Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 22 січня 2008 року №15, в частині зарахувати на квартирний облік капітана [PERSON] з 11 травня 2000 року та просить зобов`язати житлову комісію військової частини [NUMBER] поновити [PERSON] та членів сім`ї: дружину [PERSON] , 1982 року народження, доньку [PERSON] , 2007 року народження, на квартирному обліку (обліку осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга) з 05 серпня 1998 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] після закінчення Харківського військового університету з 26.08.1998 по теперішній час проходить військову службу в місті Мелітополь Запорізької області у військовій частині [NUMBER] , яка є правонаступником військових частин [NUMBER] та [NUMBER] . На підставі рапорту від 05.08.1998 та довідки від 04.06.1998 №773/ж про не забезпечення житловою площею, житловою комісією військової частини [NUMBER] його було зараховано на квартирний облік у військовій частині [NUMBER] з 05.08.1998. У в зв`язку з одруженням рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 16.06.2005 №4 було внесено зміни в списки військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які потребують поліпшення житлових умов з 23.05.2005 складом сім`ї з 2 осіб. Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.06.2006 №12 [PERSON] був внесений до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 11.11.2005 складом сім`ї з 2 осіб. У в зв`язку з народженням дитини рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 14.01.2008 №14 було внесено зміни в списки військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які потребують поліпшення житлових умов з 26.07.2007 складом сім`ї з 3 осіб. У листопаді 2020 року позивачу стало відомо, що йому змінили дату зарахування на квартирний облік (облік осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга) з 05.08.1998 на 11.05.2000 з невідомих причин. 24 листопада 2020 року позивач звернувся до командира військової частини [NUMBER] , щоб надали документи на підставі, яких змінили дату зарахування на квартирний облік. На цей рапорт була надана відповідь від 27.01.2021 №83, з копією витягу з протоколу військової частини [NUMBER] від 22.01.2008 №15. Цим протоколом на підставі листа КЕВ м. Запоріжжя від 15.01.2008 №79 [PERSON] зарахували на квартирний облік з 11.05.2000. У м. Мелітополь за адресою військова частина [NUMBER] , [PERSON] зміг зареєструватися лише 11.05.2000. Позивач вказує, що наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання будь-якого житлового права та не є підставою для зняття з квартирного обліку або переміщення у черзі. Порядок обліку військовослужбовців, які проходять військову службу у Збройних Силах України, на момент зарахування його на квартирний облік 05 серпня 1998 року, визначався Положенням про порядок забезпечення житловою площею у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 №20 (надалі - Наказ №20). Наказом №20 було передбачено, що всі питання пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, вирішується за місцем проходження ними служби. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (Загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постанови на квартирний облік вважається день, коли було винесено рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Житлові комісії у військових частинах утворюються з метою правильного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі в гарнізонах та військових частинах (наказ Міністра оборони України від 17.11.1992 №193). Він є військовослужбовцем і проходить дійсну військову службу у Збройних Силах України з 31.07.1993, квартирний облік здійснюється за місцем роботи (служби) - у військових частинах за рішенням житлової комісії. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити повністю. Крім того, 09.03.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ним не визнаються повністю, оскільки відповідно до пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 (у редакції від 06.03.1992) на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. У зв`язку з порушенням [PERSON] порядку зарахування на квартирний облік його було зміщено в обліку громадян та членів їх сімей, які перебувають на поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла (загальна черга) з 05.08.1998 на дату реєстрації в м. Мелітополь на 11.05.2000. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, надавши суду письмові пояснення щодо заявленого позову, згідно яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, як потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Згідно наказу Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», в розділі VI ч. 1 зазначається, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Приймаючи до уваги вищевикладене, КЕВ в м. Запоріжжя вважає цілком законними рішення житлової комісії в/ч [NUMBER] , щодо зміщення в обліку громадян та членів їх сімей, які перебувають на поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла (загальна черга [PERSON] на дату реєстрації в даному населеному пункті 11.05.200 року. Розгляд справи просив проводити без участі представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі в м. Мелітополі Запорізької області у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] №179 від 09.02.2020 /а.с.6/. Згідно витягу з особової справи майора [PERSON] , призваного на військову службу 31.07.1993 Куйбишевським РВК Запорізької області: з 31.07.1988 по 26.06.1998 курсант; з 26.06.1998 по 10.08.1993 зарахований у розпорядження заступника Міністерства оборони України Командувача ВПС України; з 10.08.1998 по 01.09.1999 начальник групи засобів; з 01.09.1999 по 29.11.2000 начальник радіоцентру вузла зв`язку; з 29.11.2000 по 28.11.2002 командир групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 28.11.2002 по 15.09.2003 начальник групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 15.09.2003 по 21.10.2014 - начальник групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 21.10.2004 по 11.02.2008 начальник вузла радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 11.02.2008 по 27.11.2009 - начальник вузла радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 27.11.2009 по 17.12.2010 офіцер відділення з виховної роботи; з 17.12.2010 по 27.12.2013 старший офіцер відділення з виховної роботи; з 27.12.2013 по 16.03.2017 старший офіцер відділення по роботі з особовим складом; з 16ю03.2017 по теперішній час старший офіцер відділення морально-психологічного забезпечення /а.с.7/. Згідно довідки Харківського військового університету [PERSON] за період навчання у Харківському військовому університеті житловою площею не забезпечувався /а.с.8/. Згідно рапорту [PERSON] від 05 серпня 1998 року, поданого на ім`я командира військової частини [NUMBER] , [PERSON] просить включити його в списки для отримання житла /а.с.9/ Згідно витягу з протоколу від 09 жовтня 1998 року № 6, у відповідності до рапорту та наданих документів зараховано [PERSON] на квартирний облік з 05 серпня 1998 року зі складом сім`ї з 2 осіб: дружина [PERSON] , 1982 року народження /а.с.10/. Згідно витягу з протоколу від 16.06.2005 року №4, у відповідності до рапорту та наданих документів [PERSON] в зв`язку з укладенням шлюбу внести зміни в списки військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які потребують поліпшення умов з 23 травня 2005 року з складом сім`ї з 2 осіб: дружина [PERSON] , 1982 року народження /а.с.11/. Згідно витягу з протоколу від 14.01.2008 року №14, у відповідності до рапорту та наданих документів [PERSON] в зв`язку з народженням дитини внести зміни в списки військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які потребують поліпшення умов з 26 липня 2007 року з складом сім`ї з 3 осіб: дружина [PERSON] , 1982 року народження, донька [PERSON] , 2007 року народження. /а.с.12/. 24 листопада 2020 року [PERSON] звернувся з рапортом до командира військової частини [NUMBER] згідно якого просить надати документи на підставі яких змінити дату зарахування на квартирний облік /а.с.13/. Згідно витягу з протоколу від 22 січня 2008 року №15 при розгляді листа тво Начальника КЕВ м. Запоріжжя від 15.01.2008 року №79, щодо пропозиції стосовно деяких військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які знаходяться на квартирному обліку постановили на підставі чинного законодавства, п. 15 «Правил обліку громадян…» та рекомендацій КЕВ м. Запоріжжя зарахувати на квартирний облік капітана [PERSON] 11.05.2000 року /а.с. 15/. Згідно з частинами першою, другою статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК Української РСР, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Відповідно до частини першої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. За змістом пункту першого та третього статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Особам, звільненим з військової служби і визнаним інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Відповідно до п. 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. Відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків). Відповідно до п. 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку (додаток N 2), видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті місцевої Ради). Інші документи при необхідності запитуються виконавчим комітетом місцевої Ради або адміністрацією підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. Відповідно до п. 24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення. Облікові справи є документами суворої звітності. Відповідно до п. 25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Відповідно до п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 грудня 1995 року № 20, військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Відповідно до п. 12 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, на кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання житла та бажають разом з ним стати на облік; довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих комітетах місцевих Рад). Інші документи, при потребі, житлові комісії самі запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій. Відповідно до п. 13 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 лютого1995 року № 20, військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Відповідно до п. 34 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на квартирному обліку (обліку осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга)) з 05 серпня 1998 року. За цей період житлом за рахунок Міністерства оборони він не забезпечувався. В теперішній час рішення житлової комісії військової частини, що оформлене протоколом від 09 жовтня 1998 року № 6, відповідно до якого позивача було зараховано на квартирний облік з 05 серпня 1998 року, не скасовано. Тобто, враховуючи положення п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, та аналогічні положення п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, вбачається, що датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини, а тому саме з 05 серпня 1998 року має визначатись черговість надання жилого приміщення позивачу за часом постановки його на облік. Жодних сумнівів у тому, що позивач ще станом на серпень 1998 року вважався таким, що потребує надання житла та у зв`язку з цим постановлення на облік для його отримання, матеріали справи не надають. Таке перебування позивача на квартирному обліку не заперечувалося протягом всього часу перебування на обліку, законність постановки на квартирний облік не оскаржувалася відповідачем. Посилання представника відповідача і третьої особи на правомірність підстав переміщення позивача в черзі на отримання житла на день його реєстрації в м. Мелітополі Запорізької області суд не приймає до уваги, оскільки такі посилання є необґрунтованими та безпідставними. Так, нормами Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, чітко визначено, що датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесено рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік, а всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, мають вирішуватися за місцем проходження ними служби. На кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформляється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи. Інші документи, при потребі, житлові комісії самі запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій. Аналогічні положення містяться й у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470. При цьому жоден із цих нормативно-правових актів не ставить в залежність постановку на квартирний облік від дня реєстрації в населеному пункті, а лише визначає перелік документів, які повинні додаватись до заяви та знаходитися у обліковій справі. До того ж, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження. Таким чином, наявність чи відсутність прописки не може бути визнана законною підставою для переміщення особи у черзі квартирного обліку. Переглядаючи 22 січня 2008 року вказані рішення на засіданні (об`єднаної) житлової комісії військової частини [NUMBER] та зміщуючи [PERSON] у черзі на більш пізній період, комісія не вмотивувала таких своїх висновків, оскільки не встановила винних у цьому осіб з огляду на те, що сам [PERSON] неправомірних дій при його первісній постановці на облік у серпні 1998 року не вчиняв та неправдивих відомостей комісії не надавав. Тому останній не може в такий спосіб відповідати за будь-які помилки або упущення посадових осіб військової частини та створеної у ній житлової комісії. Будь-які належні і допустимі докази того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, у матеріалах справи відсутні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Вимоги ч.1 ст. 33 Конституції України гарантують кожному вільний вибір місця проживання, що не пов`язується з наявністю прописки особи для набуття права на житло. Верховною Радою України ухвалено Постанову «Про засади державної політики України в галузі прав людини» від 17.06.1999 року за № 757, в якій, зокрема передбачено приведення законодавства у відповідність до універсальних стандартів прав людини ООН та Ради Європи. Передбачається також посилення реальності права людини на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зокрема шляхом скасування дозвільного порядку вибору місця проживання (інституту прописки). Конституційний Суд України 14.11.2001 року визнав неконституційним положення підпункту 1 п. 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 10.10.1994 року № 770, щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба ОВС застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання. Тобто, наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання будь-якого житлового права та не є підставою для зняття з квартирного обліку або переміщення у черзі. Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене суд вважає, що перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача з 05.08.1998 на дату його реєстрації у м. Мелітополі 11.05.2000, відповідно до рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 22.01.2008 (протокол № 15) є безпідставним та незаконним, оскільки обмежує право позивача в реалізації права на поліпшення житлових умов. На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що рішення житлової комісії військової частини та наказ командира військової частини щодо зміщення в квартирному обліку позивача на дату реєстрації в населеному пункті, не можна визнати законними та обґрунтованими, тому зазначені рішення мають бути визнані незаконними і скасовані в цих частинах, а позивач підлягає поновленню на квартирному обліку з 05 серпня 1998 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, згідно вказаної норми Закону учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору коли вони виступають у справах з приводу захисту порушених прав як позивачі. Суд, оглянувши матеріали позовної заяви та надані позивачем докази, вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та звільнити його від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути судовий збір з відповідача на користь держави, оскільки, у відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.

Outcome: approved