Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача апаратником синтезу з 24.09.1999 року. 12.03.2010 року звільнився з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з систематичною затримкою виплати заробітної плати. При розрахунку в день звільнення та по теперішній часйому не виплачена заробітна плата в сумі 1471,90 грн.\~ 26.04.2013р. Заводським районним судом м. Запоріжжя на підставі судового наказу стягнуто з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» заборгованість по заробітній платі в сумі 1\~471,90 гривень. 24.03.2015 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в період з 12.03.2010 р. по 25.04.2013р. в сумі 50\~998,50 гривень. Оскільки на теперішній час заборгованість по заробітній платі не сплачена,просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати сум при звільненні за період з 26.04.2013р. по 07.09.2015р. в сумі 57312,60 грн. з розрахунку: 590 днів прострочення розрахунку х 97,14 грн. - середньоденна заробітна плата. Позивач надав суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутність.. Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача та письмові заперечення проти позову, відповідно до яких заборгованість по заробітній платі в сумі 1471,90 грн. стягнуто з підприємства на користь позивача відповідно до судового наказу від 26.04.2013р., виданого Заводським районним судом м.Запоріжжя. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області. В звязку з цим між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, як стягувача та боржника, які регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з відповідачем в трудових відносинах, працював на Запорізькому державному підприємству «Кремнійполімер» апаратником синтезу з 24.09.1999 року по 12.03.2010 року. 12.03.2010р.[PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням в звязку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, ст. 38 КЗпП України, наказ №136 від 12.03.2010р. Також судом встановлено, що в день звільнення та по теперішній час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 1471,90 грн. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Крім того, відповідно до рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2015р. по справі за позовом [PERSON] до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке набрало законної сили, на користь позивача з відповідача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.03.2010р. по 25.04.2013р. в сумі 50998,50 грн. Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За\~статтею 47 КЗпП України\~ роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~ ст.116 КЗпП України\~ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня\~ \~ після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України\~ в разі невиплати\~ з\~вини\~ власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу,\~ при\~ відсутності\~ спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день\~ фактичного розрахунку. Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою\~ розрахунку\~ при\~ звільненні,\~ що працівникові не були\~ виплачені\~ належні\~ йому\~ від\~ підприємства, установи,\~ організації\~ \~ суми\~ в день звільнення,\~ коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня\~ після\~ пред'явлення\~ ним роботодавцеві\~ вимог\~ \~ про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП\~\~стягує на користь працівника середній\~ заробіток\~ за\~ весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи\~- по\~ день\~ постановлення рішення,\~ якщо\~ роботодавець\~не\~доведе відсутності в цьому своєї вини.\~ Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~ \~ статті 233 Кодексу законів про працю України\~ у взаємозв'язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~кодексу. Таким чином, Конституцій Суд України зазначив, що саме по собі ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати у разі його невиконання не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст.117 КЗпП. Таким чином, середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком у розмірі, передбаченому\~ст.117 КЗпП, стягується по день фактичного розрахунку. Наявність рішення суду про стягнення належних звільненому працівникові сум та звернення позивача з виконавчим листом до державної виконавчої служби для його примусового виконання не звільняє роботодавця від зобов'язання виплатити середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком під час звільнення. Згідно копії довідки №333 від 31.10.2014 року, виданої ЗДП Кремнійполімер середньоденна заробітна плата на ЗДП Кремнійполімер складає 97,14 гривень. Середньомісячна кількість робочих днів складає 14. Даних про зміну режиму роботи або графіку роботи на підприємстві відповідача за посадою, яку займав позивач, суду не надано. Крім того, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2015р. по справі за позовом [PERSON] до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яке набрало законної сили, були встановлені такі обставини: середньоденна заробітна плата позивача на ЗДП Кремнійполімер складає - 97,14 гривень. Середньомісячна кількість робочих днів складає - 14. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у день звільнення та по теперішній час не виплатив позивачу усіх належних йому сум, на підставі статті 117 КЗпП, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період визначений в позові позивачем, а саме з 26.04.2013 року по 07.09.2015 року, який становить 402 робочі дні. Таким чином, суд вважає, що розмір середнього\~заробітку за затримку розрахунку по заробітній платі за період з 26.04.2013 року по 07.09.2015 року становить 39050,28 грн. з наступного розрахунку: 402\~\~дні кількість днів затримки х\~\~97,14 грн. середньоденна заробітна плата. На підставі викладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Суд не приймає доводів представника відповідача, викладених в запереченнях, що за невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі полягає відповідальність за Законом України «Про виконавче провадження», а не відповідно до ст. 117 КЗпП , оскільки до фактичного розрахунку із працівником, останній має право вимагати виплати середнього заробітку за весь час затримки, а саме по день\~ фактичного розрахунку, а ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати у разі його невиконання не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст.117 КЗпП. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 487,20 грн.

Outcome: partial