Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.11.2012 року між ПАТ «Держаний експортно-імпортний банк України» та відповідачем укладено договір №8282235194 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. 13.08.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №8282235194 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Відповідно до п.2.4 договору [PERSON] відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 2000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов,язань за укладеним сторонами договором та наявність заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 3084 грн. 08 коп., з яких: 1999,24 грн. -заборгованість за кредитом, 578,55 грн. -заборгованість за процентами, 419,24 грн. -пеня за прострочення сплати кредиту, 87,05 грн. -пеня за прострочення сплати процентів, та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з,явився, в поданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність суду не надала. Відповідно до ч.4 ст.169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 16.09.2015р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2012 року між сторонами укладено Договір №8282235194 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. 13.08.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №8282235194 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки від 13.11.2012 р. (а.с.5-6,7-12). Відповідно до вказаних договору та угоди відповідачу відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 2000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних. Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що станом на 20.05.2015р. позичальник [PERSON] в порушення умов договору належним чином не виконала свої договірні зобов'язання, у встановлені строки суму кредиту не повернула, на даний час також ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Згідно розрахунку позивача (а.с.13-14) заборгованість відповідача за кредитним договором складає- 2577,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -1999,24грн., заборгованості за процентами -578,55 грн., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягненняпені за прострочення сплати кредиту в сумі 419,24 грн. та пені за прострочення сплати процентів в сумі 87,05 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, яке не є скасованим, місто Рубіжне Луганської області віднесено до зазначеного переліку. Як вбачається з позовної заяви відповідач має зареєстроване місце проживання у місті Рубіжне Луганської області, яке розташоване в зоні, де проводилась антитерористична операція. Отже суд приходить до висновку, що оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити, оскільки з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що пеня нараховані після 14 квітня 2014 року. За таких обставин, з урахуванням порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом -1999,24грн., заборгованості за процентами -578,55 грн. такими, що підлягають задоволенню. Всього сума до стягнення складає - 2577,79 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, що буде складати 203,61 грн.

Outcome: partial