Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу на загальну суму 21925 грн., а також сплачений судовий збір по справі у розмірі 243,60 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 23.11.2010 року позичив грошові кошти в розмірі 1700 доларів США, та обіцяв їх повернути до травня 2011 року. На теперішній час відповідач своє зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав. Ці підстави стали причиною звернення до суду. Представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, про причини неявки не повідомляв. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] 23.11.2010 року взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі - 1700 доларів США, з кінцевим терміном погашення до травня 2011 року, відповідно до розписки, але борг до теперішнього часу не повернуто. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Стаття 610 ЦК України передбачає, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиню 1 ст. 1049 ЦК України , передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого юду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням встановленого, суд вирішив задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved