Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 279-027/08Р від 02 червня 2008 року в розмірі 27\~227,61 доларів США. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на ухилення відповідача від виконання умов кредитного договору, вважав відсутніми підстави для застосування наслідків спливу позовної давності через переривання цих строків частковим виконанням зобовязання 10.10.2014 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на пропуск строків позовної давності, невірний розрахунок заборгованості Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 02.06.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 279-027/08Р, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 20\~955 доларів США строком до 02.06.2015 року, що підтверджується договорами. Вказаний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Заявою, договорами, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості, довідкою, інформацією про курс валют підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу за кредитним договором в розмірі в розмірі 18\~932,71 доларів США та 195 737 грн. 26 коп., що станом на 20.06.2015 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14\~299,44 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 4\~633,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 6\~565,66 доларів США (еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 27.11.2015 року - 6\~565,66 дол. США х 23,597302 = 154 931 грн. 86 коп.), пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 1\~729,24 доларів США (еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 27.11.2015 року - 1\~729,24 дол. США х 23,597302 = 40 805 грн. 40 коп.) Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобовязання, на нього в судовому порядку слід покласти обовязок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. При цьому суд вважає недоведеними і такими, що не грунтуються на законі позовні вимоги в частині стягнення пені у доларах США, оскільки пеня як вид неустойки за приписами ст.ст. 549, 624 ЦК України підлягає стягненню у національній валюті України. Поряд з тим, заперечення відповідача, що грунтуються на необхідності перерахування всієї суми боргу в гривні, суд вважає необгрунтованими. Таким чином заборгованість за кредитом і відсотками слід стягнути у валюті зобовязання доларах США, а пеню у національній валюті України гривнях. Доводи представника відповідача про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності суд вважає необгрунтованими, оскільки згідно наявного у справі розрахунку останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 10.10.2014 року, що в силу ч.1 ст.264 ЦК України перервало перебіг строку позовної давності, позов подано 05.08.2015 року, тому в даному випадку позовна давність не пропущена. Враховуючи викладене, суд вважає звернення позивача правомірним, тому позов підлягає задоволенню в частині доведених позовних вимог. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: partial