Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 10 червня 1998 року між ним та [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» було укладено договір №4064 купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] Зазначений договір був укладений у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» та 10.06.1998 року зареєстрований у Херсонському ДБТІ. На момент укладення вказаного договору нотаріальному посвідченню вказаний правочин не підлягав, од же вважає, що вказаний біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна є укладеним, оскільки всі істотні умови зазначені договором, сторонами виконані повністю. На сьогоднішній день позивач бажає реалізувати своє право власника і вчинити правочин купівлі-продажу вказаного домоволодіння, проте нотаріус відмовляється вчинити нотаріальні дії, посилаючись на те, що вказаний біржовий договір не підтверджує право власності позивача за вказане майно. З огляду на наведене позивач був змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи: Товарно-сировинної біржі «Ізумруд» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. За договором купівлі - продажу, укладеному та зареєстрованому на товарній сировинній біржі «Ізумруд», від 10 червня 1998 року за №4064, [PERSON], яка діяла за дорученням від імені [PERSON] передала у власність [PERSON], домоволодіння [ADDRESS]. За нормами ст. 227 ЦК УРСР, діючого на час укладання договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу будинку повинний бути нотаріально посвідчений, якщо хоч одна з сторін є громадянином. Разом з тим, відповідно до положень ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції що діяла на момент угоди) угоди купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином суд вважає, що [PERSON] придбавши у [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] відповідно до угоди купівлі-продажу вказану квартиру, на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», ст.128 ЦК УРСР та правомірно набула право власності на вказану квартиру, однак в силу положень ст. 227 ЦК УРСР укладена угода була неналежним чином посвідчена, що унеможливлює позивачу в подальшому вільно розпоряджатись своєю власністю. Визнання угоди дійсною передбачалося нормами ст. 220 ЦК України. Враховуючи, що сторони по справі уклали між собою письмову угоду купівлі-продажу, яка не була нотаріально посвідчена, а на даний момент місце проживання продавця вказаного майна не відоме, за таких обставин, суд вважає що договір може бути визнано дійсним у судовому порядку. За вказаних обставин, з урахуванням того, що одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення договору, оскільки місце її проживання на теперішній час не відоме, суд вважає що вимога позивача про визнання вказаного договору купівлі - продажу дійсним підлягає задоволенню. Разом з тим у відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи право власності [PERSON] на вказане домоволодіння зареєстровано в органах державної влади, а саме в ХБТІ, не відбулось, од же суд вважає що вимога позивача про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS] - не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial