Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11.08.2014 року на вул.Київській в м.Житомирі відповідач [PERSON], керуючи автомобілем BMW, н.з. АА 3251 КК, виконуючи маневр обїзду нерухомої перешкоди, шляхом здійснення виїзду на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з мотоциклом [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В звязку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані з вини відповідача збитки, а саме на відшкодування матеріальної шкоди 58290 грн., яка полягала у витратах на лікування в сумі 12200 гривень, шкода завдана пошкодженням мотоцикла 45440 гривень, витрати по оплаті експертного дослідження 650 гривень, та моральної шкоди, яка полягала у моральних стражданнях через пошкодження його майна 10000 гривень, та фізичному болю і страждань через ушкодження здоровя 100000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву з наведених в ній підстав. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти позову, посилаючись на те, що цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Київ Ре». Позивач та його представник наполягали на відшкодування спричиненої шкоди саме з відповідача [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Спірні правовідносини регулюються ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності або інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2014 року на вул.Київській в м.Житомирі відповідач [PERSON], керуючи автомобілем BMW, н.з. АА 3251 КК, виконуючи маневр обїзду нерухомої перешкоди, шляхом здійснення виїзду на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з мотоциклом [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зазначені обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні. Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 04.08.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєному ДТП(а.с.3-6). В результаті вказаної ДТП мотоцикл [NUMBER], яким користується позивач за дорученням, отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3825 від 29.09.2014 року матеріальний збиток, заподіяний власнику мотоцикла [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 45440 гривень. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти результатів автотоварозначого дослідження. Відповідно до вищенаведеного положення статті 1187 ЦК України відповідач [PERSON] повинен відшкодувати спричинену позивачу шкоду. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що позивач не є власником мотоцикла, тому не має право на відшкодування вказаної шкоди, так як відповідно до положень статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Також є очевидною і моральна шкода, яка завдана з вини відповідача внаслідок ушкодження здоровя позивача. Так, відповідно до вироку Богунського районного суду від 04.08.2015 року (а.с.3-6) та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.78) довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.65, 66), в результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на чолі, забійно-рваних ран на лівому передпліччі та лівій кісті, лівій стопі, закритих переломів лівої ліктьової кістки в середній третині, шилоподібного відростку головки променевої кістки, лівої великогомілкової кістки в нижній третині 3-ї пясної кістки, розриву між ясного синдесмозу між 3 та 4 пясними кістками, вивиху 4-ї пясної кістки, перелому голівчастої кістки лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, ще не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоровя. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачу визначена друга група інвалідності з 06.12.2014 року, а з 25.12.2015 року третя група інвалідності. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП позивачем, їх характер та важкість, необхідність в звязку з цим докладати додаткових зусиль для організації свого життя, проходження довготривалого лікування, реабілітації, вимушеність терпіти фізичний біль, долати незручності, повязані з отриманням інвалідності (обмеженості у реалізації себе в соціумі), а також наслідок для позивача, який виразився в тому, що він визнаний інвалідом, тобто таким, що частково або повністю втратив працездатність, суд визначає розмір коштів, які необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування спричиненої моральної шкоди в результаті ушкодженням здоровя в сумі 78000 гривень. Також, є обґрунтованою і вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь коштів на відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої пошкодженням мотоцикла, яка полягала в тому, що він переживав з приводу пошкодження його майна, вимушений докладати додаткових зусиль для його ремонту, тощо. Враховуючи характер вказаних моральних страждань, суд стягує з відповідача на користь позивача 2000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Також, відповідно до статті 1187 ЦК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені вимушені витрати на товарознавче дослідження мотоцикла в сумі 650 гривен. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, і тому він не є належним відповідачем по даній справі, оскільки стаття 1194 ЦК України встановлює обовязок особи, що застрахувала свою цивільну відповідальність, сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у разі недостатності страхової виплати, і не обмежує право потерпілого отримати відшкодування з винної особи. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на лікування в сумі 12200 гривень, оскільки такі витрати не підтвердженні належними та допустимими доказами, а саме належним чином оформленим рецептом або призначенням лікаря. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1254,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial