Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру за законом, посилаючись на наступне. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер його дядько [PERSON] - рідний брат його мами [PERSON] , яка померла [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири, загальною площею 32.1 кв.м., житловою - 17.1 кв.м., службовою - 12.7 кв.м., балкону - 2.3 кв.м, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку (яка складається з: коридору 1, площею 4.5 кв.м.; вбиральні, поєднаної з ванною 3, площею 2.7 кв.м.; кухні 4, площею 5.5 кв.м.; кімнати 5, площею 17.1 кв.м.; балкону, площею 2.3 кв.м.) по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом були б брати та сестри [PERSON] , але вони всі померли, дітей у них немає, він є єдиним спадкоємцем за правом представлення, оскільки його мати є рідною сестрою [PERSON] . У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на квартиру по [ADDRESS] , пояснивши, що немає свідоцтва про народження [PERSON] . Дядько за життя повідомляв, що його свідоцтво про народження згоріло в часи ВВВ (війни), коли його сім`я проживала на окупованій німцями території в Криму. Після визволення Криму всю його сім`ю було репресовано (всіх людей греческої національності) до Свердловської області на поселення до 1952 року, а потім вся сім`я переїхала проживати в Запорізьку область. Його дядько неодноразово за життя звертався в архіви АР Крим, але так і не знайшов архівних документів про своє народження, оскільки архіви не збереглись. Є лише архівна довідка Республіки Крим, що [PERSON] , 1931 року народження, уродженець с.Тав-Даір Зуйського району Кримської області, як член сім`ї грецької нації в 1944 році був виселений з Кримської області в м.Серов Свердловської області і перебував на обліку в спецпоселенні до травня 1952 року,. В цій довідці як член сім`ї вказана й його мати [PERSON] . Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Зазначені ним обставини підтверджуються доданими до заяви документами та показаннями свідків. За таких обставин звернувся до суду. В судовому засіданні, яке відбулось 05.07.2021 року, позивач на задоволенні позовних вимог наполягав і просив суд позов задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 06.07.2021 року, не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог також наполягав (а.с.76). Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 05.07.2021 року. позовні вимоги свого довірителя підтримав і додатково суду пояснив, що дядько позивача [PERSON] був одиноким, працював на Півночі, а потім переїхав в м.Нікополь, де придбав спірну квартиру, в якій і проживав. Позивач завжди родичався із своїм дядьком. Коли дядько вже став зовсім поганим по здоров`ю, позивач став його доглядати, купував ліки, продукти, допомагав йому у всьому тощо. Коли дядько помер, його довіритель його й поховав. Але, звернувшись після смерті дядька до нотаріуса, отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій стосовно спадкової квартири через недоведеність родинного зв`язку між позивачем та спадкодавцем. Тому просять суд визнати факт родинного зв`язку та право власності. В судове засідання, яке відбулось 06.07.2021 року, представник позивача не прибув. Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.77). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, [INFO] помер дядько позивача по справі [PERSON] (а.с.4, 39-40) - рідний брат його мами [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.5), який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири, загальною площею 32.1 кв.м., житловою - 17.1 кв.м., розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового будинку по [ADDRESS] (а.с.68). Спадкоємцями першої черги за законом були б брати та сестри [PERSON] , але вони всі померли, племінників у спадкодавця, крім позивача, теж немає. Позивач є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його мати є рідною сестрою [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] (а.с.43), але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на квартиру по [ADDRESS] через відсутність документів, які підтверджують родинні відносина померлого [PERSON] та спадкоємця [PERSON] (а.с.67). Позивач стверджує, що спадкодавець за життя повідомляв, що його свідоцтво про народження згоріло в часи ВВВ (війни), коли його сім`я проживала на окупованій німцями території в Криму. Після визволення Криму всю його сім`ю було репресовано (всіх людей греческої національності) до Свердловської області на поселення до 1952 року, а потім вся сім`я переїхала проживати в Запорізьку область. Спадкодавець неодноразово за життя звертався в архіви АР Крим, але так і не знайшов архівних документів про своє народження, оскільки архіви не збереглись. До суду позивачем в якості доказу родинних відносин була надана лише архівна довідка Республіки Крим про те, що [PERSON] , 1931 року народження, уродженець с.Тав-Даір Зуйського району Кримської області, як член сім`ї грецької нації, в 1944 році був виселений з Кримської області в м.Серов Свердловської області і перебував на обліку в спецпоселенні до травня 1952 року (а.с.18-20). В цій довідці як член сім`ї вказана й мати позивача по справі [PERSON] (а.с.16-17, 19). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт родинних відносин в судовому засіданні були підтверджені не лише документами, наданими позивачем, а й показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач його син, а спадкодавець [PERSON] шурін, брат його покійної дружини та друг по життю. Його покійна дружина померла в 2007 році. [PERSON] офіційно ніколи одруженим не був, раніше у нього було дві чи три цивільні дружини, з якими дітей він не нажив. Останні роки шурін жив сам. Вони з ним тісно спілкувались, дружили, син допомагав йому. [INFO] [PERSON] помер, поховав його син позивач посправі, бо інших родичів і спадкоємців у нього не було. У [PERSON] взагалі було 4 брата і дві сестри. Старший брат - [PERSON] , 1927 року народження, в якого було троє синів, які вже теж померли. Сестра [PERSON] , 1929 року народження, дітей не мала, вже також померла. Брат [PERSON] , 1933 року народження, не встиг одружитись, бо його було вбито у 18-річному віці, дітей також не мав. В них з дружиною, яка народилась в 1937 році, лише один син позивач по справі. Брат [PERSON] , 1941 року народження, помер в 3 роки від дизентерії при переселенні з Криму в Свердловську область. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивача, знає його років 40. Знає і [PERSON] . Він брат [PERSON] . Вона дружила з цією сім`єю і все про них знає. Нині покійний [PERSON] , коли працював на Півночі, завжди приїжджав до сестри [PERSON] і завжди сам. Дітей в нього не було, дружини теж. Потім він перебрався в Нікополь і теж жив сам. Ховав його позивач, інших родичів вона не знає. За таких\~обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved