Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.10.2019 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав житловий будинок разом із надвірними спорудами по [ADDRESS] . Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально сторони домовилися до кінця 2019 року після отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємицею якого вона є за законом, та оформлення земельної ділянки під домогосподарством. Однак, цей договір до цього часу не неукладений, оскільки відповідачка ухиляється від його подальшого нотаріального посвідчення. Тому позивач просив визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2019 року [PERSON] придбав у [PERSON] за ціною 20000 грн. домогосподарство по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А» дерев`яного 1936 року побудови, загальною площею - 59, 5 кв. м, житловою - 20 ,4 кв. м. - вартістю 42 841 грн.; веранди цегляної літ. «а» вартістю - 15 295 грн.; погріба цегляного літ. «п/г» вартістю 2 378 грн.; сараю шл/блок літ. « Б» - вартістю 9 807 грн; огорожі дощатої літ. № 1-2 вартістю 8 454 грн., на підтвердження чого сторони склали договір (а.с. 12) та розписки (а.с. 13, 14). Таким чином, між сторонами фактично відбувся договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. Однак, даний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки придбане позивачем домогосподарство, належало [PERSON] , померлому [INFO] , який був батьком [PERSON] , спадкоємицею якого вона є за законом, і на час продажу будинок та надвірні будівлі нею не оформлені. Також відповідачкою не була оформлена і земельна ділянка, на якій розташоване домогосподарство. Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально сторони домовилися до кінця 2019 року після отримання всіх необхідних для цього документів. Однак, право власності позивача на придбане нерухоме майно до цього часу належним чином не оформлене, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved