Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити земельну ділянку, що знаходиться в розпорядженні позивача на підставі нотаріальної довіреності, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026; заборонити відповідачам перебувати в майбутньому на вказаній земельній ділянці та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні спірною вищезазначеною земельною ділянкою. В обгунтування позовних вимог позивач зазначив, що власник земельної ділянки, яка розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026, [PERSON], відповідно до нотаріальної довіреності надала позивачу право на продаж та право користування вказаною земельною ділянкою. Позивач побудував огорожу навколо вказаної земельної ділянки та використовує її для власних потреб, однак 23 березня 2014 року відповідачі та ще група невстановлених осіб, розмістили на території земельної ділянки позивача своє майно. Позивач зазначає в позовній заяві, що своїми діями відповідачі умисно порушили його право власності, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів. Позивач вважає, що відповідачі своїми діями порушили його право як власника та землекористувача, і просить суд відновити його порушені права, посилаючись на ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153 , 158 ЗК України. Протокольною ухвалою суду 20.05.2014 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб Управління Держземагенства в Обухівському районі, Приватне комерційно-технічне транспортне підприємство «Магістраль», Підгірцівську сільську раду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Пояснив, що відповідачі прав позивача щодо користування земельною ділянкою не порушували, а позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав та зазначив, що позивач є неналежним, оскільки являється власником земельної ділянки, а спірні правовідносини підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Інші учасники по справі в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались, заперечень не подавали. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 19 січня 2014 року [PERSON] надала нотаріально посвідчену довіреність серії ВТР № 753255, якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси. [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026, загальною площею 0,75 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК №546145 від 30.01.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії АХ № 355809 від 30.01.2014 року. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, які роз'яснювались судом сторонам та відповідають положенням ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації і приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі на місцевості, одержання документа, що посвідчує право власності на неї та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(з змінами від 19.03.2101 року №2), наголошує, що вимагати усунення будьяких порушень права, навіть якщо ці порушення неповязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, може власник земельної ділянки або землекористувач. А тому можна зробити висновок, що позивач не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки, в розумінні ст. 125 та126 ЗК України, і очевидним є те, що належним позивачем може бути власник ділянки. Відповідно до ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна довіреність видана позивачу власником земельної ділянки, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026, загальною площею 0,75 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства, [PERSON] видана на представлення її інтересів з наданням йому визначених прав, до переліку яких не входить передача права власності та права користування на зазначену земельну ділянку Таким чином, позивачем всупереч ст.60 ЦПК України жодним належним та допустимим доказом не доведено, що він є власником чи користувачем на правових підставах земельної ділянки, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026, загальною площею 0,75 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства, чи у нього виникло право користування вказану земельну ділянку. Твердження представника позивача, та посилання в позовній заяві, що позивач є законним користувачем та власником спірної земельної ділянки суперечить наявним в матеріалах справи доказам, що позбавляє його права звернення до суду в зв'язку з порушенням його права в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, оскільки він на момент звернення до суду не є власником даної земельної ділянки чи законним користувачем земельної ділянки, а тому є неналежним позивачем. Фактичним власником даної земельної ділянки є [PERSON], але позивач звернувся до суду не в її інтересах, а від свого імені. Зважаючии на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання звільнити земельну ділянку, що знаходиться в розпорядженні позивача на підставі нотаріальної довіреності, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, кадастровий номер 3223186800:06:003:0026, заборону відповідачам перебувати в майбутньому на вказаній земельній ділянці та зобов'язання відповідачів не чинити перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні спірною вищезазначеною земельною ділянкою такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі як заявлені неналежним позивачем. Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача і відповідачами не відшкодовуються.

Outcome: dismissed