Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадок в порядку спадкування, посилаючись на наступне. [INFO] померла його двоюрідна бабуся [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі продажу від 15.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Наявко І.М. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. З 10.12.2016 року по 26.04.2018 року він знаходився на строковій службі у Збройних силах України, тому не мав можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після звільнення з лав Збройних сил України він переїхав в спадкову квартиру разом з родиною, в якій проживає й дотепер. Всі витрати по утриманню квартири він несе самостійно. Тому, вважає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв фактично. З заявою до нотаріуса звернувся в січні 2021 року. Оскільки він пропустив строк та не має на руках договору купівлі продажу спадкової квартири від 15.09.2014 року, нотаріусом у видачі свідоцтва про спадщину йому було відмовлено та роз`яснено право звернення до суду. За таких обставин звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на спадкову квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог свого довірителя наполягала (а.с.34, 38), представник відповідача В.В.Гречишникова проти задоволення позову не заперечувала (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі\~ст.1233\~ЦКУ,\~заповітом є\~особисте розпорядження\~фізичної особи\~на випадок\~своєї смерті. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, [INFO] померла [PERSON] (а.с.4, 32-33). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі продажу від 15.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Наявко І.М. (а.с.7-9, 65). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу по справі (а.с.5-6). Інших спадкоємців [PERSON] судом не встановлено. З 10.12.2016 року по 26.04.2018 року позивач знаходився на строковій службі у Збройних силах України (а.с.10), тому не мав можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після звільнення з лав Збройних сил України позивач переїхав в спадкову квартиру разом з родиною, в якій проживає й дотепер. Всі витрати по утриманню квартири позивач несе самостійно. Тому, вважає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв фактично. З заявою до нотаріуса звернувся 12 січня 2021 року (а.с.45). Тому нотаріусом у видачі свідоцтва про спадщину позивачу було відмовлено та роз`яснено право звернення до суду (а.с.12). Представник відповідача не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадок. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved