Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання, в якій зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на житлове приміщення підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.09.1997р. Також в означеному житловому приміщенні з 1998 по 2006 рік проживав його син, [PERSON], 1976 року народження. З 2006 року він разом зі своєю сім'єю постійно проживає в Російській Федерації. З 2014 року [PERSON] являється громадянином Російської Федерації і постійно проживає у м. Перм. За період з серпня 2006р. відповідач не з'являється у квартирі [ADDRESS], де він проживає, і всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на нього. За таких обставин, позивач просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду нотаріально посвідчену заяву про те, що він позовні вимоги визнає та просить розглянути справу в його відсутність (а.с. 29). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Статтею 3 ЖК УРСР визначено, що житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та члени його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 вересня 1997 року, виданого виконкомом Лозівської міської ради Харківської області, зареєстрованого 02.10.1997р. в Лозівському БТІ у реєстровій книзі № 64 під № 12217 (а.с. 6). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 27.08.2015 року та відповіді АДП ГУ ДМС України в Харківській області на запит суду від 08.10.2015 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], його дружина - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 5, 27). У відповідності до ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на правові позиції п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в 2006 році виїхав з означеної квартири та проживає в м. Перм, Російської Федерації, що підтверджується актом комісії у складі сусідів [PERSON], [PERSON] та особистою заявою відповідача про визнання позовних вимог (а.с. 12, 29). Із позову вбачається, що відповідач [PERSON] в зазначеній вище квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин, знаходиться на постійному реєстраційному обліку у м. Перм, Російської Федерації та з 2014 року є громадянином цієї країни. Отже, в указаній квартирі [PERSON] не проживає по теперішній час. Останній добровільно покинув квартиру, в якій до цього часу залишається зареєстрованим, перевіз всі особисті речі, ніхто перепони у його проживанні не чинив, витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує, що також визнав відповідач. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, а тому він втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved