Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.07.2013 року у розмірі 186877,50 грн., що еквівалентно 15000,00 доларів США посилаючись на невиконання відповідачем умов договору позики та не повернення коштів. В судовому засідання представник позивача позов підтримав, з підстав викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Пояснив, що [PERSON] зобов'язувалася надати консультаційні послуги по придбанню ТОВ «Таксопарк плюс» бази відпочинку «Фрегат» в місті Бердянськ Запорізької області. Проте зобов'язання відповідач не виконала, база відпочинку була придбана іншою особою - ТОВ «Плац», отриману суму коштів від [PERSON] в розмірі 15000,00 доларів США не повернула. Уточнив суму позову, просив стягнути 225900,00 грн. (що станом на 24.11.2014 року еквівалентно 15000,00 доларів США). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 30.07.2013 р. [PERSON] передав [PERSON] в рахунок консультаційних послуг грошові кошти у сумі 15000,00 доларів США. Позичальник зобов'язувався повернути вказані кошти в повному обсязі у випадку придбання бази відпочинку «Фрегат» іншими підприємствами, крім ТДВ «Таскопарк плюс», або за ціною (офіційною) яка перевищує 2200000,00 грн. Сума консультаційних послуг мала перераховуватися у випадку продажу за більш завищеною офіційною вартістю (а.с. 14). Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вимоги законодавства щодо форми договору сторонами дотримано. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до витягу із опублікованих даних на веб-ресурсі Міністерства юстиції України, вбачається, що 11.10.2013 року було проведено прилюдні торги за лотом №994145 (будівлі та споруди бази відпочинку «Фрегат», що знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.Макарова, 27), переможцем яких визначено ТОВ «Плац», яке здійснило купівлю лоту за ціною 2386000,00 грн. (а.с. 15). Отже, відповідач взяті на себе обов'язки відповідно до умов договору не виконала, а тому у позивача виникли правові підстави звернення до суду. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, як встановлено в судовому засіданні, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, гроші не повернула після купівлі бази відпочинку ТОВ «Плац», тому має сплатити позивачу кошти у розмірі 15000,00 доларів США відповідно до розписки від 30.07.2013 року. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Суд при задоволенні позову стягуючи заборгованість, враховує офіційний курс валют, які встановлені Національний банком України станом на 24.11.2014 р. курс гривні до долара США, складає: 100 доларів дорівнює 1506,0794 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved