Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він являється власником будинку № 84, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Дарївка, вул. Полтавська. В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача [PERSON], який не проживає за вказаною адресою, а існування його реєстрації порушує права позивача як власника житла, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за мешканця, який фактично не проживає в будинку, та перешкоджає йому праву на відчуження зазначеного будинку. Посилаючись на ст.ст. 391,405 ЦК України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 17 серпня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого 27.01.2000 року на підставі рішення виконкому Дарївської сільської ради від 27.01.2000 року за №4, [PERSON] є власником житлового будинку, яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Дарївка, вул.Полтавська, буд.84. \~ \~ \~ \~Відповідно до акту про не проживання для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації позивача, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [INFO], проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2013 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова\~позиція Верховного\~Суду України\~викладена в\~постанові від\~16\~листопада 2016\~року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417\~ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405\~ч.2\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved