Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив визначити в натурі у спільній частковій власності частки співвласників [PERSON] (19/20) та [PERSON] (1/20) у домоволодінні № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області. В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті позивач змінив позовні вимоги і просив припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області та вважати належними на праві особистої приватної власності: [PERSON] в цілому житловий будинок, позначений на плані літерою «Б», погріб, позначений на плані літерою «В», літній душ, позначений на плані літерою «Г», туалет, позначений на плані під літерою «Д», літню кухню, позначену на плані під літерою «Ж», що розташовані за адресою вул.Комуністична, № 19 в м.Марганець Дніпропетровської області; [PERSON] в цілому недобудований житловий будинок готовністю 36%, позначений на плані під літерою «Е», що розташований за адресою вул.Комуністична, № 19 в м.Марганець Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19/20 частин домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області належить йому на праві спільної часткової власності, а саме: житловий будинок, позначений на плані літерою «Б», погріб, позначений на плані літерою «В», літній душ, позначений на плані літерою «Г», туалет, позначений на плані під літерою «Д», літня кухня, позначена на плані під літерою «Ж». Відповідачці у вказаному домоволодінні належить 1/20 частка, а саме: недобудований житловий будинок готовністю 36%, позначений на плані під літерою «Е». Право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно із зазначенням розміру частки та майна, що її складає. У звязку з неприязненими стосунками, що виникли у нього з [PERSON], вважає за необхідне визначити для свого нерухомого майна окрему адресу, однак це не є можливим, оскільки згідно реєстраційних та технічних документів він та відповідачка є співвласниками домоволодіння по вул.Комуністичній, 19. Він бажає мати свою частку в особистій власності та припинити право спільної часткової власності з [PERSON] у даному домоволодінні. Так як частки кожного із співвласників юридично визначені правовстановлюючими документами та внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виділяти в натурі належні йому та відповідачу частки немає потреби, кожен з них користується конкретним нерухомим майном, вважає за необхідне в судовому порядку припинити право спільної з відповідачем часткової власності у домоволодінні по вул.Комуністичній, 19 в м.Марганець Дніпропетровської області. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали й заперечували проти його задоволення з тих підстав, що майно між сторонами вже поділено в натурі, а тому згідно з положеннями ст.367 ЦК України право спільної часткової власності на домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області фактично припинено і не потребує визнання факту припинення в судовому порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.6-11) домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області складається з: - житлового будинку цеглового, 1978 року побудови, позначений на плані під літерою «Б», - недобудованого житлового будинку цеглового, 1994 року побудови, позначеного на плані під літерою «Е», 36% готовності, - сараю глинобитного шлакоблочного, 1958 року побудови, позначеного на плані під літерою «А1», - погрібу цеглового, позначеного на плані під літерою «В», - туалету, позначеного на плані під літерою «Д», - літнього душу, позначеного на плані під літерою «Г», - літньої кухні, позначеної на плані під літерою «Ж» - споруд (водопровід, огорожі, замощення). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 березня 2015 року (а.с.64-66): - [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 19/20 часток домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області. Підстава виникнення права власності: свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння, б/н, видане Виконавчим комітетом Марганецької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області 08 вересня 1981 року на підставі рішення виконкому № 223 від 22 квітня 1980 року (а.с.4), свідоцтво про право на спадщину № 1568, видане державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори 27 квітня 1983 року (а.с.5) - [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/20 частка зазначеного домоволодіння. [PERSON] стала власником 1/20 частки домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 260. Згідно вказаного договору [PERSON] придбала в [PERSON] 1/20 частину домоволодіння, розташованого в м.Марганець Дніпропетровської області по вул.Комуністичній, 19, на земельній ділянці розміром 1735 м.кв. В користування набувача входить: недобудований житловий будинок цегловий, позначений на плані під літ» Е» - 36% готовності розміром житлової площі 30 кв.м., споруди (а.с.63). До набрання чинності Цивільним кодексом України від 16 січня 2003 року №435-ІV, відносини, що виникали з приводу спільної часткової власності, регулювалися Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) . Відповідно до ст.113 вказаного кодексу володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобовязаннях, повязаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні. Відповідно до ст.118 вказаного Кодексу, якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обовязкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок. Відповідно до ст.358 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Судом встановлено, що згідно договору конкретного користування від 18 листопада 1980 року (а.с.44-45), посвідченого державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1392, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], володіючи в нерівних частках домоволодінням, яке розташоване в м.Марганець, вул.Комуністична, 19, встановили порядок користування вказаним домоволодінням, а саме: - в користування [PERSON] та [PERSON] входить житловий будинок літ.А-1, сарай літ.А-2, водопровід № 5, ? частина огорожі № 1, замощення П-У, огорожі 2,3, погріб літ.В, туалет літ.Д, літній душ літ.Г, що складає 19/20 часток домоволодіння; - в користування [PERSON] входить: житловий будинок літ.А, водопровід № 4, ? частина огорожі № 1, сарай літ.Б, що складає 1/20 частину домоволодіння. 31 січня 2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/20 частину домоволодіння, розташованого в м.Марганець Дніпропетровської області по вул.Комуністичній, 19, на земельній ділянці розміром 1735 м.кв. Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] отримала в користування недобудований житловий будинок цегловий, позначений на плані під літ» Е» - 36% готовності розміром житлової площі 30 кв.м., споруди. Отже, на час розгляду цивільної справи сторони користуються чинним договором конкретного користування від 18 листопада 1980 року, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановили порядок користування домоволодінням, яке розташоване в м.Марганець, вул.Комуністична, 19. Для [PERSON] вказаний договір конкретного користування є обовязковим відповідно до вимог ч.3 ст.358 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Аналіз вказаної статті показує, що поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності і юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Закон встановлює обовязкову вимогу щодо укладення договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Отже, необхідною умовою припинення права спільної часткової власності за ст.367 ЦК України є поділ спільного майна в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, а також укладення і нотаріальне посвідчення договору поділу. Однак, позивач просить припинити право спільної з відповідачем часткової власності у домоволодінні по вул.Комуністичній, 19 в м.Марганець Дніпропетровської області на підставі ст.367 ЦК України без вимоги про поділ майна між співвласниками, й зазначає, що виділяти в натурі належні йому та відповідачу частки немає потреби, оскільки вони вже виділені. При цьому в судовому засіданні представник позивача звернув увагу суду на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 квітня 2015 року (а.с.72), згідно якого у графі «Додаткові відомості» зазначено, що «19/20 частин складається з житлового будинку під літерою Б, погріб під літерою В, літній душ під літерою Г, літня кухня під літерою Ж та споруди. Суд не вважає даний запис в графі «Додаткові відомості» належним доказом поділу майна в натурі між співвласниками, оскільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не містить посилання на підставу внесення в графу «Додаткові відомості» інформації щодо складу 19/20 частин домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області, які належать [PERSON], і позивачем не надано суду інших доказів того, що домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області поділене в натурі, і між сторонами укладено договір про поділ зазначеного нерухомого майна. Крім того, стаття 367 ЦК повязує припинення права спільної часткової власності з поділом в натурі майна, а не часток. Суд не приймає до уваги та відхиляє доводи представника відповідача, що домоволодіння № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець Дніпропетровської області фактично поділене між співвласниками, а отже право спільної часткової власності відповідно з вимогами ст.367 ЦК України вважається припиненим. З вказаною позицією суд не погоджується, оскільки відповідачем також не доведено факт поділу майна в натурі. Матеріали цивільної справи містять лише договір конкретного користування від 18 листопада 1980 року, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановили порядок користування домоволодінням № 19 по вул.Комуністичній в м.Марганець. Договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності не є підставою для припинення права спільної часткової власності. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд констатує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу свої позовних вимог, а саме: не доведено факту поділу між співвласниками в натурі майна, яке є у спільній частковій власності, що є підставою для припинення права спільної часткової власності в розумінні ст.367 ЦК України. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до\~\~висновку, що оскільки майно, яке перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача, не поділено, й позивачем не наведено інших підстав для припинення права спільної часткової власності, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.356, 358, 367 ЦК України,

Outcome: dismissed