Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно договору дарування від 16 вересня 2016 року він став власником будинку [ADDRESS] та власником земельної ділянки розміром 0,0440 га на якій розташований вказаний будинок. Зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачів з проханням добровільно виселитися з належному йому будинку, але вони надалі залишаються проживати в ньому без реєстрації. А тому, позивач просив суд усунути перешкоди у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом примусового виселення з будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, за ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є власником будинку [ADDRESS] та власником земельної ділянки розміром 0,0440 га на якій розташований вказаний будинок., що підтверджується копією договору дарування земельної ділянки від 16.09.2016 року та копією договору дарування житлового будинку від 16.09.2016 року Також, судом встановлено, що відповідачі по справі проживають у вказаному вище будинку без реєстрації, добровільно висилитися з будинку не бажають, чим здійснюють перешкоди позивачу у користуванні власністю. Так, відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї № 4357 від 03.10.2016 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про те, що у буд. [ADDRESS] зареєстрованих не має. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому підлягають виселенню з належному йому будинку, На підставі викладеного,

Outcome: approved