Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.01.2013 року в сумі 35445,58 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 24.01.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. Станом на 30.11.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 35445,58 грн., яка складається з наступного: - 5313,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 27868,40 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1664,08 грн. - штраф (процентна складова). З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином судовими повістками, причини неявки суду не повідомив та не надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. З-за таких обставин, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 24.01.2013 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» [PERSON] висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та пам'яткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач неналежним чином не виконував свої обов'язки по кредитному договору № б/н від 24.01.2013 року і станом на 30.11.2017 року заборгованість становить 35445,58 грн., яка складається з наступного: 5313,10 грн. - заборгованість за кредитом; 27868,40 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1664,08 грн. - штраф (процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] по вказаному кредитному договору банк не отримав 5313,10 грн. заборгованості по тілу кредиту, 27868,40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 100,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Також зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання зобов'язань. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1664,08 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів - фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (1664,08 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial