відкриття спадщини після померлої дружини позивача - встановлено не було; про будь-яке рішення суду, що стосується предмета спору - в ході розгляду справи суду не повідомлено, що дає підстави суду, відповідно до ст. ч.2 ст.370 ЦК України, задовольнити вимоги позивача щодо визначення розміру часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], для подальшого звернення позивача до нотаріальної контори та реалізації його права на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved