Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2006 року. В зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] Але з 2013 року він в будинку не проживає. Реєстрація іншої особи та його відсутність позбавляє її можливості розпоряджатися своїм майном, а саме отримати субсидію. Тому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину його неявки неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2006 року вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що є наявним у матеріалах справи. Згідно довідки Волноваського БТІ № 326 від 15.05.2019 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі рішення Волноваської міської ради від 16.10.2015 року №6/59-1481) зареєстровано 12.01.2007 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі №П-8 під реєстровим №1051 за [PERSON] . Із наявного у матеріалах справи Витягу з Державного реєстру правочинів №3302439 від 13.12.2006 року виданого Волноваською державною нотаріальною конторою вбачається, що жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу /жилого будинку/ [PERSON] Із технічного паспорту та домової книги на будинок [ADDRESS] , що виданий на ім`я [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї №2931 від 27.08.2019 року виданої Військово-цивільною адміністрацією м. Волноваха та довідки від 27.08.2019 року виданої Місцевим квартальним комітетом, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з 2013 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , в будинку зареєстрована і мешкає. Відповідач по даній справі був зареєстрований в будинку, але не мешкає з 2013 року, його особистих речей в будинку не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрований. Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок і не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей в будинку не має, добровільно не знявся з реєстрації, до суду за викликом не з`явився, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved