Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з означеним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов з обґрунтуванням його положеннями ст.ст. 391, 406 ЦК України подано з посиланням на те, що 05 листопада 2014 року позивач набув у дар незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: вул. Волгоградська, 372, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. У вказаному будинку на момент отримання його в дар був зареєстрований, однак не проживав [PERSON] Відповідач речей у будинку не має, зніматися з реєстрації в добровільному порядку не бажає, не є членом сім`ї, тим самим порушує право власності позивача. Позивач надав заяву згідно якої просить розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року позивач, на підставі договору дарування об`єкта незавершеного будівництва, засвідченого нотаріусом за № 1-1.578 та зареєстрованого 05 листопада 2014 року за № 7581856 отримав у дар від відповідача [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: вул. Волгоградська, 372, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Також, у будинку за вказаною адресою згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області з 25 лютого 2010 року зареєстрований відповідач [PERSON], який станом на 13 червня 2014 року за довідкою голови квартального комітету кварталу № 32 м. Новомосковська проживав за місцем реєстрації. Водночас, у відповідності з актом від 31 березня 2016 року комісії в складі голови квартального комітету кварталу № 32 м. Новомосковська, мешканців будинків № 374а, 385а по вул. Волгоградській м. Новомосковська Дніпропетровської області, [PERSON], з березня 2010 року за адресою місця реєстрації не проживав. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника будинку, членів сім`ї власника користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок і із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням членів сім`ї власника, тимчасових мешканців. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідач без належних правових підстав значиться таким, що зареєстрований у будинку та з урахуванням відсутності договору найму житлового приміщення, укладеного між сторонами після складання та реєстрації договору дарування, доказів на підтвердження наявності іншої правової підстави набуття відповідачем права користування житловим приміщенням, наявні підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком оскільки втрата права користування житловим приміщенням відповідача є наслідком припинення права власності на житлове приміщення особи, яка була власником будинку на час його відчуження на користь позивача. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved