Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 13.02.2014 року Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» на підставі анкети-заяви було надано [PERSON] кредит у сумі 1000,00 грн. та останній зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Позивач зазначає, що відповідач у порушення умов кредитного договору зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 04.12.2016 року становить 25303,31 грн., що складається з: тіло кредиту - 15638,98 грн.; прострочка по тілу - 8267,83 грн.; відсотки за кредитом - 211,09 грн.; неустойка - 1185,41 грн. У звязку з наведеним, позивач просять суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов на адресу суду не надходило. В матеріалах є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.02.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту Максимум-готівка), відповідно до якого останньому було надано кредит у сумі 1000,00 грн. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши Відповідачеві картковий рахунок №26256002112999 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії (сума Кредиту) 1000,00 грн. Відповідно до п. 3 додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум - готівка») від 13.02.2014 року, повернення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється Клієнтом відповідно до Договору, примірних графіків та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в Тарифах, які є невід'ємною частиною Договору на транзитний рахунок №2924701, який відкритий у ПАТ «Альфа-банк». Як вбачається із п. 2.5. Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, вищевказаний Додаток є невід'ємною частиною та умовами Угод про використання Продуктів Банку, що складаються між сторонами на підставі Договору. Відповідно до п.4.2.8. Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов'язується своєчасно та повністю відшкодовувати банку кошти, сплачені ним. На виконання умов Договору відповідачу 02.12.2016 року була направлена вимога про усунення порушень згідно реєстру №1007, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Згідно ч.1ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч.1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. Відповідно, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Крім того оскільки позивачем понесені судові витрати та доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р., які складаються з судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved