Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнив, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він працював у ТОВ «ПСК БЕСТ» на посаді заступника директора по комерції. 05.02.2015 року він припинив трудові стосунки з ТОВ «ПСК БЕСТ» за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗоТ України. В день його звільнення сума боргу по заробітній платі складала 14880,31 гривень, яка йому не сплачена. Тому він просить стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати з січня 2014 рік по лютий 2015 року в сумі 14 880,31грн., йог8о середній заробіток за весь час затримки з дня звільнення 05.02.2015 року по 10.04.2015 року - 2767,50 грн., компенсацію за невикористані відпустки з 2012 по 2015 рік в сумі 2826,56 грн, а також моральний збиток у розмірі 7000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав, та просив його задовольнити. Представник відповідач Станіславський В.В. позов визнав частково, та зазначив, що визнають суму боргу за заробітною платою, а також компенсацію за невикористані відпустки, яка на його думку й включає в себе моральний збиток. А в іншій частині просив відмовити. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами по справі що позивач [PERSON] знаходився в трудових стосунках з ТОВ «ПСК БЕСТ» (а.с.5-6). Заборгованість по заробітній платі за період з січня 2014 року опо лютий 2015 року становить 14880,31 грн. (а.с.4). Ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Згідно ч.1 та ч.2 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено у судовому засіданні відповідачем не було здійснено виплат, тому відповідач повинен виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, згідно з наданих суду довідок позивачу не виплачено компенсацію за невикористані відпустки з 2012 року по 2015 рік, яка складає 2826,56 грн (а.с.3). Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинні відшкодувати працівникові моральну шкоду, завдану від порушення його законних прав. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила за наявності вини. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що відповідно до ст..237-1 КЗпПУ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум…), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган. У Постанові Верховного Суду України від 25.04.2012 року у справі про відшкодування моральної шкоди у разі порушення прав працівника зазначено, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв'язку з посяганням на її права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст..ст.3,4,11,31 ЦПК України). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст..237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Так як при поданні позову позивач згідно з законодавством був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги задовольняються. Судовий збір стягується з відповідача в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial