Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у березні 2013 року він познайомився з відповідачкою, так як мав намір придбати житловий будинок, а вона хотіла продати свій. Згодом він почав виявляти до неї знаки симпатії і вони кілька разів зустрічалися. З травня 2013 року вони стали проживати як подружжя у її будинку за адресою: м. Хуст, вул.. Зарічна, 14, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно придбавали необхідні їм речі, продукти харчування тощо. Кожен з них мав свої обов'язки, він як чоловік виконував всю необхідну роботу по ремонту будинку, будівельні роботи, прибирання подвір'я, відповідачка як дружина готувала для них обох їжу, прала їх одяг, виконувала іншу хатню роботу. Між ними були хороші відносини, вони кохали один одного. Позивач мав намір у майбутньому одружитися з відповідачкою. Він з нею разом відвідували її родичів на свята. Родичі відповідачки в тому числі її мати та його родичі знали про те, що вони спільно живуть як подружжя та сприймали їх як сім'ю - дружину та чоловіка. У них були спільні плани на майбутнє, вони мали намір перебудувати житловий будинок відповідачки спільними зусиллями та за спільні кошти, що протягом з травня 2013 року по квітень 2015 року і було ними зроблено. На початку квітня 2015 року відповідачка [PERSON] запропонувала продати належну йому житлову квартиру в м. Хуст по вул. Б. Хмельницького, 7/2, і за рахунок отриманих коштів від продажі вони б змогли завершити будівельні роботи по перебудові її житлового будинку. Позивач не заперечував та запропонував їй узаконити їх відносини та укласти шлюб, просив прописати його в її будинку, щоб він мав хоч якісь гарантії на проживання у її будинку. Однак відповідачка вигнала його з будинку та припинила з ним спілкування. Він намагався неодноразово примиритися з нею, але це не дало ніякого результату. За період їх спільного проживання з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах з травня 2013 року по квітень 2015 року ними спільними зусиллями та за спільні кошти було здійснено перебудову житлового будинку, що належить відповідачці в м. Хуст по вул. Зарічна 14. Позивачем особисто власними силами було виконано значний обсяг будівельних робіт, а саме: викопано траншеї під фундаменти та каналізацію, виконано внутрішню штукатурку, встановлено гіпсокартон, встановлено труби каналізації, викопано котловани під каналізацію (септик), підготовлено для бетонування вимощення, здійснено укладку плитки на підлогу та стіни в туалеті та кухні, здійснено шпаклювання стін, виконано декоративну штукатурку, здійснено бетонування площадки для бесідки, проведено опалення в добудові, повністю замінено труби в санвузлі, виконано бетонування та встановлення сходів, здійснено демонтаж старого даху, демонтовано стару плитку в душовій кабіні, виконано роботи по укладці плитки в душовій кабіні, виконано демонтаж вікон в туалеті та душовій кабіні, позивачем також було встановлено два нові вікна, здійснено демонтаж старої прибудови. Орієнтовна вартість виконаних робіт складає близько 33230,00 гривень. Окрім цього, ним за його особисті кошти було придбано будівельні матеріали в тому числі - цегла, вікна, цемент та інші будівельні матеріали, які були використані для проведення добудови до житлового будинку відповідачки, а саме: згідно чеків та накладних на загальну суму 20886,80 гривень. Це лише будівельні матеріали, які особисто він придбав та щодо них збереглися відповідні документи. На значну частину будівельних матеріалів підтверджуючі документи не отримувалися. Тобто за період їх з відповідачкою спільного проживання вартість її житлового будинку значно збільшилася за рахунок здійсненої добудови, площа даного будинку змінилася за рахунок добудови, зведено нову покрівлю та влаштовано мансардний поверх, встановлено нову огорожу, замінено покрівлю з шиферної на металочерепицю. Позивач вважає, що оскільки вони з відповідачкою у період з травня 2013 року по квітень 2015 року проживали однією сімєю як жінка та чоловік та за період їх спільного проживання ними спільно здійснено добудову до житлового будинку, що належить відповідачці в м. Хуст по вул. Зарічна, 14, тому він має право на компенсацію 1\\2 частки вартості виконаних робіт та придбаних матеріалів. У позовній заяві позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу його та відповідачки у період з травня 2013 року по квітень 2015 року та стягнути на його користь з відповідачки вартість придбаних ним будівельних матеріалів на суму 20886,60 гривень, а також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили суд позовну заяву задоволити з наведених у ній мотивів. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Відповідачка подала письмове заперечення на позовну заяву, у якому посилається на те, що у 2010 році вона продала належну їй квартиру у м. Хуст по вул. Коновальця, 14 та придбала житловий будинок по вул. Зарічна, 14. [PERSON] ж на кошти, які залишилися в неї від продажу квартири вона закупила певні будівельні матеріали для майбутньої перебудови будинку, про що є відповідні платіжні документи. На початку 2013 року вона, маючи намір зробити перебудову свого будинку позичила у свого брата - [PERSON] певну суму коштів і у травні 2013 року розпочала будівництво. Бригаду будівельників знайшов її брат. Будівельні роботи були розпочаті у липні 2013 року. Її знайомство із позивачем відбулося у серпні 2013 року, познайомив їх її сват - [PERSON] Зі слів свата позивач міг би допомогти їй у проведенні будівництва - знайти підсобників, допомогти щось привезти, тощо. Дійсно позивач забезпечив їй підсобників, з якими розраховувалась вона особисто, допомагав їй у будівництві, за що з ним вона також розраховувалась, постійно йому видавались кошти на бензин. В той же час позивач позичав у неї гроші на ремонт машини, на податок, на оренду магазину, які в результаті повертав. В листопаді 2013 року вони почали з позивачем зустрічатися як чоловік і жінка, але при цьому з її боку було одразу ж зауважено, що наміру створювати сім'ю вона не має. Спільного проживання та спільного ведення господарства у них із позивачем не було. На початку 2015 року вони розійшлися, оскільки як виявилось спільних інтересів у них не має. З боку позивача були погрози, наміри її залякати. Вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, тому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. В судовому засіданні також допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідачка проживали разом у Городилові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він неодноразово був у Городилові. Він бачив, що вони жили як одна сімя. Він допомагав позивачу прораховувати вартість будівництва, але не працював на будівництві. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони проживали разом у Городилові. Хто фінасував будівництво він не знає, за чиї гроші він теж не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони жили разом майже два роки, а потім розійшлися. [PERSON] не знає, чи був у них спільний бюджет. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він возив різні речі на будівництво на замовлення позивача у с. Городилово. Він у будівництві не брав участь. Він допомагав [PERSON] без грошей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає позивача біля 20 років. Він мав магазин, де реалізовував парфуми. [PERSON] з позивачем продавали автомобілі. Позивач мав продавати квартиру, а він її мав купити у 2013 році щоб добудувати будинок у Городилові. Позивач проживав у відповідачки біля 2-х років. Він знає, що ремонт робили обоє, він позичав йому 500 доларів. Позивач казав, що то треба на покупку стропил. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що то була стара хата. Потім прийшов [PERSON] і почав реконструкцію старого будинку. Він не знає скільки сторони разом проживали. Він відвозив [PERSON] на роботу і привозив з роботи. Чиї були гроші він не знає. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 05 серпня 2010 року відповідачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 14 по вул. Зарічна у м. Хуст. Дана обставина стверджується оглянутою судом інвентарною справою на домоволодіння, зокрема витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.08.2010 року № 26946592. З копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають у [INFO] вбачається, що позивач [PERSON] не рахується серед зареєстрованих за вказаною адресою. Як стверджує позивач [PERSON] за період з травня 2013 року по квітень 2015 року вони з позивачкою проживали у її будинку однією сімєю як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виконували кожен свої обовязки, мали хороші стосунки, кохали одне одного і у майбутньому мали намір зареєструвати шлюб. Відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України - сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що в ході судового розгляду даної справи, позивачем не доведено факту спільного проживання разом з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах з травня 2013 року по квітень 2015 року, а саме не доведено про їхній зв'язок спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків, ведення спільного домашнього господарства, наявності у них спільного бюджету. Допитані в судовому засіданні свідки про допит яких клопотав позивач та його представник, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не змогли суду однозначно ствердити, чи позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та жінка, вели спільний побут, мали спільний бюджет, оскільки повідомлені ними в ході судового розгляду справи обставини відомі їм фактично зі слів самого позивача. Крім того, суд враховує, що допитані в ході судового розгляду справи свідки не змогли підтвердити навіть приблизний час, з якого сторони ніби то проживали у фактичних шлюбних відносинах та період таких. Одночасно, як вбачається з нотаріально посвідчених заяв свідків [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] не проживав у шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON], не вів з нею спільного побуту та не мав спільного бюджету. Їх відносини зводились виключно до романтичних без наміру створювати сімю. З огляду на встановлене, суд вважає, що обставини на які позивач [PERSON] та його представник [PERSON] посилалися як на підставу своєї вимоги про встановлення факту проживання позивача та відповідачки однією сімєю як чоловіка та жінки у період з травня 2013 року по квітень 2015 року, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Крім того, позивач [PERSON] стверджує, що у період з травня 2013 року по квітень 2015 року спільними з відповідачкою зусиллями та коштом вони здійснили перебудову належного їй житлового будинку № 14 по вул. Зарічна у м. Хуст. Він особисто виконував значний обсяг будівельних робіт, орієнтовна вартість яких становить біля 33230,00 гривень. Крім того він придбав будівельні матеріали згідно наявних у матеріалах справи чеків та накладних на загальну суму 20886,80 гривень, яка як він вважає, повинна бути стягнута з відповідачки. Згідно ст. 74 СК України, - якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, в постанові № 6-97цс11 від 20 лютого 2012 року Верховний Суд України сформував правову позицію, згідно з якою для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Так, у матеріалах справи наявні копії накладних, виданих на імя позивача про придбання будівельних матеріалів, однак на думку суду ці документи не є ствердженням того, що позивач за власні кошти придбав ці матеріали і, що придбані по накладним матеріали йшли на перебудову належного відповідачці будинку № 14 по вул. Зарічна у м. Хуст. Крім того, суд критично оцінює наявний у матеріалах справи акт виконаних власноруч робіт, складений позивачем [PERSON] із зазначенням вартості кожної виконаної роботи, оскільки наявні в ньому виміри та кошторисна вартість не підтверджені жодними первинними товаророзпорядчими документами та документами ліцензованої будівельної організації про орієнтовну вартість тих чи інших будівельно-монтажних робіт. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не змогли суду ствердити, хто фінансував перебудову належного відповідачці [PERSON] будинку, тоді, як вбачається із нотаріально посвідчених заяв свідків [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] дійсно допомагав відповідачці у перебудові будинку виконуючи функції «прораба» і за виконувану ним роботу [PERSON] розраховувалась з ним по укладеному між ними усному договору. У 2010 році відповідачкою була продана належна їй квартира і за ці кошти нею було зроблено ремонт у житловому будинку, побудована котельня та закуплено будівельні матеріали для подальшої перебудови будинку. У 2013 році відповідачка позичила у свідка [PERSON]Ю 9000 доларів США для проведення реконструкції свого будинку, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка. З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що будинок № 14 по вул. Зарічна у м. Хуст перебудований за кошти його власника відповідачки [PERSON], а твердження позивача про часткове фінансування будівництва за його рахунок є таким, що не підтверджується зібраними по справі доказами. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - при вирішені цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Враховуючи, що в ході судового розгляду справи позивачем не доведено факту проживання з відповідачкою однією сімєю як чоловіка та жінки у період з травня 2013 року по квітень 2015 року, а також не доведено спільне з нею здійснення перебудови належного їй житлового будинку у м. Хуст по вул. Зарічна, 14 шляхом виконання ним власноруч будівельних робіт та придбання за його кошти частини будівельних матеріалів, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з травня 2013 року по квітень 2015 року та стягнення на користь позивача з відповідачки [PERSON] вартості придбаних ним будівельних матеріалів в сумі 20886,60 гривень безпідставними.

Outcome: dismissed