Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 29.04.2006 року він є власником земельної ділянки площею 5,0666 га, що розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району. 30 жовтня 2006 року йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 5,0665 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . 20 березня 2007 року він укладав договір оренди землі з ТОВ АФ «РОСТ», який був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України». 17.04.2007р. між сторонами по справі був підписаний Акт визначення меж земельної ділянки № 133 в натурі (на місцевості), з кадастровими номерами [NUMBER] , [NUMBER] [NUMBER] , згідно якого відповідач по справі прийняв вищезазначені земельні ділянки до використання та нагляду. В серпні 2015р., при зверненні до ТОВ агрофірма «РОСТ» з приводу отримання паю,йому стало відомо про існування додаткового договору до договору оренди землі від 20.03.2007 року, укладеного начебто 14 квітня 2008р. між ним та відповідачем. Дана додаткова угода була зареєстрована у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. Згідно цього додаткового договору вносилися зміни щодо строку дії основного договору, а саме замість 10 років встановлювався строк його дії 20 років, змінювався розмір орендної плати, орендарю надавалась можливість передачі земельної ділянки або її частини в суборенду без згоди орендодавця та інше. На вищезазначеному договорі значився підпис начебто [PERSON] Як тільки він дізнався про існування додаткового договору, відразу 20 серпня 2015р. на ім`я директора юридичної особи - відповідача по справі він направив заяву, в якій зазначив, що він не підписував додатковий договір від 14 квітня 2008р., зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. за № 040861304363, у зв`язку з чим вважав його недійсним та просив передати йому земельні ділянки у зв`язку з закінченням дії строку договору.На дану заяву відповідач по справі жодним чином не відреагував і оригінал додаткової угоди від 14 квітня 2008р. йому не надіслав. 21 січня 2016р. позивач по справі звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до ТОВ АФ «РОСТ» про визнання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки недійсним, пославшись на те, що підпис на оспорюваному договорі йому не належить. 22 лютого 2016р. Сумським районним судом Сумської області була винесена ухвала про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до ТОВ АФ «РОСТ» про визнання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки недійсним. Підставою для постановлення ухвали суду була заява позивача, який просив залишити позов без розгляду у зв`язку з добровільним вирішенням спору. Мирне врегулювання спору полягало в тому, що договір оренди землі від 20 березня 2007р., зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 07 червня 2007р. за № 040761302,укладений між сторонами, буде припинений за спливом строку його дії, що передбачено п. 8 вищезазначеного договору, і відповідач по справі здійснить передачу землі позивачу. На підтвердження таких намірів між сторонами по справі у лютому 2016р. була укладена угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки № 040861304363 від 05 серпня 2008р., згідно якої передбачено, що додатковий договір № 040861304363 від 05 серпня 2008р. достроково розривається після збирання Орендарем врожаю засіяного на орендованій землі, який згідно з чинним законодавством є власністю Орендаря, але пізніше 31 грудня 2017р.Дані умови договору не були виконані, тому як відповідач по справі в подальшому його не визнав і схилявся до того, що додатковий договір від 14 квітня 2008р., зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. за № 040861304363, продовжує свою дію, а відтак спірні земельні ділянки знаходитимуться у користуванні відповідача по справі до 2028 р. Просив визнати недійсним додатковий договір від 14 квітня 2008 року, укладений між [PERSON] та ТОВ АФ «Рост» до договору оренди землі від 20 березня 2007 року; скасувати державну реєстрацію додаткового договору від 14 квітня 2008 року, усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 4,4507 га зі сторони ТОВ АФ «Рост», стягнути з відповідача подвійну ставку орендної плати за період з 07.06.2017 по день винесення рішення, стягнути на його користь моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив, виключивши свою вимогу про стягнення з відповідача подвійної ставки орендної плати за період з 07.06.2017 по день винесення рішення. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. З*ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,0666 га на території Стецьківської сільської ради Сумського районну на підставі договору дарування земельної ділянки від 29.04.2006 року. ( а.с.10). 30 жовтня 2006 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 5,0665 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в том числі на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] на ім*я [PERSON] ( а.с.12). 20 березня 2007 року [PERSON] уклав договір оренди землі з ТОВ АФ «РОСТ», який був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України».( ар.с.13-14). 17.04.2007р. між сторонами по справі був підписаний Акт визначення меж земельної ділянки № 133 в натурі (на місцевості), з кадастровими номерами [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , згідно якого відповідач по справі прийняв вищезазначені земельні ділянки до використання та нагляду.( а.с.15-16). В серпні 2015р., при зверненні до ТОВ агрофірма «РОСТ» з приводу отримання паю, позивачу стало відомо про існування додаткового договору до договору оренди землі від 20.03.2007 року, укладеного начебто 14 квітня 2008р. між позивачем та відповідачем( а.с.17). Дана додаткова угода була зареєстрована у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. Згідно цього додаткового договору вносилися зміни щодо строку дії основного договору, а саме замість 10 років встановлювався строк його дії 20 років, змінювався розмір орендної плати, орендарю надавалась можливість передачі земельної ділянки або її частини в суборенду без згоди орендодавця та інше. На вищезазначеному договорі значився підпис від імені [PERSON] 20 серпня 2015р. на ім`я директора юридичної особи - відповідача по справі, позивач направив заяву в якій зазначив, що він не підписував додатковий договір від 14 квітня 2008р., зареєстрований у Сумському талонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. за № 040861304363, у зв`язку з чим вважав його недійсним та просив повернути йому земельні ділянки у зв`язку з закінченням дії строку договору, а також просив надати йому оригінал оспорюваного договору(ар.с.18). На дану заяву відповідач по справі жодним чином не відреагував і оригінал додаткової угоди від 14 квітня 2008р. йому не надіслав. 22 лютого 2016р. Сумським районним судом Сумської області була винесена ухвала про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] до ТОВ АФ «РОСТ» про визнання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки недійсним. Підставою для постановлення ухвали суду була заява позивача, який просив залишити позов без розгляду у зв`язку з добровільним вирішенням спору. Заяві позивача передувала угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 5 серпня 2008 року № 040861304363.В угоді сторони домовились достроково розірвати додатковий договір оренди землі від 5 серпня 2008 року № 040861304363. Після збирання орендарем врожаю, засіяного на орендованій землі, але не пізніше 31 грудня 2017 року( ар.с. 19). Дані умови домовленості не були виконані, тому як відповідач по справі їх не визнав і схилявся до того, що додатковий договір від 14 квітня 2008р., зареєстровані Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 05 серпня 2008р. за № 040861304363, продовжує свою дію, отже спірні земельні ділянки знаходитимуться у користуванні відповідача до 2028 р. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання додаткового договору недійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,627 ЦК України). Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту статті 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» (який діяв на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі-це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» (який діяв на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Оспорюваний договір зазначеним положенням закону не відповідає. Так, з висновку судової почеркознавчої експертизи від 21 вересня 2018 року, проведеної спеціалістами Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у розділі «Реквізити сторін» в додатковому договорі від 14 квітня 2008 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Рост» (Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Семереньки»), зареєстрований 5 серпня 2008 року в Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 040861304363, виконано за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою ( т. 1 ар.с. 192- 205). Оскільки додатковий договір від 14 квітня 2008р. визнається недійсним, десятирічний строк дії договору оренди, визначений п. 8 Договору оренди землі від 20 березня 2007 р., зареєстрованому у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельні кадастру при Держкомземі України» 07 червня 2007р. за № 040761302763, сплив 07 червня 2017 року. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування, розпорядження своїм майном, яке останній здійснює на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 07 грудня 2018 року ТОВ АФ «Рост» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ТОВ АФ «Семереньки»( а.с.236). Отже, позивач, як власник земельної ділянки вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині скасування державної реєстрації оспорюваного договору, то ці вимоги заявлені позивачем передчасно і можуть бути вирішені державним реєстратором самостійно відповідно до постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року з подальшими змінами до доповненнями. Не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки всупереч положенням ст. ст. 12,81 ЦПК України позивач не надав суду доказів на підтвердження завдання відповідачем такої шкоди. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial