Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 20.06.2015р. в 15.20год. по вул..Нікопольське шосе,1е м.Запоріжжя біля магазину «Нова лінія» відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль Volkswagen Touareg, державний номер [NUMBER]. ДТП сталося з вини [PERSON], який, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер АР 5591ВН, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з його автомобілем. Вина відповідача [PERSON] встановлена постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2015р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». 20.06.2015р. він повідомив страхову компанію про страховий випадок, а 17.07.2015р. направив на її адресу заяву про виплату страхового відшкодування, яку страхова компанія отримала 20.07.2015р. Разом з заявою він направив усі необхідні для здійснення виплати документи, в т.ч. і звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту від 14.07.2015р., який було складено субєктом оціночної діяльності [PERSON] Згідно цього звіту вартість відновлювального ремонту його пошкодженого автомобілю становила 39\~467,66грн., франшиза за полісом становила 1000,00грн. і він отримав суму франшизи від винної в ДТП особи [PERSON] У звязку з необхідністю користуватися належним йому автомобілем і відсутністю будь-яких повідомлень зі страхової компанії про прийняте нею рішення, він відремонтував пошкоджений автомобіль, сплативши за виконання цих робіт ТОВ «Автомобільний Дім Соллі-Плюс» 38\~490,36грн., про що повідомив страхову компанію. Однак протягом встановлених Законом 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування, у звязку з чим він має право на нарахування пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. За період з 19.10.2015р. по 25.11.2015р. розмір пені становить 1762,13грн., однак ця пеня повинна бути нарахована по день винесення рішення, оскільки до теперішнього часу страхове відшкодування не виплачено. Лише листом від 05.11.2015р. страхова компанія повідомила його про те, що прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування в сумі 30\~722,91грн., але на підставі чого прийнято таке рішення не повідомила. Просить стягнути з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування майнової шкоди в сумі 38\~467,66грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19.10.2015р. по день постановлення судового рішення. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Додатково суду пояснили, що дійсно 20.06.2015р. мало місце ДТП за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Вина [PERSON] була застрахована страховою компанію і позивач після ДТП усно та письмово повідомив про страховий випадок страхову компанію - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Це повідомлення вони отримали 26.06.2015р. З метою здійснення оцінки пошкодженого автомобіля в телефонній розмові працівник страхової компанії дав йому дані оцінювача [PERSON], який повинен був здійснити оцінку в інтересах страхової компанії. Ніяких інших оцінювачів, експертів для огляду ТЗ та здійснення оцінки страхова компанія не направляла, ніяких повідомлень про це йому не надходило. 09.07.2015р. саме оцінювач [PERSON] в його присутності та присутності відповідача [PERSON] здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу, було складено відповідний протокол, з яким вони були повністю згодні і підписали його, саме на підставі цього протоколу огляду і було зроблено звіт про оцінку розміру шкоди. Ніяких інших протоколів огляду ні він, ні [PERSON] не підписували, іншими особами в цей день огляд більше не проводився. Надана представником страхової компанії до своїх заперечень на позов копія протоколу огляду не є належним доказом, оскільки документів про те, що проведення цього огляду і здійснення звіту страховою компанією доручалось [PERSON], не надано. Копія цього протоколу фактично є ідентичною протоколу огляду, що проводився оцінювачем [PERSON] 09.07.2015р., але є одна різниця прізвище оцінювача [PERSON] вписано не рукою, а проштамповано. Також вони не погоджуються із розміром вартості відновлювального ремонту та відповідно розміром страхового відшкодування в сумі 30\~722,91грн., який визначено страховою компанією, оскільки звіт про оцінку, що наданий суду, також не є допустимим доказом. Звіт є неповним, немає документів, що підтверджують статус та повноваження оцінювача. Також пояснили, що фактично ніяких претензій до [PERSON] на момент розгляду справи не мають, усі спірні питання щодо відшкодування ним матеріальної шкоди, яка не підлягає включенню в страхове відшкодування, вирішені шляхом укладання мирової угоди. На момент розгляду справи страхове відшкодування позивачу не сплачено. Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, надав письмові заперечення проти позову. А в судовому засіданні 02.02.2016р., в якому він приймав участь в режимі відеоконференції, суду пояснив, що дійсно їх страховою компанією була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], який визнаний винним в ДТП, що сталося 20.06.2015р. в м.Запоріжжя і в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] 06.07.2015р. страхова компанія отримала заяву позивача про повідомлення про дане ДТП і направило свого оцінювача для визначення вартості шкоди. Хто саме і яким чином був направлений, повідомити не зміг. Але за даними протоколу огляду від 09.07.2015р. такий огляд було проведено в м.Запоріжжя [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] На підставі вказаного протоколу було складено експертний звіт №08/11.07.15 від 27.07.2015р. і визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ, державний номер [NUMBER] складає 31722,91грн. За мінусом франшизи 1000,00грн розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті позивачу становить 30\~722,91грн. Рішення про його виплату було прийнято 04.11.2015р., але страхове відшкодування до теперішнього часу не виплачено. З яких причин пояснити не може. Звіт про вартість відновлювального ремонту, який наданий суду позивачем, вважає неналежним доказом, оскільки позивач не повідомив страхову компанію про проведення цієї експертизи, у звязку з чим представник страхової компанії не міг впливати на процес проведення експертизи, виразити свої зауваження та заперечення. Крім того, підстав для проведення такої експертизи самостійно позивач не мав. Він був присутній під час огляду, що проводився представником страхової компанії [PERSON], підписав протокол огляду без зауважень. Пояснити наявність двох, майже ідентичних протоколів огляду, але проведених різними спеціалістами, не зміг, також не зміг пояснити, чи доручала страхова компанія проведення оцінки [PERSON] і на підставі чого. Вважає, що підстав для задоволення позову немає. Просить в його задоволенні відмовити. В подальшому представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON] в судове засідання в режимі відеоконференції не прибув за невідомими причинами, про час та місце повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутність представника відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON] за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] страхового відшкодування та пені не визнали, пояснили, що не оспорюють факт ДТП та вину [PERSON] в ньому, факт пошкодження автомобіля позивача і спричинення йому матеріальної шкоди. Але оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», саме остання повинна здійснити виплату такого відшкодування та сплатити пеню у випадку прострочки виплати страхового відшкодування. Огляд пошкодженого транспортного засобу позивача здійснювався оцінювачем [PERSON], який діяв від імені страхової компанії. Огляд проводився 09.07.2015р. лише один раз в присутності [PERSON] та [PERSON] Вони підписували тільки один протокол огляду, зауважень не мали. [PERSON] такий же огляд в цей же день не проводив. Розмір страхового відшкодування він не оспорює, сплатив [PERSON] франшизу 1000,00грн. Також під час розгляду справи в суді між ним та [PERSON] була досягнута домовленість щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка не підлягала включенню в страхове відшкодування. Вони уклали мирову угоду, яка визнана судом. Просять в задоволенні позову до [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» обгрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, а в частині позовних вимог до [PERSON] необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобовязані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону). Відповідно до п.34.1, 34.2 ст.34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування; протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п.34.3 ст.34 Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик,

Outcome: approved