Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробниче підприємство «Блок» про визнання права власності. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що 17 березня 2008 року між ним та ТОВ «НВП «Блок» було укладено договір про спільну діяльність, за умови якого ним було фінансовано будівництво будівлі виробничого призначення, а саме складу, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черкаська, 22. Згідно вказаного договору, після закінчення будівництва, право власності на вказаний обєкт переходе до нього. Однак, [PERSON], який на той час входив до акціонерів ТОВ «НВП «Блок», оформив право власності на спірне майно за собою. Вважає, що його дії порушують його права, так як на підставі п.8.1.1. вищезазначеного договору право власності на новостворену будівлі закріплюється за ним, фінансування робіт та матеріали для будівництва приміщень складу було надано ним. Просить визнати за ним право власності на склад літ. Х-1 загальною площею 668,4 кв.м., рампа літ. X загальною площею 29,0 кв. м., вартову літ. Ц загальною площею 20,1 кв.м. та стягнути з [PERSON] витрати, понесені, у звязку з розглядом даної справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. В своїх пояснення опирався на викладені в позовні заяві обставини. Також пояснив, що Позивач не має можливості надати суду усі необхідні документи, оскільки вони знаходяться у Відповідача, який утримує їх у себе та добровільно не видає. Не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.31). Причини своєї неявки суду не повідомив. Письмових заяв не надходило. Третя особа у судове засідання також не зявилася, про день та час розгляду справи сповіщались належним чином, причин неявки суду не повідомила. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 17 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «НВП «Блок» було укладено договір про спільну діяльність, за яким [PERSON] було фінансовано будівництво будівлі виробничого призначення, а саме складу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Черкаська, 22. Згідно п.8.1.1. вищевказаного договору, після закінчення будівництва, [PERSON] являється власником 100% будівлі. Згідно ст.1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Статтею 1131 ЦК України закріплено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю В ст.1139 ЦК України вказано, що прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників. Відповідності ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як вбачається з умов вищевказаного договору п.6.1. внески та частки сторін визначаються слідуючим чином: позивач [PERSON] надає фінансування та будівель матеріали для ведення будівництва, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробниче підприємство «Блок» надає обладнання та відповідних спеціалістів для ведення будівництва (а.с.8-9). Згідно п.п.8.1, 8.1.1. Договору, після завершення будівництва Сторона-1 в особі Позивача [PERSON] є власником 100% будівлі, а Сторона-2 Третя особа ТОВ «Науково-Виробниче підприємство «Блок» - є користувачем будівлі упродовж семи років (а.с.9). Відповідач взагалі не є стороною у зазначеному договорі про сумісну діяльність від 17.03.2008 року. Таким чином, право власності на нову будівлю складу за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Черкаська, 22, належить Позивачу [PERSON] З оглядом на викладене суд приходить до того висновку, що право Позивача є порушеним і тому підлягає захисту. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 186, 328, 331, 1130, 1131, 1139, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215,218, 224-226, 228, 232, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved