Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору на підставі заяви б/н від 30.05.2011 року, відповідач отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору та норм закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2018 року має заборгованість - 154599,67 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1458,82 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 146991,88 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6148,97 грн.. Однак, позивач АК КБ «Приватбанк» зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.05.2011 року у розмірі 127498,79 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1458,82 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.05.2011 року по 31.08.2018 року - 126039,97 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банка відсутні, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу без участі їх представника (а.с. 46). Крім того, представник позивача подав до суду письмову відповідь на пояснення відповідача, в якій зазначив, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Сторонами при укладанні договору були обговорені усі істотні умови. З виписки карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення даних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, позивач щодо строку дії договору та кредитної картки зазначає, що по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно умов обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та пам`ятці клієнта. Дія кредитного договору лонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Крім того, позивач вказує, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк випущеної відповідачу картки до останнього дня 04.2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності та позивачем дотримано строк позовної давності, що також збігається з практикою ВСУ від 19.03.2014 року. Окрім цього, позивач зазначає, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а.с. 73-91). Відповідач [PERSON] та представник позивача - адвокат Тарковська Т.В. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином (а.с. 96-100), однак раніше у письмових поясненнях позивач просила розглядати справу без її участі (а.с. 61-63). Крім того, у поданих раніше до суду письмових поясненнях відповідач зазначила, що 30.05.2011 року вона дійсно отримала кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 1500 грн. Кредитка картка видавалася їй строком на два роки, іншої картки від позивача вона не отримувала. Однак, дія договору, відповідно до зазначеної у позовній заяві інформації банку, закінчується (на думку банку) після повного погашення заборгованості. Крім того, відповідач зазначає, що після 28.10.2015 року, згідно наданого банком розрахунку, вона не здійснювала жодного погашення заборгованості, однак позовна заява позивачем подана до суду 28.12.2018 року, тобто строк позовної давності повинен бути розрахований з 28.12.2015 року по 28.12.2018 рік, а не з 30.05.2011 року, при умові, що нова картка з новим терміном дії їй видавалася. Відповідач вказує, якщо останній платіж щодо погашення нею суми за надання кредиту був ніби - то здійснений 28.10.2015 року, тому саме з цієї дати і повинен відраховуватися строк позовної давності. Крім того, відповідач зазначає, що за змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов). Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Також, відповідач вказує, що у позовній заяві та доданих до неї додатків Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, пунктом 1.1.7.31, яких встановлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років, не містять її підпису, у її заяві - заяві позичальника від 30.05.2011 року - домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не має. Інших будь-яких доказів позивачем суду не надано. У зв`язку з чим, відповідач просить застосувати загальну і спеціальну позовну давність (а.с. 61-63). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановлено, що відповідно до укладеного договору на підставі заяви б/н від 30.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11-36). Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з анкети - заяви позичальника, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 11-36). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що також підтверджує відповідач у письмових поясненнях (а.с. 61-63). До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2018 року має заборгованість - 154599,67 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1458,82 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 146991,88 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6148,97 грн.. Однак, з позовної заяви видно, що АК КБ «Приватбанк», як кредитодавець, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» частину заборгованості за кредитним договором б/н від 30.05.2011 року у розмірі 127498,79 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1458,82 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.05.2011 року по 31.08.2018 року - 126039,97 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-10). Згідно з п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Офердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків за цим Договором (а.с. 18). Згідно з п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта, (а.с. 31). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушення клієнтом строку платежів по кожному грошовому зобов`язанню, передбаченому цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (а.с. 32). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 28). Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, передбаченої ст.ст. 257, 258 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс15 та у постанові першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 635/8132/16-ц від 05.12.2018 року. З анкети-заяви позичальника [PERSON] видно, що вона надала згоду щодо встановлення кредитного ліміту по платіжній картці «Універсальна» у розмірі 300 грн. та була ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення в письмовій формі, про що свідчить підпис відповідача (а.с. 11). Крім того, з матеріалів справи видно, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача щодо збільшеної позовної давності, однак строк дії кредитної картки відповідача ще не збіг, а тому перебіг позовної давності починається щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, у відповідності вимог ст. 261 ЦК України, що узгоджується з зазначеною вище правовою позицією Верховного суду в спірних правовідносинах. Крім того, пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 24). Згідно з п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог банка по поверненню кредиту, оплати процентів за використання кредиту, винагороду, неустойки пені, штрафу, витрат банка складає 50 років (а.с. 26). Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.05.2011 року укладеного між позивачем та відповідачем, останній платіж відповідачем було здійснено 28.10.2015 року (а.с. 8-10). Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг (а.с. 29). Згідно з п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг по закінченню строку дії картки відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), по зверненню клієнта в банк, згідно діючих тарифів (а.с. 30). Посилання відповідача в письмових поясненнях на те, що вона не отримувала інших карток, ніж та, яка їй видавалась строком на два роки, спростовуються листом АТ «Приватбанк» від 15.04.2019 року № 30.1.0.0/2-20190131РВ0000001414, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 30.05.20111 року отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER], остання з яких мала термін дії до 04.2021 року (а.с. 80). З виписки наданої позивачем по рахунку відповідача по картці [NUMBER] за період з 01.05.2011 року по 15.04.2019 року видно, що [PERSON] користувалася кредитними коштами (а.с. 77-79). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що останній платіж [PERSON] був здійснений 28.10.2015 року, однак строк дії останньої картки встановлений до квітня 2021 року, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся 30.01.2019 року (згідно з поштовим штемпелем), то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1921 грн. на користь позивача.

Outcome: approved