Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з нею у шлюбі з 15 квітня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, з вересня 2014 шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Примирення вважає неможливим, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, категорично заперечивши можливість примирення. Суду пояснив, що сімейні відносини з відповідачем припинені з листопада 2014 року, основною причиною розладу сімейних відносин є різні погляди на сімейне життя та відсутність почуття кохання. Відповідач позов визнала. Суду пояснила, що позивач не забезпечував сім»ю матеріально, вів розгульний спосіб життя, тому у листопаді 2014 року вона залишила його і змінила місце проживання. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2010 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 20 січня 2016 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Маслівською сільською радою Миронівського району Київської області 20 липня 2010 року. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. Маючи різне відношення до сімейних обов'язків та різні погляди на сімейне життя, з листопада 2014 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Навівши різні мотиви таких відносин, сторони фактично підтвердили, що сім'я розпалась. Суд дійшов висновку, що шлюбні відносини між подружжям припинились з вини обох з подружжя, які не змогли створити в сім'ї моральної атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, втратили почуття любові та поваги один до одного. Встановлено, що конфлікт між подружжям є досить тривалим, причини розладу подружніх відносин є справжніми, відсутня будь-яка можливість збереження сім'ї. Обоє з поджружжя виявили стійкий намір на розірвання шлюбу, категорично заперечивши можливість примирення. Ці обставини свідчать про недоцільність надання строку для примирення сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач є особою, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. В судовому засіданні відповідач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати При подачі позову позивач сплатив судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, проте понесені витрати не підлягають стягненню на його користь, оскільки у позовній заяві та в судовому засіданні позивач просив понесені витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved