Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 березня 2018 року у справі 369/6374/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» задоволено в повному обсязі та вирішено у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором №11076370000 від 14 листопада 2006 року у розмірі 2498120,87. Звернути стягнення на звернути стягнення на Предмет іпотеки за Договором іпотеки №5426, посвідченим 14 листопада 2006 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., зареєстрованим в реєстрі за номером 9656, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» права на продаж Предмета іпотеки нежилого приміщення загальною площею 226,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною 714 113,00 гривень. Проте ТОВ «ФК «Позика» не може реалізувати права Іпотекодержателя та звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі вищевказаного рішення суду, у зв`язку з наявністю обтяжень предмета іпотеки, які зареєстровані після укладання договору іпотеки. Враховуючи викладене просили зняти арешт з нерухомого майна щодо предмету іпотеки торгівельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладеного на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва, зареєстрованої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01.10.2008 року. накладений ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.09.2008 року. В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» не з`явився, надіслав на адресу заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин та за письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №369/6374/17 від 07.03.2018 року задоволено позов. У рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» за Кредитним договором №11076370000 від 14 листопада 2006 року у розмірі 2 498 120,87 гривень (з яких заборгованість за тілом кредиту (гривневий еквівалент) 1 430 218 грн. 14 коп., заборгованість за процентами (гривневий еквівалент) - 1 067 902 грн. 73 коп., звернути стягнення на Предмет іпотеки за Договором іпотеки №5426, посвідченим 14 листопада 2006 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., зареєстрованим в реєстрі за номером 9656, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» права на продаж Предмета іпотеки нежилого приміщення загальною площею 226,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною 714 113,00 гривень. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 01.10.2008 року за реєстраційним номером обтяження 8002578 накладено арешт на нежитлове приміщення торгового комплексу площею 226,5 кв.м., за адресою [ADDRESS] на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва по справі №756/10128/18 від 28.11.2018 року в задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про скасування заходів забезпечення позову за ініціативою суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Також судом встановлено, що позивач не приймав участь по даній справі. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» Також, згідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається 14.11.2006 року приватним нотаріусом Федотовою О.В. зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки, 9656,14.11.2006 року, реєстраційний номер обтяження 4050093. Приписами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому,\~за положеннями\~ч.ч.\~1,2ст.\~37\~Закону України\~«Про іпотеку»\~іпотекодержатель може\~задовольнити забезпечену\~іпотекою вимогу\~шляхом набуття\~права власності\~на предмет\~іпотеки.\~Правовою підставою\~для реєстрації\~права власності\~іпотекодержателя на\~нерухоме майно,\~яке є\~предметом іпотеки,\~є договір\~про задоволення\~вимог іпотекодержателя\~або відповідне\~застереження в\~іпотечному договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками та\~передбачає передачу\~іпотекодержателю права\~власності на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~виконання основного\~зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Слід зазначити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на обставини встановлені під час розгляду, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач не приймав участь при розгляді справи за позовом [PERSON] , суд вважає за можливе задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved