Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57\~900,00 грн та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування вимог вказано, що 25.07.2019 року між сторонами було укладено Кредитний Договір №190715-00, за умовам якого відповідач отримав 30000,00 грн та повернути кредит до 25.07.2020, але у будь-якому разі до повного виконання зобов`язання. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором банком виконано у повному обсязі проте, станом на день подачі позову відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором, не виконано своїх зобов`язань за договором, на вимогу банку кредитні кошти не повернуто. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. В матеріалах справи наявні заява позивача про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву від відповідача не надходило. Представником третьої особи - [PERSON] заявлено клопотання про проведення розгляду справи без участі представника третьої особи, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211 та 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.07.2019 року між ТОВ «Кредит сервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір №190715-001 за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 30\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Сторони обумовили строк дії договору з 25.07.2019 року по 25.07.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором; плата за користування кредитом складає 5% в місяць від загального розміру кредиту; крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти в розмірі 5% від загального розміру кредиту; реальна процента ставка становить 112,73 % річних. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, в разі порушення відповідачем виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за договором позичальник зобов`язується сплатити на користь позивача штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф у розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі позичальник зобов`язаний заплатити на користь кредитодавця нарахований штраф до завершення дії договору. Загальна сума штрафу не можу бути більшою за 50% суми кредиту (а.с. 6-7). 25.08.2020 року ТОВ «Кредит сервіс» направлено [PERSON] досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, яка складає 57\~900,00 грн (а.с. 10). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором, заборгованість [PERSON] становить 57\~900,00 грн, з чого 30\~000,00 тіло кредиту, 19\~500,00 заборгованість за відсотками, 8\~400,00 заборгованість по штрафу. Беручи до уваги, що відповідачем допущено порушення та не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашено, що призвело до утворення заборгованості та порушення майнових прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі\~2102,00 грн.

Outcome: approved