Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.07.2015 року між банком та відповідачем було укладено Договір про встановлення порядку купівлі-продажу автотранспортного засобу, яким відповідачу було передано у власність автомобіль «Mitsubishi Galant», колір чорний, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2378 куб.см. Згідно з п. 3.1 Договору вартість автомобіля складає 48 000,00 грн., оплата якого здійснюється шляхом внесення покупцем коштів на поточний рахунок продавця. Право власності у покупця на автомобіль виникає з моменту здійснення ним повної оплати вартості на рахунок продавця, і передачі автомобіля на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі. 07.07.2015 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] складено акт приймання-передачі транспортного засобу, відповідно до якого банк передав відповідачу вказаний автомобіль. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 року № 169 «Про віднесення ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 року № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до розпорядження № 86-Р від 28.03.2016 року Фондом було створено робочу групу для здійснення перевірки діяльності Банку на предмет доведення банку до неплатоспроможності. Перевірка здійснювалася з 30.03.2016 року по 17.04.2016 року. За результатами перевірки діяльності ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Фондом складено висновок від 18.04.2016 року. Відповідно до п. 9 висновку спірний договір від 07.07.215 року укладено не на користь банку, сума недоотриманого доходу за попередньою оцінкою складає 4 263 400,00 грн., та є нікчемним. За результатами перевірки правочинів (договорів), вчинених банком протягом одного року, а саме з 18.03.2015 року по 17.03.2016 року наказом № 60 від 15.04.2016 року на підставі п. 3 та п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнано нікчемним договір про встановлення порядку купівлі-продажу автотранспортного засобу від 07.07.2015 року, укладеного між банком та [PERSON] Згідно висновку, вартість автомобіля становить 190 000,00 грн., тоді як він був відчужений за 48 000,00 грн., що на 75,73 % відрізняється від ринкової вартості такого автомобіля, а тому Договір є нікчемним. 17.05.2016 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про нікчемність правочину з вимогою повернути автомобіль, а в разі неможливості, відшкодувати його вартість. Дане повідомлення відповідачу не було вручено, конверт повернувся. Банку стало відомо, що 31.05.2016 року автомобіль був відчужений на користь третьої особи. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача 142 000,00 грн. - вартість автомобіля, виходячи з його ринкової вартості на дату укладення нікчемного договору - 190 000,00 грн. В процесі розгляду справи була подана заява про збільшення позовних вимог, якою просив стягнути 187 839,00 грн., так як ринкова вартість автомобіля становила 11 090,00 доларів США, що по курсу НБУ на 07.07.2015 року складає 235 839,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що автомобіль в банку був з 2007 року. Балансова вартість вказано - 0. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених у запереченні, відзиві. Додатково зазначив, що сторона позивача не надала доказів на підтвердження своїх вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Дана справа зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 12.03.2018 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Ухвалою від 16.03.2018 року справа прийнята до провадження. 15.04.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та збільшення позовних вимог. 20.06.2018 року подано відповідь на відзив. 11.07.2018 року подано заперечення. В суді встановлено, що 07.07.2015 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення порядку купівлі-продажу автотранспортного засобу, яким відповідачу було передано у власність автомобіль «Mitsubishi Galant», колір чорний, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2378 куб.см. Згідно з п. 3.1 Договору вартість автомобіля складає 48 000,00 грн. 07.07.2015 року ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] підписано Акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв транспортний засіб - автомобіль «Mitsubishi Galant», колір чорний, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2378 куб.см. 22.04.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб винесено рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та делегування повноважень ліквідатора банку. 28.03.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб винесено розпорядження № 86-Р про проведення перевірки ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна». 18.04.2016 року складено Висновок за результатами перевірки діяльності ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» на предмет доведення банку до неплатоспроможності, Відповідно до п. 9 висновку спірний договір від 07.07.215 року укладено не на користь банку, загальна сума недоотриманого доходу за попередньою оцінкою, включаючи спірний договір, складає 4 263 400,00 грн., та є нікчемним. Позивач просить суд стягнути з відповідача 187 839,00 грн. посилаючись на те, що згідно інформації щодо середньо ринкової вартості вказаного автомобіля, наданої суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки», виходячи із даних Бюлетня Автотоварознавця № 84 від серпня 2015 року середньо ринкова вартість транспортного засобу такої ж марки та моделі, також року випуску, комплектації, як і спірний автомобіль становить 11 090,00 доларів США, що по курсу НБУ на дату 07.07.2015 року складає 235 839,00 грн. Оскільки, автомобіль був проданий відповідачем третій особі, вважають, що з відповідача слід стягнути недоотриману різницю. На підтвердження вартості автомобіля надано лист ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки», де зазначено, що згідно даних Бюлетнів Автотоварознаця № 84 від серпня 2015 року, № 85 від жовтня 2015 року та № 87 від лютого 2016 року середня ринкова вартість транспортного засобу «Mitsubishi Galant», 2007 року випуску, станом на 07.07.2015 року становить 11 090,0 доларів США, що по курсу НБУ складає 235 839,00 грн. Дана інформація не є висновком про ринкову вартість транспортного засобу, адже визначена в середньому для автомобіля певної марки та моделі, року випуску, та не враховує індивідуальні особливості транспортного засобу, такі як: пробіг, фізичний стан, наявність додаткового встановленого обладнання, тощо. Крім того, оцінювачем не проводився візуальний огляд автомобіля. З наданих відповідачем документів встановлено, що 07.07.2015 року ТОВ «АКР-Консалт» на замовлення Банку був складений Висновок (акт) з експертної оцінки автомобіля - «Mitsubishi Galant», колір чорний, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER]. Згідно даного висновку автомобіль технічно справний, пробіг - 237 тис. км, строк експлуатації - 8 років, має пошкодження двигуна, ходової, КПП, потребує капремонту, салон потребує відновлення, наявна корозія кузовних деталей. Вартість автомобіля - 48 000,00 грн. 07.07.2015 року на замовлення [PERSON] ТОВ «Оціночна компанія «Конкордія» складено висновок оцінки спірного автомобіля, згідно якого ринкова вартість становить 47 156,00 грн. Згідно додатків до висновку, автомобіль порубує ремонту на суму 142 804,98 грн. У відповідності зі статтею 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» однією з підстав нікчемності правочинів є випадок, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком) або зобов'язаний здійснити та дії в майбутньому відповідно до умов. По даній справі сторона позивача не надала до суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Лист ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки» не є належним та допустимим доказом, оскільки він не є висновком. Крім того, інформація щодо ринкової вартості спірного автомобіля надана з бюлетенів, визначена в середньому для автомобіля певної марки та моделі, року випуску, та не враховує індивідуальні особливості транспортного засобу, такі як: пробіг, фізичний стан, наявність додаткового встановленого обладнання, тощо. Крім того, оцінювачем не проводився візуальний огляд автомобіля. Тобто, вказана позивачем вартість спірного автомобіля, є припущенням. Викладене вище дає підстави суду для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed