Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що надав відповідачу суму позики в розмірі 83233 грн, яку останній зобов`язався повернути до 25 травня 2020 року, однак взяті на себе зобов`язання не виконав. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму позики в розмірі 83233 грн. У судове засідання сторони або їхні представники не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позов (а.с. 32). Відповідач причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав, хоча про час і місце розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 22, 28). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК). 23 травня 2020 року сторони уклали договір позики, за яким позивач передав відповідачу суму позики в розмірі 83233 грн, яку відповідач зобов`язався повернути до 25 травня 2020 року, що підтверджується розпискою відповідача, оригінал якої містится в справі (а.с. 33). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та стягнути з нього на користь позивача 83233 грн. Також суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved