Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він перебуває з 11.09.2015 року. Вони з відповідачем втратили почуття поваги та розуміння один до одного через різницю характерів та відсутність довіри. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 11.09.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 2014, розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 23). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомленою, про що в матеріалах справи свідчать судові повістки (а.с. 18, 27), які надсилалися їй за місцем реєстрації згідно довідки УДМС у Волинській області (а.с. 16), а також телефонограмою (а.с. 27). Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.09.2015 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2014, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та довіри один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевказаної норми законодавства, суд прийшов до висновку про залишення за відповідачем прізвища «[PERSON]». Вимоги щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved