Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 7232,14 гривень та судові витрати у розмірі 1921,00 гривня. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.04.2009 року між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено договір № 8142729964БД/2014-04 про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії, в рамках якого банк на підставі заяви клієнта, яка є додатком №1 до цього договору, а також інших документів, відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] , проводить за цим рахунком операції, видає клієнту картку, яка зазначена у заяві, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобов`язується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку. Укладанням цього договору, на підставі заяви клієнта від 22.04.2014 року, сторони домовились про відкриття банком клієнту кредитної лінії, у межах якої банк надає клієнту кредит з лімітом у розмірі не більше 3000 гривень, на строк дії Основної картки, емітованої АТ «Укрексімбанк», а саме - до 31.03.2017 року, для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобов`язується повернути банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку на умовах, визначених цим договором. За користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати проценти на рівні 40% річних. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом станом на 02.12.2019 року у загальному розмірі становить 7232,14 гривень, з яких: залишок простроченої заборгованості за кредитом - 2526,89 гривень; залишок простроченої заборгованості за відсотками - 1937,09 гривень; пеня по простроченому основному боргу - 2128,14 гривень; пеня по простроченим відсоткам - 640,02 гривень. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заперечення щодо заочного розгляду справи не подавав. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2009 року між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з заяви про відкриття карткового рахунку, договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії 8142729964БД/2014-04. На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з встановленим лімітом 3000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 40 % річних, строком на 36 місяці (на строк дії Основної картки, а саме - до 31.03.2017 року). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4.2.18 Договору передбачено, що клієнт зобов`язується у випадку звільнення з роботи в організації протягом 3-х робочих днів з дати звільнення погасити банку усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та Овердрафтом та за процентами за користуванням кредитом та Овердрафтом. Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Згідно п. 8.1.1. Договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом, та/або процентами за кредитом клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня винесення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня. Відповідач звільнився з роботи в Організації (Одеського медичного університету), але в обумовлений строк заборгованість за кредитом на користь банку не повернув, і на даний час ухиляється від його повернення. 21.06.2017 року, 18.10.2018 року, та 22.04.2019 року позивачем на адресу відповідача направлялись рекомендовані листи з повідомленнями про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та/або процентами з вимогами здійснити повне погашення заборгованості, однак вказані вимоги залишились без виконання. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором, станом на 02.12.2019 року у загальному розмірі становить 7232,14 гривень, з яких: залишок простроченої заборгованості за кредитом - 2526,89 гривень; залишок простроченої заборгованості за відсотками - 1937,09 гривень; пеня по простроченому основному боргу - 2128,14 гривень; пеня по простроченим відсоткам - 640,02 гривень. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Одесі до [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 гривня підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved