Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 97. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. За роки спільного життя вони з відповідачем віддалилися один від одного. Між ними немає взаємопорозуміння. Вони мають різні погляди на життєві ситуації, не можуть знайти компромісного рішення. Всі їхні розмови закінчуються скандалами. Відповідач дорікає їй, що вона не можу поступитися, а вона вважаю свою думку правильною. Сім'я їхня з відповідачем розпалася. Поміж ними виникли неприязні відношення, які вона не може перебороти. На теперішній час вони разом не проживаютьо. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Строку на примирення просить не надавати. На утримання дитини вона буде стягувати кошти з відповідача в судовому порядку. Спору про розділ майна, набутого в період шлюбу на даний момент поміж ними немає. Шлюб розриває перший. Просить розірвати шлюб між нею [PERSON], зареєстрований 04 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 97. Позивач в судове засідання не зявився, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №229773, згідно якого 04 серпня 2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], 17.01.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №417424. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, сторони відділилися один від одного, між ними немає взаємопорозуміння. Поміж ними виникли неприязні відношення. Шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved