Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10816,72 грн. за кредитним договором № б/н від 24.06.2008 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 439,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6823,73 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 503,18 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву у якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-7). ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 19). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а. с. 11). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 10816,72 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 439,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6823,73 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 503,18 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність застосовується тривалістю у три роки. Останній платіж по заборгованості відповідач внесла 07.08.2013 року, чим визнала існуючу у неї раніше заборгованість за договором кредиту, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України є підставою для переривання перебігу позовної давності. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування загального строку позовної давності. Як вбачається з частини 2 пункту 1 статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Отже, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму неустойки в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року до звернення із позовом до суду, що рахується з 29.06.2015 року і складає суму 1100 грн. Таким чином, суд, вважає необхідним застосувати спеціальний строк позовної давності встановлений до вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом - 439,81 грн, заборгованість по процентам - 6823,73 грн, заборгованість за пенею та комісією 1100 грн (2800 грн - 1700 грн (поза межами спеціального строку позовної давності) = 1100 грн), штраф (фіксована) складова - 250,00 грн, штраф (процентна складова) - 503,18 грн, а усього заборгованість в сумі 9116,72 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн на користь позивача.

Outcome: partial