Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилося спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається із: - земельної ділянки площею 2,0864 га (кадастровий номер 1825085200:04:000:0651) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ставецька сільська рада, - земельної ділянки площею 0,2212 га (кадастровий номер 1825085200:05:000:0163) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ставецька сільська рада, інших спадкоємців які мають право та претендують на спадкове майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у попереднє судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги задовольнити повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 14.09.1960 року в с. Леніне (нині Ставки), Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії III-УР № 405511 від 03.10.1960 року, що видане Ленінським сільським ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, його батьками є: батько [PERSON], українець та мати [PERSON], українка, копія зазначеного свідоцтва додається. 02 березня 1994 року, мати позивача, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, а саме: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі жилий будинок з надвірними будівлями, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та мені [PERSON], в рівних частинах кожному. 04 лютого 2008 року померла мати позивача, [PERSON], у віці 81 років в с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 084659, видане виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 06.02.2008 року. В шестимісячний строк після смерті матері позивача, [PERSON], позивач як спадкоємець за заповітом, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини до Радомишльської державної нотаріальної контори, за результатами якої, нотаріусом було заведено спадкову справу. Крім того, спадщину після смерті матері, позивач також прийняв шляхом постійного проживанням з покійною, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував необхідні платежі, отримував кошти за землю, тощо дані факти також підтверджує довідка № 553 від 04.08.2016 року з виконкому Ставецької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Інших спадкоємців крім позивача немає, спадщину ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою більше ніхто не звертався. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивача, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 2,0864 га (кадастровий номер 1825085200:04:000:0651), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 123878 від 17 липня 2003 року, виданий на імя «Василенко Надія Степанівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року; - земельна ділянка площею 0,2212 га (кадастровий номер 1825085200:05:000:0163), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 123877 від 17 липня 2003 року, виданий на імя «Василенко Надія Степанівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивач, як спадкоємець за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що в вищезгаданому Державному акті серії ЖТ № 123878 - міститься виправлення, а інший держакт вважається втрачений, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved