Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що 16.05.2012 року між Маріупольською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1412336300:01:005:0386), розташованої за адресою пр. Металургів, 35, у Жовтневому (Центральному) районі міста, площею 0,0032 га., з метою та цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва (функціонування металевого гаражу без права будівництва капітальних споруд), договір укладено строком на 5 років до 19.07.2016. У продовж строку дії договору оренди земельної ділянки і до теперішнього часу, заяв, клопотань, повідомлень від відповідачки в адресу Маріупольською міської ради, щодо бажання продовжити договір оренди земельної ділянки не надходило. Управлінням земельних відносин міської ради на адресу відповідачки направлено листа від 13.06.2016 року щодо відсутності намірів продовження вищенаведеного договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих підставах. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства спеціалістів відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради від 20.09.2016 встановлено, що гр. [PERSON] вказану земельну ділянку не повернуто та не приведено до придатного для використання стану, у звязку з чим листом від 22.09.2016 відповідачці було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства та було надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом дванадцяти днів, проте при додатковій перевірці за вказаною адресою складено акт від 05.10.2016 року про невиконання вимог вказівки (попередження) від 20.09.2016 гр. [PERSON] добровільно земельну ділянку відповідачка не повертає та протиправно використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, позивач звернувся до суду з даним позовом яким просить зобовязати відповідачку повернути до земель запасу територіальної громади м. Маріуполя земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, площею 0,0032 га, за адресою: пр. Металургів, 35 у Центральному районі міста шляхом демонтажу металевого гаражу. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та задоволенням позовних вимог, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 19.07.2011 № 6/9-875 між Маріупольською міською радою та [PERSON] (далі - Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1412336300:01:005:0386) від 16.05.2012 року реєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 14.06.2012 року № 141230004000955. Згідно п.п.1,2 договору оренди земельної ділянки, орендодавець передає, а орендар приймає земельну ділянку розташовану за адресою пр. Металургів, 35, у Жовтневому (Центральному) районі міста, площею 0,0032 га., з метою та цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва (функціонування металевого гаражу без права будівництва капітальних споруд), договір укладено строком на 5 (пять) років до 19.07.2016. Відповідно до п. 7.1. розділу 7 «Умови повернення земельної ділянки» після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду». Підпунктом 11.3.1 пункту 3 розділу 11 «Зміна умов договору і припинення його дії» дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. 13.06.2016 року Управлінням земельних відносин міської ради на адресу [PERSON] направлено листа за № 1200, щодо відсутності намірів продовження вищенаведеного договору оренди земельної ділянки розташованої за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 35, площею 0,0032, на той самий строк і на тих самих підставах. Згідно акту перевірки спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради дотримання вимог земельного законодавства від 20.09.2016 року встановлено, що [PERSON] земельну ділянку, яка була надана із земель житлової та громадської забудови, площею: 0,0032 га, під розміщення металевого гаражу за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 35, не повернуто та не приведено до придатного для використання стану. 22.09.2016 року [PERSON] було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 20.09.2016 №165/2016, згідно якої було надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом дванадцяти днів. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05.10.2016 року встановлено, що вимоги вказівки (попередження) №165/2016 від 20.09.2016 року [PERSON] не виконані, земельну ділянку не звільнено, не повернено та не приведено у придатний до використання стан. У відповідності до ст. ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому відповідачкою жодного доказу на спростування доводів позивача суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно із ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі земельні ділянки в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Окрім того, відповідно до положень ст.ст. 12,116,118,122-126 ЗК України, - право розпорядження земельними ділянками комунальної власності надано виключно органам місцевого самоврядування у порядку передбаченому законом. Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.\~\~ Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України,\~\~власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень визначених законом. Положенням ст. 34 цього ж Закону, визначені наслідки припинення або розірвання договору оренди землі та встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обовязку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобовязаний відшкодовувати орендодавцю завдані збитки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Проте, у продовж строку дії договору оренди земельної ділянки і до теперішнього часу, заяв, клопотань, повідомлень від [PERSON] в адресу Маріупольською міської ради щодо бажання продовжити договір оренди земельної ділянки не надходило. В\~\~свою\~\~чергу,\~\~відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 35, площею 0,0032, належить до земель житлової та громадської забудови підпорядкованих Маріупольській міській раді, а відповідачка добровільно земельну ділянку не повертає, що підтверджується вищевказаними актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та самовільне користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси держави в особі Маріупольської міської ради у вигляді обмеження повноважень щодо можливості розпорядження відповідною земельною ділянкою. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Так як спірна земельна ділянка зайнята відповідачем самовільно,\~\~то відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, з врахуванням всіх наявних в суді доказів, підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved