Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, про стягнення боргу за договором позики мотивуючи тим, що 14.09.2015 року позивач власноручно написав розписку про отримання в борг 1000 грн. на особисті потреби строк до 01.05.2015 року, що підтверджується розпискою. В зв'язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 1000 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак зазначив, що розписку він писав власноручно, але під тиском. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного, як встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, відповідно до розписки від 14.09.2015 року, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні, [PERSON] отримав від [PERSON], строком повернення до 01.05.2015 року. На сьогоднішній день грошова сума не повернута. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання виробу із зобов'язанням його повернути. Судом також встановлено, що відповідач у строки, передбачені п.2 ч.1 ст 1049 ЦК України, не повернув борг і таких доказів, щодо виконання зобов'язань, останній не надав суду. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За таких обставин на користь позивача з відповідача підлягає стягненню не повернута сума боргу у розмірі 1000 грн., посилання відповідача на те, що розписку він писав під тиском та кошти в борг не отримував, судом до уваги не приймаються, так як доказів на підтвердження цих обставин останній не надав. Судовий збір у розмірі 243,60 грн. сплачені позивачем відповідно до квитанції № 0.0.395277848.1 від 10.06.2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved