Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою з 07.11.1998 року зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2012 року фактично там не проживає. В зв'язку з вказаними обставинами просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання. В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач є його сином, який у 2012 році виїхав на постійне місце проживання за кордон. Відповідач фактично в будинку не появляється, його речі у будинку відсутні, вселитися останній не намагався, перешкод у цьому йому не чинили. Усі витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг покладаються на нього. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстрації за місцем проживання, що необхідно йому для оформлення субсидії. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом Скадовського райвідділу ЗАГС Херсонської області № 44 від 06.03.1979 року. З домової книги про прописку громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою, окрім інших, зареєстрований [PERSON], [INFO]. Аналогічне вбачається і з довідки Скадовського РС УДМСУ в Херсонській області. Як вбачається з акту обстеження від 23.10.2014 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає в ній більше двох років, так як мешкає в Росії. Крім того, з паспорту [NUMBER] виданого 04.08.2012 року відділом УФМС Росії по Ростовській області в Октябрському р-ні м. Ростова-на-Дону на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що останній 23.08.2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] в 2012 році виїхав на інше постійне місце проживання до Російської Федерації. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстрації у житловому приміщенні вказаної квартири задоволенню не підлягають, оскільки сам факт визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» є правовою підставою для зняття органами ДМС України [PERSON] з реєстраційного обліку. На підставі викладеного, ст. 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст. 107 ЖК України,

Outcome: partial