Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.10.2012 року в розмірі 18274,63 гривень та судового збору в сумі 243,60 гривень. Відповідач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про визнання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.10.2012 року недійсною. В обґрунтування позову позивач посилаються на те, що між ним та відповідачем було укладено договір № б/н від 05.10.2012 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15302,17 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого у нього перед позивачем станом на 13.01.2014 року виникла заборгованість у сумі 18274,63 грн. В обґрунтування зустрічного позову позивач посилається на те, що кредит у розмірі 15302,17 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором № б/н від 05.10.2012 року не отримувала, що є підставою для визнання її недійсною. Від представника позивача за первісним позовом надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав, просив суд позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнає. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом у судове засідання не з'явилися, просили розгляд справи провести за їх відсутності, первісний позов не визнали у повністю, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити.. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази в сукупності, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити повністю з наступних підстав: Згідно п. 1.1 Статуту позивача за первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 05.10.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Договір), згідно умов якої з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором № SAMDN40000011609641 від 16.02.2007 року (далі Договір 1). Частиною 2 статті 604 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Відповідно до вимог ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно п. 1.1.2 Договору з 05.10.2012 року заборгованість за Договором 1 складає 16 728,17 грн. Дата остаточного погашення кредиту 05.10.2015 року. Як випливає з п. 1.2 Договору, Позичальник повинен був 05.10.2012 року мати на рахунку на будь-якому відкритому в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунку 1 426 грн. Згідно п. 2.1 Договору Позичальнику наданий строковий кредит в сумі 15 302,17 грн. (16 728,17 грн.- 1 426 грн.) на строк в 36 місяців з 05.10.2012 року по 31.10.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 15 302,17 грн. В обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, оплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, шляхом надання Позичальником банку грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 555,16 грн. Для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших видатків у відповідності до Умов та правил. У відповідності до п. 2.3 Договору банк видав Позичальнику платіжну картку. Відповідачка за первісним позовом підтвердила факт отримання нею в жовтні 2012 року від позивача кредитної картки. Згідно п. 2.11 Договору Позичальник доручив Банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в передбачені строки за рахунок засобів, розміщених на будь-якому відкритому в Банку рахунку у відповідності до умов правил. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. Станом на 13.01.2014 року заборгованість за Договором складає 18 274,63 грн.: 14 044,38 грн. - заборгованість за кредитом, 2 883,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 846,41 грн. (процентна складова). Як випливає з письмових заперечень відповідача за первісним позовом, зустрічного позову, він не оспорює факт існування заборгованості за кредитним договором від 16.02.2007 року і підтверджує, що виплати в рахунок погашення боргу, який виник за цим договором, здійснювала з 16.02.2007 року до 13.01.2015 року, що також підтверджується наданими нею квитанціями, змістом виписок з особового рахунку. Вірність нарахованої суми боргу 18 274,63 грн. відповідачкою за первісним позовом не оспорюється, як і факт підписання Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.10.2012 року. Позивачка за зустрічним позовом в обгрунтування останнього посилається на те, що за оспорюваним правочином грошові кошти вона не отримувала. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідач за первісним позовом погодився на умови надання кредиту як такі, що його влаштовували. Будь-яких доказів на підтвердження того, що його примушували та вимагали укладення договору матеріали справи не містять. Щодо посилань [PERSON] про приховування позивачем обставин, які могли би перешкодити укладенню спірного кредитного договору, а саме про варіанти кредитування, про порядок виконання зобов'язання за кредитним договором та умови кредитування суд не може прийняти до уваги, оскільки наслідком укладення спірного кредитного договору між позивачем та відповідачем, сторони взяли на себе певні зобов'язання, зокрема, позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит, а останній повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку, розмірах та строки, встановлені умовами кредитного договору. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно ст.ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отримуючи кредит позичальник не пред'являв до позивача вимог щодо зміни умов кредитування, порядку та строків сплати кредиту чи недійсності укладення кредитного договору. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України. Згідно частини 1 ст. 215 та ст. 217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 6 ст. 203 ЦК України, як вбачається з матеріалів справи при укладенні та підписанні договору вимоги законодавства було додержано і виконано. У спірній угоді передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в сумі та згідно з графіком погашення, в якому чітко зазначена сума та валюта погашення кредиту. Крім того, судом встановлено, що при підписанні кредитного договору, його сторонам було відомо яку суму та у якій валюті позичальник повинен був внести щомісяця. Отже при підписанні договору позичальник усвідомлював наслідки укладення договору. З моменту укладення договору позикодавець виконував всі його умови. Таким чином, прийняв на себе всі зобов'язання та виконував їх. Отже, твердження відповідачки за первісним позовом про сплив строків давності щодо вимог по стягненню основного боргу, неотримання кредиту за Договором, не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевикладеним. На момент укладення договорів сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст. ст. 212,611,651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній Угоді, Умовах і Правилах, більше чим на 31 день, по зобов'язанням строк яких наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2 767,56 грн. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил - при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше чим на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим у валюті USD) плюс 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф сплачується на окремому рахунку і підлягає оплаті в першу чергу. Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами договору та змісту п.2.2 Генеральної угоди і п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил, необхідно відмовити у стягненні 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 846,41 грн. - штрафу (процентна складова) (на підставі п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил), оскільки це є подвійною відповідальність, що недопустимо в силу ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 530 ЦК України. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. Судові витрати за зустрічним позовом не підлягають відшкодуванню [PERSON]

Outcome: approved