Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 27 березня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав він нього в борг грошові кошти у розмірі 6 000 грн. та відеокамеру Canon Legria - НFG10, вартість якої оцінено ними, за їх спільною згодою на суму 600 доларів США, що еквівалентно 16 927 грн. 56 коп. Посилався на порушення відповідачем договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, в зв`язку з чим порушує питання про стягнення з відповідача цієї заборгованості, а також 3 % річних у розмірі 1432 грн. 18 коп. та суму інфляційних витрат в розмірі 6 105 грн. 77 коп. та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, ні заперечень, ні відзив на позовну заяву не подав. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2016року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідачці (позичальникові) грошові кошти в сумі 6 000 грн. та відеокамеру Canon Legria - НFG10 вартість якої оцінено на суму 600 доларів США, а відповідач зобов`язався у строк до 01 липня 2016 року повернути позивачу зазначену суму та відеокамеру, а у випадку неможливості повернення техніки у вказаний термін зобов`язався повернути грошові кошти 600 доларів США та 6000 грн. до 01 вересня 2016 року. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаній сумі та відеокамери Canon Legria - НFG10. Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Так, 12 липня 2018 року позивачем направлялось відповідачу письмове попередження з вимогою повернути борг, однак у встановлений строк відповідач борг та відеокамеру не повернув та заходів до цього не вживає. При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу. При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора. Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказане, суд доходить висновку про задоволення позову в частині вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 6 000 грн. та вартості відеокамери Canon Legria - НFG10, яка оцінена сторонами в розмірі 600 доларів США, що еквівалентно 16 927 грн. 56 коп. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, а також відшкодувати вартість неповернутої відеокамери згідно письмової розписки, згідно ст. 625, 836 ЦК України. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а не відеокамера Canon Legria - НFG10, що оцінена сторонами в 600 доларів США, що еквівалентно 16 927 грн. 56 коп., яка індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з основної суми заборгованостіза договором позики 6 000 грн. тому індекс інфляції з урахуванням суми заборгованості за період з 02 вересня 2016 року по 02 жовтня 2018 року складає 1 797 грн. Отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Розмір прострочення 3% річних за прострочення сплати грошових коштів складає 1 432 грн. 18 коп. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2016 року по 02 жовтня 2018 року є вірним і сумнівів у суду не викликає та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат (судового збору), які слід покласти на відповідача. Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial