Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 10.04.2012 року, укладену між ним і відповідачем та стягнути з останнього на його користь судовий збір в розмірі 487, 20 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та, обґрунтовуючи їх, пояснив суду, що 21.06.2009 року позивач уклав з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» договір оренди землі, згідно якого передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності ЯГ № 250910 від 05.07.2006 року земельну ділянку розміром 3,0766 га в оренду на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому договором. Протягом дії даного договору він неодноразово звертався до відповідача та повідомляв, що не має наміру продовжувати цей договір після спливу строку його дії. Проте коли він, в звязку зі спливом строку дії вказаного вище договору, звернувся до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро», яке є правонаступником ВК «Ківшовата Агро», йому був виданий другий примірник додаткової угоди від 10.04.2012 року до вказаного вище договору оренди земельної ділянки, якою строк дії останнього продовжувався на пять років. Оскільки, позивач не мав наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписував дану додаткову угоду, просить суд визнати її недійсною. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що дійсно між позивачем і відповідачем існували договірні відносини з 21.06.2009 року, тобто з дати реєстрації договору оренди належної йому земельної ділянки. Всі дії в інтересах позивача [PERSON] здійснювала його мати [PERSON] за довіреністю, в тому числі підписувала угоди з ТзОВ «Ківшовата Агро». Тому твердження позивача про те, що додаткова угода, яка є предметом даного позову, була підписана невідомою особою, є неправдивим, оскільки позивачеві відомо, хто підписував дану угоду. І не тільки підписував, а всі ці роки Дем»яненко Н.Г. отримувала орендну плату. Це свідчить, на її думку, про дійсність правочину і, відповідно, відсутність з боку відповідача порушення норми ч.З ст.203 Цивільного кодексу України. 02.02.2015 року до відповідача звернувся позивач із заявою (вимогою) не обробляти належну йому на праві приватної власності земельної ділянки, його волевиявлення було прийнято до уваги і навесні 2015 року в результаті усних перемовин між ТОВ «Ківшовата Агро» та ПСП «Ківшовата», ще до початку весняно-польових робіт, підприємства досягли згоди і останньому було передано певну кількість земельних часток, в тому числі і земельна ділянка, що належить [PERSON] [PERSON] польові роботи 2015 року на даній ділянці проводились вже ПСП «Ківшовата». Вважаючи, що предмет спору в позові відсутній, а викладені в позовній заяві обставини не доведені, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] (юрист ТзОВ «Ківшовата Агро») в судовому засіданні пояснив, що припинення договору оренди землі відбувалося за допомого листування навесні 2015 року. Позивач заявою стверджував, що цей договір він не підписував. Хто саме підписував цей договір йому не відомо. Свідок [PERSON] (помічник директора із земельних питань ПСП «Ківшовата») в судовому засіданні пояснив, що про намір позивача розірвати вищезазначений договір оренди землі йому стало відомо навесні 2015 року. Проте акту прийому-передачі землі не укладалося. Йому відомо, що позивачем дана угода не підписувалася. Свідок [PERSON] (головний агроном ТОВ «Ківшовата Агро») в судовому засіданні пояснив, що він був учасником перемовин з приводу розподілу земель орендодавців між ТОВ «Ківшовата Агро» та ПСП «Ківшовата». Йому відомо, що навесні 2015 року вищезгадана земельна ділянка була повернута позивачу, і з весни 2015 року перебуває у володінні ПСП «Ківшовата». Стверджує, що додаткова угода була підписана матірю позивача - [PERSON] і йому (позивачеві) було про це відомо. Судом встановлено, що 23.04.2008 року позивач уклав з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» договір оренди землі, згідно якого передав в оренду належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності ЯГ № 250910 від 05.07.2006 року земельну ділянку розміром 3,0766 га в оренду на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому договором. Суду надана додаткова угода від 10.04.2012 року укладена сторонами (відповідач є правонаступником виробничого кооперативу «Ківшовата Агро») до договору оренди землі від 21.06.2009 року, згідно якого позивач передав в оренду, належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності серії ЯГ № 250910 від 05.07.2006 року, земельну ділянку розміром 2,8882 га в оренду на пять років. Дану додаткову угоду було зареєстровано в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за №322440004004125. При цьому суд констатує, що дана додаткова угода є угодою, як зазначено в ній, до договору оренди землі від 21.06.2009 року, якого між сторонами не існує, оскільки такий договір оренди землі укладено між ними 23 квітня 2008 року, що вбачається з матеріалів справи. Позивач 02.02.2015 року звертався до відповідача та повідомляв, що не має наміру продовжувати договір оренди землі після спливу строку його дії. Проте коли він, в звязку зі спливом строку дії вказаного вище договору, звернувся до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро» йому був виданий другий примірник додаткової угоди від 10.04.2012 року до договору оренди землі від 21.06.2009 року, якою строк дії останнього продовжувався на пять років. Позивач стверджує, що не мав наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписував дану додаткову угоду, тому, просить суд визнати її недійсною. Дана додаткова угода замість позивача (орендодавця) підписана його матірю [PERSON]Г, без його відома і відповідних на те повноважень і зареєстрована в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за №322440004004125. Обставина, щодо підписання спірної додаткової угоди матірю позивача - [PERSON], в судовому засіданні визнана представницею відповідача. Доказів повернення позивачу відповідачем вищезазначеної земельної ділянки представницею відповідача не надано суду. Вказані обставини встановлено з показань свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] та матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вияву волі позивача на укладення спірної додаткової угоди від 10.04.2012 року до договору оренди землі. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved