Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку №20 по провулку Алмазний в м.Добропіллі. В зазначеному будинку з 04.04.2012 року зареєстрована її рідна сестра [PERSON], яка з серпня 2014 року і по теперішній час не проживає у вказаному будинку. У звязку з тим, що [PERSON] не проживає в будинку, не ремонтує його, не приймає ніякої участі в благоустрої будинку та присадибної ділянки, не сплачує комунальні послуги, які нараховуються на кількість зареєстрованих осіб в будинку. У звязку з тим, що [PERSON] є зареєстрованою в даному будинку, позивач не може скористатись соціальними пільгами, щодо отримання вугілля для опалення будинку, оформити субсидію. Зазначила, що відповідач не проживає у будинку вже понад 1 рік. Тому позивач на підставі ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: м. Добропілля, провул.Алмазний, 20. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Пояснила, що вона зареєструвала відповідачку в будинку за адресою: м. Добропілля, провул.Алмазний, 20 в 2012 році, як члена сімї. Відповідачка не проживає за вказаною адресою з серпня 2014 року, оскільки вона поїхала до Росії, де наразі і мешкає зі своєю сімєю. Де саме мешкає відповідачка, її адресу, вона не знає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи була письмово належним чином повідомлена, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснив, що він є цивільним чоловіком позивачки. Відповідач, [PERSON], є рідною сестрою позивачки, яка була зареєстрована у будинку позивача. [PERSON] разом зі своєю дитиною поїхала до Росії влітку 2014 року і з того часу не мешкає в будинку за адресою: м.Добропілля, провул.Алмазний, 20, не приїжджала, особисті речі відповідачки в будинку відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її кумою. Відповідач, [PERSON], є рідною сестрою позивачки. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач з 2012 року мешкала в будинку позивача за адресою: м.Добропілля, провул.Алмазний, 20. Пізніше відповідач виїхала мешкати до Росії і на даний час в будинку ніхто не мешкає. Свідок зазначила, що останній раз вона бачила [PERSON] в 2013 році. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.09.2004 року (а.с.8), витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №125429 від 20.09.2004 року (а.с.9) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Добропільського бюро технічної інвентаризації №5479639 від 17.11.2004 року, житловий будинок за адресою м.Добропілля, провул.Леніна, 20, з 17.11.2004 року дійсно належить на праві приватної власності [PERSON]. Розпорядженням Добропільського міського голови від 19.02.2016 року №32р провулок Леніна в м.Добропіллі перейменовано на провулок Алмазний (а.с.24-25). На підставі наведено суд встановив, що будинок розташований за адресою: м.Добропілля, провул.Алмазний, 20, належить на праві приватної власності позивачу. З пояснень позивача та свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON] Місце проживання відповідача [PERSON], як члена сімї [PERSON] з 04.04.2012 року зареєстровано за адресою м.Добропілля, провул.Алмазний, 20, що підтверджується поясненнями позивача, домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою провул.Леніна, 20 (а.с.12-14), повідомленням відділу реєстрації Добропільської міської ради від 05.10.2017 року №17-16/616, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою м.Добропілля, провул.Алмазний, 20 з 04.04.2012 року (а.с.21). З пояснень позивача, свідків у судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкає в будинку за адресою м.Добропілля, провул.Алмазний, 20 з 2014 року без поважних причин, будинком не користується, не виконує обовязків наймача, повязані з утриманням, оплатою комунальних послуг. Особистих речей відповідача в будинку немає. Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджуються довідкою голови квартального комітету по провулку Алмазний від 19.09.2017 року , з якої вбачається, що [PERSON] в будинку №20 по провул.Алмазний в м.Добропіллі зареєстрована, але не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.16). За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Також суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену в його ухвалі по справі № 6-27115св08 від 18 лютого 2009 року, а саме те, що при вирішенні питання про втрату права на користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Таким чином,

Outcome: approved