Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 48689, вчинений 23.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість в розмірі 11224,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що спірний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Нотаріусом не було перевірено безспірність вимог про стягнення з позивача боргу. Позивач не має ніяких правовідносин з відповідачем, не укладав з ним жодних угод, кредитів не брав. Також він не отримував позику в ТОВ «ФК «Дінеро», ні з будь-якій іншій фінансовій кампанії, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у порушення рішень судів нотаріусом застосоване законодавство, яке є нечинним, а саме пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року. Вважає, що вказані обставини свідчать, що виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою судді від 24.05.2021 року відкрито провадження в справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву та третя особа пояснення суду не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. 23.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 48689, яким стягнуто зі [PERSON] , який є боржником за кредитним договором AG1302421 від 10.01.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заборгованість за сумою кредиту - 10224,00 грн., з них прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6200 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 924,00 грн., строкова заборгованість по штрафам та пеням - 3100 грн, витрати за вчинення виконавчого напису - 1000,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 11224,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період 01.07.2019 по 11.03.2020 р. 05.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л.. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63196598 про стягнення заборгованості у сумі 11224,00 грн на користь відповідача «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 440/6822/20 за позовом [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., третя особа «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження № 63196598 від 05.10.2020 року. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № № 63196598 від 03.11.2020. Вказане рішення залишено без мін постановою другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а саме: «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за № 48689 від 23.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», визнано незаконним та нечинним. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Водночас відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved