Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS] в с. Кирдани Таращанського району Київської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця на 1/5 частину вказаного житлового будинку. З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із письмовою заявою про нотаріальне оформлення спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю частину житлового будинку позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло не визначений розмір часток, у яких будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]) в с. Кирдани Таращанського району Київської області належить її співвласникам та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки він проживає в сільській місцевості та перебуватиме на роботі, а тому не зможе прибути в судове засідання. Позов підтримує в повному обсязі. В разі неявки в підготовче судове засідання представника відповідача по справі та надання ним листа (заяви) про визнання позову, просить суд ухвалити рішення про його задоволення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.(а.с. 26). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 72/2016, індекс справи 02-14, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який до дня смерті проживав [ADDRESS].(а.с.9). За своє життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 19.12.2005 секретарем виконавчого комітету Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 58, згідно з яким все своє майно заповів - [PERSON] (позивачу по справі) (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] в с. Кирдани Таращанського району Київської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно. Інших спадкоємців за заповітом та за законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця немає. 20.04.2016 позивач звернувся до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу на майно померлого за № 72/2016. Після відкриття спадщини померлого [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса щодо одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Постановою № 296/02-14-72/2016 від 16.03.2018 приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло не визначений розмір часток, у яких будинок належить співвласникам та запропоновано звернутися до суду. (а.с.22). Факт того, що власником 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в с. Кирдани Таращанського району Київської області дійсно був спадкодавець, підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.03.1994, а також довідкою № 199 від 23.03.2016 та виписками з погосподарських книг за 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки, виданими виконавчим комітетом Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області. (а.с. 11, 13, 14-19). За даними технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] в с. Кирдани Таращанського району Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, сарай, сарай, погріб з шийкою, колодязь питний. Вартість будинковолодіння становить 294382 грн. Порядок спадкування частки померлого у спільній власності з іншими особами визначений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Так, на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Тобто, із вказаного Порядку вбачається, що поділ частки померлого у спільному сумісному майні можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури даний порядок не передбачає. В свою, чергу норма Цивільного кодексу України, яка регулює дане питання, особливо нічого не зазначає, окрім того, як право спадкоємців на частку у спільному сумісному майні (ст. 1226 ЦК України). Проте виходячи із роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року вбачається, що розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. І у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З огляду на вказані обставини є підстави вважати, що частки співвласників у спільній сумісній власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]) в с. Кирдани Таращанського району Київської області є рівними та складають по 1/5 частині. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved