Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача суму позиви у розмірі 150000,00 грн та три відсотки річних у розмірі 678,08 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 серпня 2019 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, що підтверджено розпискою, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 150000,00 грн, строком до 01 жовтня 2019 року. Відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобов`язання, а тому у відповідності до ст.ст.526, 1046-1050 ЦК України, просить стягнути кошти. За невиконання грошового зобов`язання просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми згідно з ст. 625 ЦК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 22 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у ньому. Додатково пояснив, що відповідач фактично отримав грошові кошти у спірній сумі, що підтверджено квитанцією від 22 серпня 2019 року. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову повністю. Пояснив, що розписка дійсно мала місце, однак фактично таких коштів не отримував. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] «…взяла в кошти у розмірі 150000,00 грн для подальшого внесення таких на розрахунковий рахунок ОК СТ «Ладний» та зобов`язалась їх повернути до 01 жовтня 2019 року». Дані обставини встановлені із розписки, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні 28 квітня 2021 року та копія якої долучена до матеріалів справи. У зв`язку зі невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки розписка містить істотні ознаки, які характерні для договору позики, із її змісту вбачається укладення договору позики та вчинення сторонами угоди дій, характерних для такого договору, наявна зобов`язальна умова договору позики для відповідача щодо повернення отриманих коштів, а відтак, суд прийшов до висновку, що у позивача наявні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку повернення грошових коштів за договором позики, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики у валюті визначеній договором у розмірі 150000,00 грн. Щодо доводів відповідача про відсутність фактичного отримання грошових коштів у спірній сумі, суд оцінює критично, виходячи з наступного. Відповідно до спірного договору позики від 22 серпня 2019 року [PERSON] отримує спірну суму грошових коштів для внесення до 01 вересня 2019 року на розрахунковий рахунок ОК СТ «Ладний». Відповідно до квитанції від 22 серпня 2019 року № ПН 1527, тобто у день підписання договору позики, [PERSON] внесла на розрахунковий рахунок ОК СТ «Ладний» суму грошових коштів у розмірі 150000,00 грн за будівництво електромереж [ADDRESS] . Будь-яких даних, які б спростовували даний факт відповідачем не подано. Таким чином, суд прийшов до переконання про критичне оцінювання обставин невизнання відповідачем факту отримання спірних коштів, адже такі спростовані укладеним між сторонами договором позики від 22 серпня 2019 року, який містить усі істотні умови, та доказами, поданих позивачем у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України. Суд застосовує спеціальні норми права, які регулюють спірні правовідносин, що містяться у ст. ст. 1046- 1049 Цивільного кодексу України та на які вірно покликався позивач у позовній заяві. Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1506,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1506,80 грн.

Outcome: approved