Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2016 року (справа № 200/13958/16-ц), яке набрало чинності 13.09.2019 року, були встановлені наступні обставини : 11.08.2016 року. Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу. Судом встановлено, що 12.10.2007 року між Позивачем і Відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. та зареєстрований в реєстрі за №1723, відповідно до якого Відповідач отримав від Позивача грошові кошти у сумі 50000,00 гривень зі строком повернення до 12 жовтня 2012 року, що підтверджується укладанням зазначеного договору та його нотаріального посвідчення, а також проти цього не заперечує Відповідач, визнаючи позовні вимоги. В зазначений термін грошові кошти повернути не були. Згідно рішення суду, стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму боргу в розмірі 50000,00 грн. та суму штрафних санкцій у розмірі 50045,28 грн., з яких 5700,00 грн. складає 3% річних, 44345,28 грн. складають інфляційні нарахування, всього 100045,28 грн. 19.12.2017 року Бабушкінський суд м. Дніпропетровська видав виконавчий лист по справі. 05.04.2019 року, у зв`язку з відмовою Боржника добровільно виконати рішення суду, Позивач вимушений був звернутись з заявою до приватного виконавця Куземченко А.С. про примусове виконання рішення суду. 12 квітня відкрито виконавче провадження. Станом на 12.04.2019 року, Боржник не виконав свої зобов`язання які випливають з умов договору позики та рішення суду. Жодної копійки на користь Позивача не сплатив. Згідно умов договору позики (п.3.2.2 Договору), Відповідач зобов`язувався у випадку несвоєчасного повернення коштів, сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Під час звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 11.08.2016 року з позовом, Позивач не вимагав сплати пені, про що свідчить рішення суду. Стягувалась заборгованість за основною сумою договору, інфляційні втрати та 3% річних. Через відмову Відповідача виконувати умови Договору та рішення суду, Відповідач звертається до суду з вимогою про стягнення неустойки (пені). В силу ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Процентна ставка пені : 2х ставок НБУ розраховується за формулою : [Пеня] = [Сума боргу] х 2 х [Ставка пені (%)]/100%/365 днів х [Кількість днів]. Тобто пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 13.10.2012 року по 07.09.2018 року складає 97336,46 грн.. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочення, а також три проценти річних дід простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість зі сплати 3% річних та інфляційних втрат нараховано Відповідачу, починаючи з 11.08.2016 року, з дати звернення до Бабушкінського суду з позовом. За період з 13.10.2012 року до 10.08.2016 року, заборгованість була стягнута згідно рішення суду. Дата початку нарахування : 11.08.2016 року. Дата закінчення нарахування : 12.04.2019 року. Відсоткова ставка : 3% річних. Розраховується за формулою : [Відсотки] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / 365 днів х [Кількість днів]. Всього : сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 11.08.2016 року по 12.04.2019 року складає 4005,24 грн.. Інфляційні збитки розраховуються за формулою : [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] /100% -[Сума боргу]. Тобто інфляційні збитки за період з серпня 2016 року по лютий 2019 року складають 19510,00 грн.. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача пеню за своєчасне виконання основного зобов`язання - 97336,46 грн.; 3% річних - 4005,24 грн.; інфляційні втрати - 19510,00 грн., а загалом - 120851,70 грн.. Відповідно до ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України, просив суд зазначити в рішенні про нарахування відповідної пені, зазначеної в позовній заяві, до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума пені у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішення суду, органом ( особою), який здійснює примусове виконання рішення суду. Також просив судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача та позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно договору позики від 12.10.2007 року, а саме п.1.1, 1.2 [PERSON] , як Позикодавець, передав у власність [PERSON] , як Позичальнику, грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позикодавець передає на умовах цього Договору у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 50000,00 грн.. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Позика надається строком до 12 жовтня 2012 року ( п.2.1 Договору позики). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута сума боргу в розмірі 50000 грн. та сума штрафних санкцій у розмірі 50045,28 грн., з яких 5700,00 грн. складає 3% річних, 44345,28 грн. складають інфляційні нарахування, всього на суму 100045,28 грн.. Рішення набрало чинності 13.09.2016 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 12.04.2019 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 200/13958/16-ц, виданого 19.12.2017 року Бабушкінським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 50000,00 грн., та суми штрафних санкцій у розмірі 50045,28 грн., з яких 5700,00 грн. складає 3% річних, 44345,28 грн. складають інфляційні нарахування, всього на суму 100045,28 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.3ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, передумовою для стягнення пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем. З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення, за яким із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 100 045, 28 грн. та таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, які відповідач належним чином не виконував, що дає підстави для стягнення на користь позивача пені, інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання. Позивачем до позову додано розрахунок, відповідно до якого розмір пені склав 97336, 46 гривень; інфляційних витрат за весь час прострочення склав 19510, 00 грн., 3 % річних від простроченої суми 4005, 24 грн., з яким суд повністю погоджується. Заперечень зі сторони відповідача щодо розрахунку зробленого позивачем та визначеної суми, яка підлягає стягненню із відповідача на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 13.05.2019 року не було надано. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання основного зобов`язання, 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Що стосується вимог позивача щодо посилання на ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України, а саме зазначення в рішенні суду про нарахування відповідної пені, зазначеної в позовній заяві, до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1208,52 грн. На підставі викладеного та ст. ст. 509, 549, 625 ЦК України,

Outcome: partial