Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 4051791300 від 24 квітня 2017 року у розмірі 251697,95 гривень та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 24 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем було укладено кредитний договір № 4051791300. На виконання даного кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] кредит в розмірі 122500 гривень. Відповідно до умов кредитного договору відповідач своїм підписом підтвердила, що отримала від кредитодавця вичерпну інформацію відносно умов та предмету договору, оригінальний примірник кредитного договору, включно із загальними умовами з надання кредитів, що є невід`ємними умовами кредитного договору та жодних застережень щодо умов кредитування та погашення кредитної заборгованості у відповідача не виникло. Загальні умови з надання кредитів затверджуються наказом №14 від 18 червня 2013 року Генеральним директором ТОВ «ФК «ЦФР» і оприлюднюються на веб-сайті www.kreditmarket.ua. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки і розміри, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом становить 251697,95 гривень. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач про дату, місце та час судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в позовній заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4051791300 від 24 квітня 2017 року. На виконання даного кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] кредит в розмірі 122500 гривень, на умовах визначених кредитним договором, терміном 36 місяців. Відповідно до умов кредитного договору відповідач своїм підписом підтвердила, що отримала від кредитодавця вичерпну інформацію відносно умов та предмету договору, оригінальний примірник кредитного договору, включно із загальними умовами з надання кредитів, що є невід`ємними умовами кредитного договору та жодних застережень щодо умов кредитування та погашення кредитної заборгованості у відповідача не виникло. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач лише частково виконала своє зобов`язання, відповідач здійснила погашення кредитної заборгованості не до кінця. На даний час відповідач продовжує ухилятись від належного виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за кредитним договором. Враховуючи викладене, відповідач порушила істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У зв`язку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить загальну суму у розмірі 251697,95 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 120130,09 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 21605,70 гривень - заборгованість за річними процентами; - 81497,45 гривень - заборгованість за щомісячними процентами; - 28464,71 гривень - заборгованість за штрафом/пенею. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідач також розпорядилась на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3775,47 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ТОВ «ФК «ЦФР».

Outcome: approved