Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 29.10.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2609. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спільне проживання з відповідачем у них не склалося у зв`язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В позовній заяві позивачем зазначено, що шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між ними припинені на протязі декількох місяців, а тому вважає, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе. Розлад між ними носить стійкий характер, відновлення подружнього життя неможливе. Ухвалою суду від 28.09.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В своїй заяві позивач просив розглядати справу без його участі. Відповідач надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечувала. В своїй заяві відповідач просила розглядати справу без її участі. В своїй заяві відповідач зазначила, що шлюбно-сімейні відносини між нею та позивачем припинені з листопада 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.10.2016 року. Шлюб зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2609. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження, записаний позивач [PERSON] , а матір`ю позивач - [PERSON] . Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, оскільки фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В позовній заяві позивач також просив визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом з відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, позовна вимога про визначення місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом з відповідачем, судом не розглядалася, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, відповідач [PERSON] має право самостійно, звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved