Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Посилався на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка проживала в квартирі [ADDRESS] . 14.07.1997 року між [PERSON] та ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» було укладено контракт №8/2 на будівництво трьохкімнатної квартири у будинку [ADDRESS] . За умовами контракту ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» повинен збудувати та передати у власність [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , гараж і підвал у будинку. Відповідно до акту прийому-передачі ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» збудував та передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , гараж і підвал у будинку. Після технічної інвентаризації площа гаражу становить 15,90 кв.м., площа комори (підвалу) становить 6,30 кв.м. Рішенням виконавчого комітету ЧМР №40/2 від 27.01.2004 року, а саме п.1.9 [PERSON] , власниці квартири [ADDRESS] , передано безоплатно у власність допоміжне приміщення ХІІ, площею 6,30 кв.м. та гараж ХХХІІІ, площею 15,90 кв.м. За життя спадкодавець [PERSON] належними чином не оформила своїх прав. Факт його родинних відносин з [PERSON] підтверджується наступним. Так, його мати [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.02.1958 року. У зв`язку з укладенням шлюбу прізвище матері було змінено з [PERSON] та [PERSON] . Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.1997 року. Він є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мойса В.О. відкрито спадкову справу №8/2020 після смерті [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась у зв`язку зі смертю [PERSON] , входить майно: комора ХІІ, площею 6,30 кв.м. та гараж ХХХІІІ, площею 15,90 кв.м. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Мойси О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса від 08.06.2021 року №46/02-14-8/2020 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що померлою за життя не не було зареєстровано право власності на комору ХІІ, площею 6,30 кв.м. та гараж ХХХІІІ, площею 15,90 кв.м. Просив позов задовольнити, визнати за ним [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на допоміжне приміщення (комора) комора ХІІ, площею 6,30 кв.м. та гараж ХХХІІІ, площею 15,90 кв.м., що знаходяться в будинку [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. Представник відповідача Чернівецької міської ради Осовська М.М. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, якщо це не порушуватиме права інших осіб та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Позивач [PERSON] , [INFO] є онуком померлої. Так, матір`ю позивача, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зазначено [PERSON] . Його мати [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.02.1958 року. У зв`язку з укладенням шлюбу 15.02.1990 року прізвище матері було змінено з [PERSON] та [PERSON] . 31.05.2000 року [PERSON] було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Каленюк М.С. Відповідно до заповіту, остання все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось і належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 22.03.2000 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . 14.07.1997 року між [PERSON] та ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» було укладено контракт №8/2 на будівництво трьохкімнатної квартири у будинку [ADDRESS] . За умовами контракту ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» повинен збудувати та передати у власність [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , гараж і підвал у будинку. Відповідно до акту прийому-передачі ВАТ «Чернівецький домобудівний комбінат» збудував та передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , гараж і підвал у будинку. Після технічної інвентаризації площа гаражу становить 15,90 кв.м., площа комори (підвалу) становить 6,30 кв.м. Рішенням виконавчого комітету ЧМР №40/2 від 27.01.2004 року, а саме п.1.9 [PERSON] , власниці квартири [ADDRESS] , передано безоплатно у власність допоміжне приміщення ХІІ, площею 6,30 кв.м. та гараж ХХХІІІ, площею 15,90 кв.м. 07.11.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Мойса О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом та за заповітом. [PERSON] , [INFO] , яка є донькою померлої та має право на обов`язкову частку в спадщині, 07.11.2020 року подала приватному нотаріусу заяву, в якій зазначила, що розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно відмовляється від належної їй обов`язкової частки у спадщини, а також відмовляється від спадкового майна після смерті матері на користь онука покійної: [PERSON] , 1997 року народження. Спадкоємець [PERSON] , [INFO] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилась, що підтверджується заявою від 12.11.2020 року, яка наявна у матеріалах спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойса О.В. від 08.06.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що розташовані в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи , що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК). За змістом ч.1 ст.1241 Кодексу малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. За змістом пункту 4.9 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців необхідно витребувати документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Як було встановлено судом, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Проте, постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойса О.В. від 08.06.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що розташовані в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи , що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відсутність у [PERSON] свідоцтва про право власності на вказане майно, не позбавляє її спадкоємців права на спадщину. З вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документу про право власності на спадкове майно, він не має можливості реалізувати своє право на спадщину, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved