Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за спожиту електроенергію в розмірі 2996,86 грн., 3% річних в розмірі 144,55 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 600,71 грн., судового збору у розмірі 1921,00 грн., посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з користування електроенергії, що виникли з поведінки сторін, що засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків. На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , на підставі якого здійснювалась постачання електроенергії споживачу, користування електроенергії споживачем та оплата постачальнику вартості використаної електроенергії. Згідно з п.42 Правил користування електричною енергією для населення (далі Правил) передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до цих Правил. Однак відповідач не сплачує спожиту електроенергію, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за період з 17 березня 2017 року по 18 серпня 2017 року у розмірі 2996,86 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідачу були нараховані 3% річних від простроченої суми у розмірі 144,55 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 600,71 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом оголошення в мережі інтернет на офіційному порталі судова влада України, про причини неявки суд не повідомила та відзиву на позовну заяву не надала. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1- ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з користування електроенергії, що виникли з поведінки сторін, що засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків. На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , на підставі якого здійснювалась постачання електроенергії споживачу, користування електроенергії споживачем та оплата постачальнику вартості використаної електроенергії. Відповідно до ч. 8 п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року, самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Згідно п.42 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ №1357 від 26 липня 1999 року, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Однак відповідач не сплачує спожиту електроенергію, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за період з 17 березня 2017 року по 18 серпня 2017 року у розмірі 2996,86 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідачу були нараховані 3% річних від простроченої суми у розмірі 144,55 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 600,71 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню з [PERSON] боргу за спожиту електроенергію в розмірі 2996,86 грн., 3% річних в розмірі 144,55 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 600,71 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: approved