Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 21.08.2017 року обґрунтовуючи тим, що 04.12.2015 року між Комунальною установою Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] було укладено договір № 1877 на користування об'єктом благоустрою. Відповідно до п. 1.2 даного договору, відповідач використовує об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS]. Ціна послуг за договором визначається відповідно до п.п. 4.3. додатку № 1 «Плата за послуги з оформлення документації, пов'язаної з благоустроєм міста» рішення Білоцерківської міської ради від 11.07.2008 року № 800 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Біла Церква» та становить 100 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 16,67 грн. На умовах договору, відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги на користь позивача до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача в розмірі 100% ціни послуг, передбаченої даним договором. Строк дії договору починає свій перебіг у момент підписання та закінчується 31.12.2016 року, якщо сторони не пізніше ніж за один місяць до кінця строку дії договору не подали письмово заяви про його припинення, або необхідності його перегляду, то даний договір вважається пролонгований на наступний календарний рік на умовах, що встановлено в даному договорі. А ні позивачем, ні відповідачем жодних змін та пропозицій і зауважень до договору не ініційовано, відтак, договір пролонговано на наступний 2017 календарний рік на умовах, що встановлені у даному договорі. Однак, відповідач належним чином не виконує зобов'язання за договором, зокрема, щодо повної та своєчасної оплати послуг, в зв'язку з цим утворилась заборгованість за період з 04.12.2015 року по 30.04.2017 року в розмірі 1690 грн. 32 коп. В добровільному порядку відповідач не виконує умови договору та борг не сплачує, в зв'язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на їх користь кошти в розмірі 1690 грн. 32 коп. та судові витрати у справі. Представник позивача, за довіреністю у справі, Гайдуков Борис Борисович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що даний металевий гараж перейшов йому у користування після смерті батьків, договір № 1877 від 04.12.2015 року на користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража він підписав, проте під погрозами втрати зазначеного майна. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 04.12.2015 року між Комунальною установою Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та [PERSON] було укладено договір № 1877 на користування об'єктом благоустрою (а.с.8-9). Відповідно до вказаного договору відповідач використовує об'єкт благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна за адресою: [ADDRESS], а позивач в свою чергу зобов'язувався за плату надати відповідачу послуги з забезпечення можливості користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража для зберігання особистого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та здійснювати контроль щодо використання об'єкта благоустрою, шляхом оформлення відповідних документів. Плата за дані послуги відповідно до п. 3.2 договору становить 100 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 16,67 грн. протягом терміну дії договору. Оплату за надані послуги відповідач повинен був проводити до 10-го числа наступного за звітним місяцем шляхом перерахування на поточний рахунок позивача коштів в розмірі 100 % суми. Відповідно до п. 5.1. Договору, строк дії даного договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 5.1 Договору (тобто з моменту його підписання) та закінчується 31.12.2016 року. Відповідно до п. 5.3. Договору, якщо сторони до кінця строку дії договору не подали письмово заяви про припинення, пропозиції щодо змін його положень та зауважень до нього, то даний договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Якщо сторони не пізніше ніж за один місяць до кінця строку дії договору не подали письмово вмотивованої заяви про його припинення (розірвання), або необхідності його перегляду, то даний договір вважається щороку продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік на умовах, що встановлені у даному договорі, при цьому, кількість продовжень (пролонгації) даного договору необмежена, що підтверджується копією договору (а.с. 8-9). В судовому засіданні відповідач заявив, що жодних заяв до позивача щодо припинення ( розірвання ) вказаного договору він не подавав, зі скаргами чи заявами щодо невиконання позивачем умов договору також не звертався, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір № 1877 на користування об'єктом благоустрою від 04.12.2015 року на даний час чинний та пролонгований на наступний календарний рік. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З довідки від 18.08.2017 року №532 та розрахунку заборгованості від 18.08.2017 року (а.с.6, 7), вбачається, що відповідач порушив умови договору, чим спричинив заборгованість за період з 04.12.2015 року по 30.04.2017 року в розмірі 1690 грн. 32 коп. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору був ознайомлений при його укладенні та підписав вказаний договір. Також, відповідач знав про існування заборгованості, оскільки на його адресу було направлено претензію - вимогу про сплату заборгованості, однак будь-яких дій він не вчинив для погашення боргу, даний факт підтверджується претензією - вимогою від 24.11.2016 року № 479 (а.с. 12) та не заперечується відповідачем За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач в підтвердження заперечень проти позову жодних належних та допустимих доказів до суду не надав. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором за період з 04.12.2015 року по 30.04.2017 року в розмірі 1690 грн. 32 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved