Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Харківської обласної державної адміністрації безпідставно одержані кошти (стипендію) у розмірі 4930 грн. 62 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, такі обставини щодо суті спору: Наказом директора професійно-технічного училища №54 смт. Котельва Полтавської області від 25.08.2010 №4 «З-УДЗ» [PERSON] зараховано з 01.09.2010 до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням за професією «кухар». За результатами навчання [PERSON] отримала диплом кваліфікованого робітника ТА №41900418 від 31.01.2012 за професією «кухар». У звязку із закінченням повного курсу навчання та успішного складання державної кваліфікаційної атестації наказом директора професійно-технічного училища №54 смт. Котельва Полтавської області від 31.01.2012 [PERSON] відраховано зі складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням. За час навчання [PERSON] за рахунок бюджетних коштів отримала стипендію на загальну суму 4241,94 грн. У 2012 році [PERSON] поступила на навчання до Краснокутського професійного аграрного ліцею за професією «оператор компютерного набору, конторський (офісний) службовець (бухгалтерія)». Наказом директора закладу від 01.09.2012 №5 «З-УДЗ» [PERSON] зараховано на навчання за державним замовленням. За результатами навчання [PERSON] отримала диплом кваліфікованого робітника ХА №45901594 від 07.02.2014. У звязку з закінченням повного курсу навчання наказом директора ліцею №3 «В-УДЗ» [PERSON] з 07.02.2014 відраховано зі складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням. За час навчання у Краснокутському професійному аграрному ліцеї [PERSON] за рахунок бюджетних коштів отримала стипендію на загальну суму 4930,62 грн. Зазначив, що враховуючи, що [PERSON] здобула первинну професійну підготовку у професійно-технічному училищі №54 смт. Котельва Полтавської області, то при навчанні у Краснокутському професійному аграрному ліцеї вона фактично мала статус слухача закладу та не мала права на отримання стипендії. У судовому засідання представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовну заяву задовольнити. Аргументуючи свою позицію представники пояснили, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про професійно-технічну освіту» первина професійна підготовка це здобуття професійно технічної освіти особами, які раніше не мали робітничої професії, або спеціальності іншого освітньо-кваліфікаційного рівня. Перепідготовка робітників це професійно технічне навчання, спрямоване на оволодіння іншою професією робітниками, які здобули первинну професійну підготовку. Частиною 2 ст. 50 Закону передбачено, що фінансування професійної підготовки кваліфікованих робітників (первинної професійної підготовки), у межах обсягів державного замовлення, здійснюється за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Відповідно до ст. 51 Закону, п. 36 Положення про професійно технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 №1240, підготовка робітничих кадрів понад державне замовлення, а також перепідготовка та підвищення кваліфікації здійснюються за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Згідно з п. 4 Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 №882, стипендії призначаються учням денної форми навчання професійно технічних навчальних закладів. Враховуючи, що [PERSON] здобула первинну професійну підготовку у професійно технічному училищі №54 смт. Котельва Полтавської області, то при навчанні у Краснокутському професійному аграрному ліцеї вона фактично мала статус слухача закладу (ст. 36 Закону) та не мала права на отримання стипендії. Зазначили, що відповідно до наданих відомостей з Краснокутського професійного аграрного ліцею, при прийомі на навчання членами приймальної комісії з усіма абітурієнтами проводяться бесіди, у тому числі щодо наявності професійної освіти. Відповідно до інформації Краснокутського професійного аграрного ліцею при вступі до закладу [PERSON] жодних відомостей про наявність попередньої професійно технічної освіти умисно не надала, у звязку з чим остання не є добросовісним набувачем коштів у розумінні ст. 1215 ЦК України. За таких обставин просили задовольнити позов та стягнути з відповідачі безпідставно одержані кошти у розмірі 4930, 62 грн. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримав, просив суд позов задовольнити та пояснив, що отримання другої освіти є платним, тому [PERSON] повинна була це знати. Перевірити на той час відомості щодо отримання відповідачем другої освіти не було можливим, оскільки у них в закладі не було доступу до бази персональних даних. Зазначив, що [PERSON] повинна бути працевлаштована після першого навчання, вважає, що метою її навчанням у Краснокутському ліцею було отримання пільг. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, просила у задоволені позову відмовити та аргументуючи свою позицію у судовому засіданні пояснила, що відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернута потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Але відповідно до положень ст. 1215 ЦК України це підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і не добровільності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. При подачі заяви про зарахування її на навчання до Краснокутського професійного аграрного ліцею за професією «оператор компютерного набору, конторський (офісний) службовець (бухгалтерія), до приймальної комісії вказаного навчального закладу нею було подані всі необхідні документи, перелік яких було зазначено в вимогах до абітурієнтів. Про наявність в неї диплома кваліфікованого робітника, виданого ПТУ №54 смт. Котельва, Полтавської області, нею було повідомлено приймальну комісію, предявлено оригінал вказаного диплому, та жодних застережень, з приводу неможливості її навчання за рахунок державного бюджету в даному навчальному закладі, не надійшло. Копію вказаного документа в неї не вимагали. Вважає, що жодних обставин, які б свідчили про зловживання з її боку, або доказів подання недостовірних даних, чи про будь-яку іншу форму своєї недобросовісності, позивачем не надано. Розрахункової помилки Краснокутського професійного аграрного ліцею при нарахуванні стипендії допущено не було. Також додала, що мета її вступу до Краснокутського професійного аграрного ліцею була отримання другої освіти, а саме: вивчитися на бухгалтера, якщо б стипендію не отримувала, все одно б навчалась, умислу на отримання стипендії не було. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] проти позивних вимог заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити, підтримала позицію відповідача у повному обсязі, так як нею аргументовано безпосередньо у судовому засіданні, при цьому додала, що коли [PERSON] подавала заяву до вступу до Кранокутського аграрного ліцею, то в цій типовій заяву не було зазначено форму навчання, а саме: чи за державне замовлення, чи за власний кошт, а рішення вже за результатами розгляду про зарахування приймав директор закладу на підставі висновку комісії. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона зараз є ТВО директора Краснокутського аграрного ліцею. У 2012 році коли [PERSON] поступала до закладу вона була заступником директора по виховній роботі. На період подання відповідачем документів про вступ вона була у щорічній відпустці. Наказ про її зарахування та призначення стипендії не приймала. Перелік документів, які подають абітурієнтів був передбачений типовими правилами подачі документів. Письмове зобовязання про достовірність поданих документів комісія від абітурієнтів не відбирає, так як це не передбачено правилами. Конкретно [PERSON], як ученицю вона не памятає. Зазначила, що на цей час у них є база персональних даних щодо осіб, які отримують освіту, проте на час вступу відповідача у них не було доступу до бази. Зараз таких питань, як з [PERSON] не виникає. Відповідальний за приймання документів є секретар приймальної комісії. Абітурієнт вступає до закладу відповідно до отриманого атестату про середню освіту. Нормативних документів щодо перевірки не має, комісія тільки усно запитує їх про документи, тому вважає, що і у [PERSON] запитували. Бланки заяви про вступ є типовими та розроблені адміністрацією закладом. Будь-яких застережень про можливі наслідки не подання всіх документів у типовій заяві не зазначено. З цього року таке застереження передбачено у заяві, в тому числі і про отримання другої освіти. Довідки, які містяться у справі щодо вступу [PERSON] вона надала на прохання прокуратури ,висновки в довідках зроблені нею лише на підставі типової заяви [PERSON] , яку та написала при поданні документів під час вступу. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожен окремо, показали суду, що вони у 2012 році були присутні з [PERSON] при поданні нею документів до Краснокутського аграрного ліцею. Зазначили, що відповідач надала комісії всі документа, а також подавала диплом про навчання у ПТУ №54 смт. Котельва. Проте, у неї комісія взяла тільки ті документі, які їй були необхідні, а інші документи повернули їй обратно. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до такого. Розглядом справи встановлено, що [PERSON] навчалися у Краснокутському професійному аграрному ліцеї за професією «оператор компютерного набору, конторський (офісний) службовець (бухгалтерія)» у період з 2012 року по 2014 рік, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10-14). Відповідно до ст. 61 Закону «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування, додатковими джерелами фінансування є кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів. У відповідності до положень ст. ст.\~3,\~5,\~36 Закону України «Про професійно-технічну освіту» відповідачка, яка на час вступу на навчання до позивача вже мала первинну професійну освіту, могла бути зарахована на навчання не у якості учня ліцею, а у якості його слухача. За положеннями ст. ст.\~50,\~51\~цього\~Закону фінансування професійної підготовки кваліфікованих робітників (первинної професійної підготовки), соціальний захист учнів, слухачів та педагогічних працівників у державних або комунальних професійно-технічних навчальних закладах, у межах обсягів державного замовлення, здійснюються на нормативній основі за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, професійна підготовка кваліфікованих робітників (первинна професійна підготовка) понад державне замовлення, професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації робітників здійснюється відповідно до договорів, укладених з юридичними та фізичними особами. За п. 36 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1240 від 05 серпня 1998 року, фінансування професійно-технічної підготовки робітників, соціальний захист учнів, слухачів та педагогічних працівників у державних або комунальних професійно-технічних навчальних закладах у межах обсягів державного замовлення здійснюються на нормативній основі за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, підготовка робітничих кадрів понад державне замовлення, а також перепідготовка та підвищення кваліфікації здійснюються за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб. П. 1\~постанови Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року «Питання стипендіального забезпечення»\~передбачено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, що перебувають у власності Автономної Республіки Крим, та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів, у тому числі учнів денної форми навчання професійно-технічних навчальних закладів, за п. 2 постанови учням, слухачам, які навчаються згідно з угодами, укладеними між навчальними закладами та фізичними або юридичними особами, стипендії можуть виплачуватися за рахунок коштів цих осіб, якщо це передбачено умовами укладеної угоди. Особі, яка навчалася згідно із зазначеною угодою і в установленому порядку переведена на навчання за державним замовленням, стипендія призначається і виплачується відповідно до цього Порядку за результатами попереднього семестрового контролю з місяця, що настає за датою її зарахування відповідно до наказу керівника навчального закладу, за п. 4 стипендії призначаються зазначеним у пункті 1 цього Порядку особам за результатами навчання у професійно-технічних і вищих навчальних закладах та виявленою при цьому успішністю. Таким чином, за час навчання у Краснокутському професійному ліцеї [PERSON] за відсутності правових підстав одержала у вигляді стипендії бюджетні кошти у сумі 4930, 62 грн. (.а.с. 15). Звертаючись до суду з позовом позивач послався на ч. 1 ст. 1212 ЦК України та зазначив, що відповідач не є добросовісним набувачем коштів (стипендії) у розумінні ст. 1215 цього Кодексу, оскільки вона умисно при вступі до закладу жодних відомостей про наявність попередньої професійно-технічної освіти не надала. Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Статтею 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи № 6-91цс14 зазначено, що за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, які проведені іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Тобто, змістом презумпції завжди є інформація ймовірна, що у більшості випадків лише допускає можливість її спростування стосовно конкретного випадку. Відповідно до ч. 1, 2 та 3\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 та 3\~ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~ Дослідивши та зіставивши матеріали справи, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, покази свідків , суд доходить до висновку, що наведені докази не містять конкретних фактичних даних про те, що на вимогу приймальної комісії при вступі до навчального закладу відповідачкою було навмисно приховано наявність у неї первинної професійної освіти, отже її помилкове зарахування на навчання у якості учня в межах державного замовлення та нарахування і виплата стипендії проведено добровільно, за відсутності рахункової помилки чи недобросовісності з боку відповідачки. При цьому суд враховую, що у абітурієнта та у освітнього закладу при вступі виникають один до одного, як взаємні права, так і взаємні обовязки, тобто: абітурієнт персонально (один) подає документи, а приймальна комісія (колегіальний орган) зобовязана перевірити, як обставини вступу так і надані документи. Щодо копій довідок т.в.о. директора Краснокутського професійного аграрного ліцею [PERSON] за №103 від 26.05.2015 та за №106 від 02.06.2015 р. (а.с. 50-51), то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. По-перше, надані довідки однозначно не містять конкретних фактичних даних щодо предмету доказування, як то: коли, хто саме та за яких умов встановив наведені в них обставини та безпосередньо ким або чим вони підтверджуються. По-друге, як пояснила у судовому засіданні [PERSON], допитана у якості свідка, вона не є прямим учасником даних відносин та взагалі не памятає відповідачку безпосередньо, ці довідки [PERSON] складені на прохання прокуратури, висновки в довідках зроблені нею лише на підставі типової заяви [PERSON], яку та написала при поданні документів під час вступу (а.с. 10). Будь-яких, конкретних письмових доказів, а саме: вироку у кримінальному провадженні або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, тощо, які б свідчили про цивільно-правові наслідки дій [PERSON] з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою, матеріали справи не містять та у судовому засіданні таких не надано. Отже, зі встановлених судом правові обставин справи не вбачається, що безпідставно набуті кошти (стипендія) відповідачем, на які позивач посилався в позові, знаходяться в безпосередньому причинному звязку з поведінкою [PERSON] (умисними її діями), а тому не вбачається підстав для задоволення позову. На підставі наведено та ст. ст. 1212, 1215 ЦК України,

Outcome: dismissed