Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.07.2017 о 08.35 год., в м. Киві водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewoo Nubira», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті пл. Перемоги та вул. Дмитрівська, перед початком руху не впевнився в безпечності проїзду та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Focus», державний номерний [NUMBER] , який рухався по вул. Дмитрівська в сторону вул. Саксаганського. В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ДТП сталась з вини [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2018 у справі № 761/45878/17, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння даної ДТП, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також не мав страхового сертифікату «Зелена карта», що діяв на момент скоєння ДТП на території України. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в страховій компанії ПАТ «СК «Юнівес». Потерпілий власник транспортного засобу зазнав матеріального збитку в розмірі 247349,03 грн. Вартість послуг оцінки матеріального збитку склала 1500,00 грн. 16.05.2018 власник пошкодженого автомобіля звернувся із заявою до МТСБУ про відшкодування шкоди. МТСБ виплатило постраждалій особі 101500,00 грн., що відповідає максимальному розміру страхової суми, в межах якої МТСБУ здійснює регламентні виплати на дату ДТП в розмірі 100000,00 грн. та витрати потерпілого на проведення експертизи на встановлення вартості матеріального збитку в розмірі 1500,00 грн. Таким чином, вказують про те, що в даному випадку є підстава для звернення до відповідача з регресним позовом про відшкодування шкоди. Просили стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу в розмірі 101500,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а також оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено що 06.07.2017 о 08.35 год., в м. Киві водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewoo Nubira», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті пл. Перемоги та вул. Дмитрівська, перед початком руху не впевнився в безпечності проїзду та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Focus», державний номерний [NUMBER] , який рухався по вул. Дмитрівська в сторону вул. Саксаганського. В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ДТП сталась з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2018 у справі № 761/45878/17, згідно якої відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння даної ДТП, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також не мав страхового сертифікату «Зелена карта», що діяв би на момент скоєння ДТП на території України, що підтверджується роздруківкою електронного листування з відповідним страховим бюро Польщі та витягом з Централізованої бази даних МТСБУ за параметрами транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована в страховій компанії ПАТ «СК «Юнівес» на термін з 19.09.2017 по18.09.2018. Потерпілий власник транспортного засобу зазнав матеріального збитку в розмірі 247349,03 грн., що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 05/01-18 від 10.01.2018, виконаного ФОП [PERSON] на замовлення постраждалого власника авто. 16.05.2018 власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся із заявою до МТСБУ про відшкодування шкоди. МТСБ виплатило постраждалій особі 101500,00 грн., що відповідає максимальному розміру страхової суми, в межах якої МТСБУ здійснює регламентні виплати на дату ДТП в розмірі 100000,00 грн. та витрати потерпілого на проведення експертизи на встановлення вартості матеріального збитку в розмірі 1500,00 грн. Факт відшкодування шкоди потерпілому підтверджується платіжним дорученням № 992927 від 31.08.2018 та наказом № 8254 від 30.08.2018 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 закону України № 961-VI. Зокрема подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяну внаслідок ДТП. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на послуги ФОП [PERSON] в розмірі 1500, 00 грн., суд відмовляє у цій частині з огляду на наступне. Згідно Положення п. 34.2., 34.4. ст.34, п. 40.3. ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 1500,00 грн., що пов`язані із залученням позивачем на власний розсуд іншої особи. Відповідно до ст.141ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2070,94 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial