Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просив суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 05.10.2001 року. Додатково позивач зауважив про те, що від такого шлюбу сторони мають доньку, яка проживає із відповідачем. 17.09.2015 року через канцелярію суду відповідачем було подано заяву в якій вона просила надати сторонам строк на примирення у шість місяців, посилаючись на те, що сторони мають можливість зберегти сімю. В судовому засіданні 18.09.2015 року просив розірвати шлюб та не надавати сторонам строк на примирення посилаючись на обставини викладені у позові та той факт, що примирення між сторонами неможливе, а відповідач просила задовольнити її заяву та надати сторонам строк на примирення терміном у шість місяців. Ухвалою суду від 18.09.2015 року сторонам було надано строк на примирення терміном у три місяці та повідомлено про дату та час судового засідання на 18 грудня 2015 року у разі якщо сторони не дійдуть до такого примирення. В судове засідання 18.12.2015 року сторони не зявились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розірвати шлюб, посилаючись на те, що сторони не дійшли до примирення. Відповідач заяв, клопотань, або заперечень до суду не надала. Дійшовши висновку про наявність у матеріалах справи достатніх відомостей про взаємини сторін суд ухвалив постановити рішення по справі, враховуючи той факт, що судом було зроблено все можливе для збереження сімї. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №308545, шлюб між [PERSON] до [PERSON] зареєстровано 05 жовтня 2001 року у Відділі РАГС Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 413. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 158590 сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка згідно пояснень позивача, що не заперечувались відповідачем проживає разом із матірю. Разом з тим з пояснень позивача, що також не заперечувались відповідачем, встановлено, що сторони на час звернення позивача з відповідним позовом до суду майже пять років сумісне господарство не ведуть, жодних подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч.3 ст. 59 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для рішення справи та щодо яких у сторін виникає спір. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, та зясувавши дійсну волю позивача на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову в цій частині. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved