Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за спожитий природній банк у розмірі 127047,23 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Разом із тим, через невиконання відповідачем грошового зобов`язання просить засотувати до спірних правовідносин ст. 625 ЦПК України та пеню у відповідності до ст. 549 цього Кодексу. Окрім цього, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем подано відзив на позов, який містить заперечення на нього. Наводить аргументи про те, що частково взнає заявлені вимоги позивача у межах строку позовної давності, який просить застосувати до спірних правовідносин, починаючи з червня 2018 року та такий буде становити у сумі 48948,89 грн - основна сума боргу, інфляційні втрати у розмірі 2736,75 грн, 3 % річних у розмірі 1113,92 грн. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який містить пояснення на відповідь на відзив. Наводить аргументи про те, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності, адже відповідач частково сплачував кошти за отримані послуги, тим самим перервавши перебіг позовної давності. Пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати розраховано з дотриманням вимог законодавства. Просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить доводи про те, що Частково сплата боргу не свідчить про повне визнання заборгованості відповідачем, а лише стосується певної частини боргу. Пеня нарахована з порушенням вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновіросної хвороби». Просить застосувати строк позовної давності. 09 липня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні представник відповідача просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, які надаються за адресою - [ADDRESS] . Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання опубліковано 26 червня 2015 року № в газеті «Сегодня» за № 116. Відповідно до умов оферти договір про надання послуг з газопостачання є договором приєднання (далі - договір). Цей договір вважається акцептованим усіма споживачами, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо його умов. Таким чином, оскільки зазначений договір є публічним та договором приєднання, то відповідно відповідач приєднався до умов такого шляхом фактичного користування такими послугами. Отже, між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами спеціального законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги газопостачання за встановленими цінами , у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з п. п. 5, 9 цього договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 4.9 договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі 0,01 відсоток від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві погоджені між ними послуги за зазначеною вище адресою споживання. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у відповідача виникла заборгованість у розмірі 127047,23 грн, з яких: 104205,92 грн - основна сума боргу, 2543,40 грн пеня, 6047,68 грн - три відсотки річних, 14250,23 грн - інфляційні втрати. Щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Із матеріалів справи суд установив, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права 30 червня 2021 року, що підтверджено поштовим конвертом, який містить у матеріалах справи. Із розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за отримані послуги з газопостачання встановлено що у березні 2019 року відповідачем сплачено борг у сумі 15000,00 грн, а у липні 2019 року у сумі 30000,00 грн. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що відповідач частковою сплатою боргу за отримані послуги з газопостачання визнавав таку заборгованість, тим самим перервав строк позовної давності у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України. Суд критично оцінюю доводи відповідача про те, що часткова сплата боргу стосувалась певної частини боргу, а тому не є підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки будь-яких доказів цього не подано суду у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Щодо частини вимоги про стягнення пені за порушення споживачем строків оплати від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу з порушенням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби», суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Із розрахунку пені, доданого до матеріалів справи убачається, що такий розраховано за період з січня 2019 року по січень 2020 року. Згідно з п.п.4 п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Закон набув чинності 17 березня 2020 року. Відтак суд прийшов до переконання про те, що позивачем вірно застосовувано стягнення пені у межах строку позовної давності, дії вищевказаного Закону та умов укладеного договору, а тому суд критично оцінює доводи відповідача, адже спростовано встановленими судом обставинами. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, порушив строки оплати за отримані житлово-комунальні послуги, а тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з газопостачання, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved