Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 8562,53 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 243,6 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору на підставі заяви № 001-15046-081112 від 08.11.2012 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] з наданням платіжної картки та встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 03.01.2014 року виникла прострочена заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 08.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами акцептованої банком заяви № 001-15046-081112 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до договору ПАТ «Дельта Банк» встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000 грн. на строк 364 календарних дня. Згідно з п. 2.4 зазначеної заяви кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами в цій пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод. Судом встановлено, що [PERSON], скориставшись наданою кредитною лінією, свої зобов'язання по договору не виконав та порушив істотні умови укладеного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 03.01.2014 року складає загальну суму у розмірі 8562,53 грн. (у тому числі тіло кредиту - 3155,03 грн., прострочене тіло кредиту - 1800 грн., заборгованість по комісії - 3607,5 грн.). Таким чином, між сторонами виникли зобов'язальні відносини внаслідок укладення між ними договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки та надання кредиту у вигляді кредитної лінії, які регулюються главами 71, 72 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved