overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що сторони по справі є його батьками. З свідоцтва про шлюб серії 1-С №012935 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 року. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачкою не оспорювався факт проживання з позивачем сина, що також підтверджується довідкою № 81 від 19.05.2015 року ( а.с. 8) виданою Органом самоорганізації населення виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради. Доказів, що підтверджують факт надання добровільної допомоги дитині не надано. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи обставини справи щодо матеріального становища сторін та дитини, потреби дитини, сімейний стан сторін, можливість матері надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідачка повинна сплачувати аліменти на користь позивача на утримання свого сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошові сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач своєю заявою просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~Згідно\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може\~\~визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони уклали шлюб 19.08.2009 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Комсомольського районного сулу м. Херсона від 02.02.2016 року Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки від 09.06.2016 року виданої Херсонським ясла-садком № 69 санаторного типу для частохворіючих дітей вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний садок з 12.09.2012 року. За час перебування дитини в закладі її вихованням займалися лише батько та бабуся. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи обставини справи щодо матеріального становища сторін та дитини, потреби дитини, сімейний стан сторін, можливість батька надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що стягненню з відповідачки підлягають аліменти на утримування неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошові сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 7\~612,94 грн. та судовий збір у розмірі 1\~378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 16.04.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору банківського рахунку № 8АВІА/33 від 14.11.2007 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредитний ліміт в сумі 17\~000 грн., а відповідач зобовязалася повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно п. 3.1 вказаного кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує банку процентну ставку, визначену Тарифами банку. Згідно п. 5.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором додатковим договором клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки, вказаної в п. 3.1. цього договору. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, видавши відповідачу кредит у розмірі 17\~000 грн. Відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним не виконувала у звязку з чим станом на 16.12.2015 року має заборгованість у розмірі 7\~612,94 грн., яка складається з наступного: 4\~851,07 грн. неповернута сума кредиту; 835,25 грн. прострочені відсотки, 2\~196,62 грн. заборгованість по пені. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за додатковим договором від 16.04.2008 року до договору банківського рахунку № 8АВІА/33 від 14.11.2007 року в розмірі 7\~612,94 грн. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на корись ПАТ «Кредобанк»підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1\~378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.11.2008 року відділом РАЦ по м. Вознесенську, Вознесенського міськрайонного УЮ Миколаївської області за актовим записом № 284. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з грудня 2015 року, разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. До судового засідання позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 24) Відповідач до судового засідання надав суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги позивача, проти розірвання шлюбу не заперечує. (а.с. 33) За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 15 листопада 2008 року у відділі РАЦ по м. Вознесенську, Вознесенського міськрайонного УЮ Миколаївської області за актовим записом № 284 (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, сімейні відносини припинені з грудня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спір щодо місця проживання дитини відсутній. Позивач заперечує можливість збереження шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах суд вважає, що сім'я фактично розпалась, подальше сумісне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , в якому крім нього зареєстрований [PERSON] , який з 2008 року не проживає у вказаному будинку. Позивач вимушений сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 21). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судових повісток. Оскільки зі змісту заяви позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20 березня 1981 року (а.с. 8-9). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вказаною адресою, з 05 грудня 2007 року не проживає в будинку, підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 27 липня 2020 року (а.с. 12). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , в якому крім нього зареєстрований [PERSON] , який з 2013 року не проживає у вказаному будинку. Позивач вимушений сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 32). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 червня 1981 року (а.с. 5-6). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вказаною адресою, з 2013 року не проживає в будинку, підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 грудня 2019 року (а.с. 9). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Морська (в минулому вул. Червонофлотська), 48-а в с. Приморське Скадовського району Херсонської області, в якому крім нього зареєстрований його син [PERSON], який з 2005 року не проживає у вказаному будинку. Позивач позбавлений можливості отримувати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та вимушений сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача адвокат [PERSON] спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача. Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Приморське вул. Морська (в минулому вул. Червонофлотська), 48-а, належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.12.1997 (а.с. 5). Той факт, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку останні 19 років підтверджується актом обстеження домоволодіння від 22.02.2019 та довідкою про склад сімї від 25.02.2019 № 166 (а.с. 10, 11). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391,\~405 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Шкільній, 74 в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області, в якому крім нього зареєстрований його син [PERSON], який з 2013 року не проживає у вказаному будинку. Позивач позбавлений можливості отримувати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та вимушений сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Позивач в судове засідання не зFявився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі (а.с. 22). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судових повісток. Оскільки зі змісту заяви позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зFявився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі F ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі F ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Михайлівка вул. Шкільна,74, належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2018 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності F 142739836 від 25.10.2018 (а.с. 6, 7). Той факт, що відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку з 2013 року, підтверджується актом обстеження домоволодіння від 18.03.2019 та довідкою Михайлівської сільської ради Скадовського району від 18.03.2019 F 300 (а.с. 8, 9). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391, 405 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення суми заборгованості за договором кредиту № BLаЖГА00026573 в розмірі 1\~146, 63 грн. В подальшому відповідачем було сплачено в повній мірі заборгованість в розмірі 1\~147 грн. Даний факт підтверджується заявою відповідача та копією квитанції поданими до суду (а.с.26,27). Представник позивача в судове засідання не зявився. При цьому через канцелярію суду надіслано клопотання та пояснення, у яких просить розглянути позов без участі представника та підтвердили факт про повне погашення [PERSON] суми боргу за кредитним договором № BLаЖГА00026573 (а.с.28, 42). Відповідач в судове засідання, не зявився. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити із наступних підстав. Судом встановлено, що у [PERSON] існувала заборгованість за договором № BLаЖГА00026573 від 12.04.2011 року в сумі 1\~146,63 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанцій № 39 від 10.09.2015 року відповідач сплатив суму боргу, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. оскільки на час розгляду справи, зобов'язання відповідачем виконані. По даній справі позивачем не було сплачено судові витрати, оскільки відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Ч.3 ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено чи відхилено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Таким чином, з [PERSON] необхідно також стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved