Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 40 823,94 грн. (сорок тисяч вісімсот двадцять три гривні дев`яносто чотири копійки), з яких 17 000 грн. - сума боргу за розпискою, 193,94 грн. - сума 3 % річних, 23 630 грн. - сума пені, сплачену суму судового збору та витрати на надання правової допомоги. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, згідно наданої заяви представника, вона просила справу розглянути без їх присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд розглядаю справу в заочному порядку. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 28.08.2019 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі встановленому договором, а позичальник зобов`язався повернути їх позичкодавцю в порядку, встановленому договором та сплатити проценти за користування позикою у розмірі, визначеному договором. За договором сума позики становить 10 000 (десять тисяч) гривень. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позивачем та відповідачем була складена розписка від 28.08.2019 року, з якої випливає, що відповідач одержав грошові кошти від [PERSON] в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень під 7% на тиждень. Окрім цього, відповідач зобов`язався вчасно сплачувати проценти за користування грошовими коштами у розмірі 7% на тиждень від основної суми боргу (10 000 грн.) та повернути грошові кошти у повному обсязі та своєчасно. Судом встановлено, що 11.10.2019 року відповідач попросив продовжити договір позики до 25.10.2019 року під 14 % на тиждень та власноручно написав доповнення до розписки в якому вказав, що просить продовжити позику з 11.10.2019 по 25.10.2019 року під 14 % на тиждень, тобто договір було продовжено ще на два тижні. Таким чином, відповідач користувався грошовими коштами позивача протягом шести тижнів під 7 % на тиждень та два тижні під 14 % на тиждень від основної суми боргу (10 000 грн.). Відповідно до вищенаведених умов, відповідач користувався коштами позивача протягом восьми тижнів. Відтак, загальна сума відсотків склала: 700 грн. на тиждень (7% від 10 000 грн.). 6 тижнів користування грошовими коштами, з 28.08.2019р. по 11.10.2019р. 700 х 6 = 4 200 грн., загальна сума відсотків за договором позики за період до 11.10.2019 року. 10 000 грн. + 4 200 грн. = 14 200 грн. Відповідно, 14% від 10 000 грн. становлять 1400 грн. (1400 грн. х 2 тижні = 2800 грн.). 14 200 грн. + 2 800 грн. = 17 000 грн., загальна сума боргу за договором позики, яку повинен був сплатити відповідач позивачу з урахування відсотків. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Враховуючи наведене позивач не нараховує відповідачу встановлені у розписці штрафні санкції у вигляді 4,5 % щомісячних від простроченої суми, а також зменшує розмір пені до 1% за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Позивач має право на стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Вказані висновки викладені у постанові Великої палати ВС від 04.07.2018 у справі №14-154цс18. Таким чином, розмір пені складає: 1% від 17 000 грн. дорівнює 170 грн., враховуючи 139 днів прострочки, маємо, що розмір пені становить 23 630 грн. (170x139). Загальний розмір заборгованості дорівнює: 17 000 + 23 630 + 193,94 = 40 823,94 грн. (сорок тисяч вісімсот двадцять три гривні дев`яносто чотири копійки). Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Така позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011р. у справі №6-38цс11. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику за позикою. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved