Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги(цесії)19.03.2015 року, у зв»язку зі смертю відповідачки провадження по справі було зупинене до отримання спадщини після смерті відповідачки, 16.06.2015 року справу було прийнято в провадження судді Руднєвої О.О. (арк..87),19 жовтня 2015 року провадження по справі поновлено (арк..100). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі ухвали Апеляційного Суду Харківської області від 30.05.2012 року було змінено спосіб виконання судового рішення по справі Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2009 року та з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] 423\~549,00 гривень вартість автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER]. Ним було виконане зобов»язання замість [PERSON] та повернуто суму боргу [PERSON] та [PERSON], після чого подружжя уклало з ним договір усталення права вимоги від 15.11.2013 року та надало належним чином нотаріально посвідчену заяву про те, що ніяких претензій не мають. 23.11.2015 року позивачем позовні вимоги були збільшені до суми 608\~424,03 гривень з урахування суми втрат з-за інфляції та нарахуванням 3% річних за користування чужими грошовими коштами. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] уточнені позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі на задоволенні позову наполягав. Пояснив суду, що між його вірителем та нині померлою [PERSON], її донькою, яка після смерті матері є відповідачем по справі існували товариські відносини, які потім погіршилися під час розгляду справи , рішення по якій постановлене 30.07.2009 року, бо спірний автомобіль був переданий ним саме [PERSON], у зв»язку з тим, що рішення суду від 30.07.2009 року неможливо було виконати ,на підставі ухвали Апеляційного Суду Харківської області від 30.05.2012 року було змінено спосіб виконання судового рішення по справі Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2009 року та з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] 423\~549,00 гривень вартість автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER]. Його довірителем особисто були передані кошти 423549,00 гривень в погашення боргу [PERSON] та [PERSON], про що від них було отримано відповідні заяви від 04.04.2015 року, перед цим між його довірителем та [PERSON] і [PERSON] було укладено 15.11.2013 року договір на відступлення права вимоги (цесії) просив стягнути суму боргу з урахуванням інфляційних втрат за цей період та з урахуванням 3% річних. Представник відповідачки за угодою, адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав , проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що ніякої суми заборгованості не існує, бо 15.11.2013 року його довірителька , її матір(нині помела), [PERSON], його син [PERSON] сумісно сплатили суму боргу за рішенням суду [PERSON] та [PERSON], автомобілем користується дружина [PERSON], тому вважає, що позовні вимоги надумані та необгрунтвоані , просив в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали архівної справи Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2009 року № 2-1135/09, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного: Судом неодноразово розяснені учасникам процесу вимоги ст..ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тим обставинам, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. Суд вважає, що позивач обґрунтованість своїх вимог довів наданими суду доказами та доказами, витребуваними судом за клопотанням позивача. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі ч 3 ст.61 ЦПК України обставини ,встановлені судовим рішенням в цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлені ці обставини. Судом встановлені наступні обставини й правовідносини : 30.07.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , треті особи по справі приватні нотаріуси, товарна біржа «Слобожанщина» про поновлення порушеного права власності та застосування наслідків нікчемності парвочину, визнання угоди купівлі-продажу автомобіля недійсною, ухвалою касаційної інстанції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2013 року, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2009 року в зміненій частині, рішення Апеляційного Суду Харківської області від 20.01.2010 року ,ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2012 року та ухвала Апеляційного Суду Харківської області від 30.05.2012 року залишені без змін. Ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 30.05.2012 року було змінено спосіб виконання судового рішення по справі Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2009 року та з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] 423\~549,00 гривень вартість автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Таким чином, обставини, які встановлені вище перерахованими судовими рішеннями доказуванню не підлягають. 15.11.2013 року Стягувані за виконавчим провадженням [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір відступлення права вимоги(цесії)(арк..справи 7,8) на підставі з п.2 якого цесіонарію [PERSON] передано право вимагати з [PERSON] суму боргу за рішенням суду в сумі 423549,00 гривень, увідповідності з п.5 Договору до Цесіонарія переходять всі права, які забезпечують зобов»язання боржника. 04.04.2015 року стягувані [PERSON] та [PERSON] оформили письмовими заявами, яка посвідчені приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та внесені в реєстр посвідчення нотаріальних дій за №3330,331від 04.04.2015 року (арк..23,24) своє свідчення стосовно тих обставин, що вартість автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] в сумі 423549,00 гривень за виконавчим листом №2-1135/09 Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 15.11.2013 року ними одержана саме від [PERSON]. Судом ретельно перевірені доводи адвоката [PERSON] в тій частині , що в матеріалах архівної справи Дзержинського районного суду м. Харкова №2-1135/09 від 30.07.2009 року (том 2 арк.319,321) містяться аналогічні заяви [PERSON] та [PERSON], в яких безпосередньо вказано, що грошові кошти, які складають вартість автомобіля «Mersedes bens» номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] в сумі 423549,00 гривень за виконавчим листом №2-1135/09 Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] ними отримані від [PERSON] ,[PERSON], [PERSON], [PERSON], ці заяви посвідчені саме 15.11.2013 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та внесені в реєстр посвідчення нотаріальних дій за № 3967,3966, що як він вважає свідчить про те, що боржники сплатили борг усі разом. Опитаний в судовому засіданні, як свідок [PERSON] 17.08.2016 року пояснив суду, що гроші він отримав тільки від [PERSON], бо інших осіб у нотаріуса навіть не було. Це було необхідно насамперед державному виконавцю, бо він в той же день закрив виконавче провадження . З усіма учасниками цієї події в нього були спочатку нормальні ,доброзичливі стосунки, які потім стали підставою для багаторічної судової справи. Претензій він не має саме до [PERSON] Підтвердив факт укладання 15.11.2013 року договорувідступлення права вимоги(цесії) та правильність свого підпису та підпису своєї дружини в договорі , пояснив, що цей договір уклали після отримання коштів від [PERSON] Судовим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова , яке набуло чинності, від 30.07.2009 року №2-1135/09 встановлено, [PERSON] був власникомавтомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER]. Цей автомобіль не змогли найти та його було оголошено в розшук виконавчою службою Дзержинського району Харківського міського управління юстиції на підставі постанови ВП 33918735 від 06.02.2013року, саме відносно розшуку автомобіля 15.11.2013 року й винесено Постанову про закриття виконавчого провадження (архівна справа№2-1135/09 том 2 арк.329). Але в цій постанові вказано, що провадження закрито відносно розшуку автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номерАХ4797ВІ. Саме стороною відповідачки 30.11.2015 року суду надані докази тим обставинам, що її матір (нині померла) надала [PERSON] довіреність з правом продажу автомобіля «Mersedes bens» номер кузова [NUMBER], державний номерАХ4797ВІ , власником якого перебувала з 11.04.2008 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АХС № 099090, ця довіреність посвідчена 11.04.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та внесена в реєстр посвідчення нотаріальних дій за № 3274(арк..132). Судом ретельно перевірені доводи сторони відповідача в тій частині, що саме [PERSON] розпорядився вищевказаним автомобілем на підставі цього доручення, але витребуваними судом з регіонального сервісного центру в Харківській області відомостями ці обставини не знайшли свого підтвердження, бо своїм листом від 20.04.2016року № 31/20-2017 повідомлено, що перереєстрація транспортного засобу автомобіля « Mersedes bens» номер кузова [NUMBER] , державний номерАХ4797ВІ здійснена 11.01.2014 року на підставі власноруч підписаної власником заяви за купівлею - продажем на підставі довідки-рахунку за 147дев»ятьсот тринадцять гривень 53 копійки (арк..справи 173-179), перереєстрація дійсно проведена на [PERSON] та видано державний номер АХ 4499ЕС, видане свідоцтво про реєстрацію ТЗ САТ 698702. Стороною відповідачки не доведено, що [PERSON] не писала власноруч цю заяву 11.01.2014 року, а [PERSON] фактично це не міг зробити, бо термін йому виданого доручення збіг 11.04.2011 року. На підставі ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На підставі вимог ч 2 ст.530 ЦК України , якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. На підставі ч1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовзання ( неналежне виконання). У відповідності зі ст.124 Конституції України судове рішення, яке набрало законної сили підлягає виконанню на всій території України. Відповідно до ст.512 ЦК України встановлені підстави для заміни сторони в зобов»язанні, однією з цих підстав є передання кредитором свої прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги), або у зв»язку з виконанням зобов»язання третьою особою та з інших підстав. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника , якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно з вимогами ст514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. На підставі вимог ст.ст.513,521 ЦК України право чин про заміну кредитора у зобов»язанні вчиняється в такій самій формі, як і право чин, на підставі якого виникло зобов»язання, право вимоги за яким передається кредитору. У відповідності зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом. На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Згідно вимог ст..509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника вимагати виконання його обов»язку. Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків ,то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Договір позики вважається безпроцентним ,якщо він укладений між фізичними особами на суму ,яка не перевищує 50-тикратного розміру неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б одною з сторін. Таким чином, згідно з вимогами ст.536, ст.1048 ЦК України судом ретельно досліджено розрахунок суми відсотків за договором позики, суд приходить до висновку ,що відсотки розраховано згідно з вимогами договору позики та законодавства Згідно ст..533 ЦК України 2003 року грошове зобовязання має бути виконаним у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті ,сума ,що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо іншій порядок її визначення не встановлений договором або іншим нормативно-правовим актом. Індекс інфляції в Україні публікується Держкомстат України ( зріст споживчих чин) та є загальнодоступною інформацією, яка доказуванню не підлягає. Судом перевірено розрахунок втрат, які понесені у зв»язку з інфляцією та суд прийшов до висновку, що коефіцієнти застосовані позивачем при розрахунку правильно, але , суд не може погодитися з періодом , за який позивач вимагає стягнути з відповідачки втрати, які завдані інфляцією (ростом споживчих цін). Право на таку вимогу виникло в позивача тільки після укладення договору про відступлення права вимоги (цесії), а саме 15.11.2013 року, тому нарахування втрат, завданих інфляцією з 2012 року суд вважає хибними, бо за листопад грудень 2013 року коефіціент складає 103,3%*103,8%= 107,2%, а за 2014 рік та до 28.02.2015 року індекс інфляції складає 120,9%, таким чином, на користь позивача підлягає стягненню втрати: 2013 рік- 423549,00 гривень * 107,2%+ 454044,52 гривень -423549,00=30495,52, за 2014 та до 28.02.2015 року 423549,00*120,9%= 512074,74-423549,00= 88521,74 гривень Таким чином сума втрат складає 30495,52+88521,74= 119 017,26 гривень . Аналогічним чином слід застосувати розрахунковий період для нарахування 3% річних за користування чужими грошовими коштами: З 15.11.2013 року по 31.12.2013 року дорівнює 43дні, за 2014 рік 365 днів, по 31.12.2015 року -365 календарних днів. Сума боргу 423549,00* 3% за 2014 рік = 12706,47 гривень, за 2015 рік також 12706,47 гривень за 43 календарні дні 2013 року дорівнює 12706,47 (за рік):365*43= 1496,93 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що 3% річних за користування чужими грошовими коштами дорівнюють 12706,47+12706,47+1496,93= 26909,87 гривень. Дослідивши докази по справі в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та доведені частково. Суд вважає за доцільне відмовити частково в задоволенні позовних вимог за по розрахунку індексу інфляції та розрахунку 3% річних у зв»язку з безпідставним збільшенням періоду позивачем. Стягненню підлягає 423549,00+119017,26+26909,87=569\~476,13 гривень Судовий збір на користь держави згідно зі ст..88 ЦПК України у сумі 6890,00 гривень суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] .

Outcome: partial