Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 13.08.2015 року в м. Херсоні, по Херсонському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та його (позивача) автомобілем «Chevrolet», державний номер [NUMBER]. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби були пошкоджені. Пригода сталася по вині водія [PERSON], що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.09.2015 року. Згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2728212 транспортний засіб «Opel», державний номер [NUMBER], застрахований в ПрАТ «СК «Нова». 14.08.2015 року відповідач був повідомлений про ДТП. 04.11.2015 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, страхової виплати не отримав. У зв'язку з чим звернувся до суду, з даним позовом. Згідно з ремонтною калькуляцією від 08.09.2015 року майнова шкода становить 22 647,26 грн. Страхова сума (ліміт відповідальності) становить 50 000,00 грн. Оскільки, страхова компанія не здійснила страхового відшкодування, просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 22 647,26 грн., та штрафні санкції за період з 03.02.2016 року по 13.08.2018 року - пеню в розмірі 17 784,01 грн., 3 % річних - 1 716,00 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 7 272,06 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Враховуючи відсутність в судовому засіданні сторони відповідача, відсутність заяви про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позов, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 26.09.2018 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В суді встановлено, що 13.08.2015 року в м. Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля позивача - «Chevrolet», державний номер [NUMBER]. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби були пошкоджені. Пригода сталася з вини водія [PERSON]., що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.09.2015 року. Згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2728212 транспортний засіб «Opel», державний номер [NUMBER], застрахований в ПрАТ «СК «Нова», строк дії з 31.07.2015 року по 30.07.2016 року, ліміт відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза - нуль. 17.08.2015 року позивач подав до страхової компанії повідомлення потерпілого про страховий випадок з ОСЦПВ. 04.11.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Страхового акту страхове відшкодування становить 22 647,26 грн. Однак, страхової виплати позивач не отримав. Оскільки, страхова компанія не здійснила страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції за період з 03.02.2016 року по 13.08.2018 року - пеню в розмірі 17 784,01 грн., 3 % річних - 1 716,00 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 7 272,06 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Оскільки, зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30.06.2011 року судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування). Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12). Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто страхове відшкодування в розмірі 22 647,26 грн. Стягненню підлягає і пеня, і 3 % річних, і інфляційні втрати. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 49 419,33 грн. Враховуючи надані докази та вимоги Закону, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, які викладені в позовній заяві підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем зобов'язань, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., і ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved