overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь 34333,42 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення, вказавши, що квартира [ADDRESS] , власниками (наймачами) якої є відповідачі, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. Відповідачі допустили заборгованість за надані їм позивачем послуги централізованого опалення. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2020 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідачі не надали суду відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що 27.02.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги для надання позивачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у вищезазначену квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на споживачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , а також користувалися послугами позивача з централізованого опалення, від отримання послуг не відмовлялися. Таким чином, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідачі не виконували належним чином, своєчасно не вносили необхідні платежі, чим порушили права позивача і допустили заборгованість станом на 01.06.2020 року в сумі 34333,42 грн., що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з травня 2014 року по березень 2014 року в розмірі 43644,68 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що 14.03.2016 року був звільнений із займаної посади машиніста крану автомобільного 6-го розряду вишкомонтажного цеху у зв'язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП. При звільненні відповідачем нараховано за період з травня 2014 р. по березень 2016 р. заборгованість по заробітній платі в сумі 43644,68 грн., проте до цього часу не виплачено. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. З 21.12.2007 року по 14.03.2016 року позивач [PERSON] працював у ТОВ «Голден Деррік», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7-12, 14). Наказом №36-к від 14.03.2016 року звільнений з посади машиніста крану автомобільного 6-го розряду вишкомонтажного цеху з 14.03.2016 р. у зв'язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 14). Після звільнення позивачу повернули належним чином оформлену трудову книжку, проте в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі. Відповідно до довідки ТОВ «Голден Деррік» №25 від 22.03.2016 р. розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати позивачу за період з травня 2014 р. по березень 2016 р. становить 43644,68 грн. (а.с. 13). Це свідчить про те, що відповідачем визнається факт наявності заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, вимога позивача про стягнення частини невиплаченої заробітної плати на день звільнення у розмірі 43644,68 грн. обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку або до закінчення ним навчання, посилаючись на те, що вона з 01 вересня 2013 року навчається на денній формі навчання в Богуславському гуманітарному коледжу ім.І.С.Нечуя-Левицького Київської області та потребує матеріальної допомоги, а відповідач являється її батьком і зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку, яка продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із довідки навчального закладу №97 від 09.04.2014 року видно, що [PERSON] дійсно являється студенткою 2 курсу денної форми навчання Богуславського гуманітарного коледжу ім.І.С.Нечуя-Левицького. Навчається з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.ст.191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст.130, 174 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на його утримання, оскільки він продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх її доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином 23-річного віку або до закінчення ним навчання, посилаючись на те, що він з 01 вересня 2013 року навчається на денній формі навчання в Таращанському агротехнічному коледжу Київської області та потребує матеріальної допомоги, а відповідач являється його матір'ю і зобов'язана матеріально утримувати свого сина, який продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча судом була повідомлена про час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із довідки навчального закладу №1293 від 25.02.2014 року видно, що [PERSON] дійсно являється студентом 2 курсу денної форми навчання Таращанського агротехнічного коледжу. Навчається з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.ст.191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 215, 218, 226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на його утримання, оскільки він продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином 23-річного віку або до закінчення ним навчання, посилаючись на те, що він з 01 вересня 2011 року навчається на заочній формі навчання в державному навчальному закладі: ПрАТ «ВНЗ «[PERSON] управління персоналом» за спеціальністю «Облік та аудіт», а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач являється його батьком і зобов’язаний матеріально утримувати свого сина, який продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з’явився, але письмово повідомила суд про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги частково змінив та просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини його доходів. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з’явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із довідки навчального закладу №31 від 28.10.2014 року видно, що [PERSON] дійсно навчається на заочній формі навчання в ПрАТ «ВНЗ «[PERSON] управління персоналом» за спеціальністю «Облік та аудіт» і навчається на базі Представництва «Богуславський інформаційний центр». У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.ст.191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст.130, 174, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач являється матірю дітей, які на даний час проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні. Мати не виконує свого обовязку матеріально утримувати своїх дітей, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на їх утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі та без застосування технічних засобів, свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча була повідомлена про час слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матірю двох дітей: дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ №121343 та дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ №149985. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що оскільки відповідач являється матірю двох дітей, то повинна сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини її доходів та до досягнення ними повноліття. На підставі ст.ст.180, 182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач являється матір'ю дитини, яка на даний час проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Мати не виконує свого обов'язку матеріально утримувати свою дочку, тому відповідач повинен сплачувати йому аліменти на її утримання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, посилаючись на вищенаведені обставини та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та просила суд про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини її доходів, оскільки має мінімальний розмір заробітної плати та не бажає надавати кошти особисто позивачу, який надалі використає їх при грі на гральних автоматах, а не на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю дитини: дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Із акту обстеження житлово-побутових умов від 19 жовтня 2015 року видно, що при огляді житлової квартири [ADDRESS] наявні всі побутові умови для проживання малолітньої [PERSON], [INFO]. Із характеристики на [PERSON] вбачається, що вона навчається у 3 класі Ірпінської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів художнього профілю №1 ім. А.С.Макаренка, яка проживає з батьком. Ставлення батька до дитини, до навчання, доручень школи та вчителів, позитивне. Батько приділяє багато уваги вихованню та навчанню дівчинки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що оскільки на даний час дитина проживає з позивачем в м. Ірпінь Київської області та знаходиться на утриманні батька, а відповідач являється матір'ю дитини, і має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому повинна надавати дитині матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини її доходів та до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.180, 182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач являється матір'ю дитини, яка на даний час проживає разом з ним та знаходяться на його утриманні. Мати не виконує свого обов'язку матеріально утримувати свого сина, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на його утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, без застосування технічних засобів, не заперечував проти винесення заочного рішення, свої позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча судом була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю дитини: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що оскільки відповідач являється матір'ю дитини, то повинна сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/4 частини її доходів з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст.180, 182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 28 серпня 2004року народження у розмірі 1/3 частини її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач являється матірю дітей, які на даний час проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Мати не виконує свого обовязку матеріально утримувати своїх дітей, тому відповідач повинна сплачувати аліменти на їх утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі та без застосування технічних засобів, свої позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча була повідомлена про час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матірю дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.17) розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд вважає, що оскільки відповідач являється матірю двох дітей, то повинна сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини її доходів та до досягнення ними повноліття. На підставі ст.ст.180, 182, 191 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що у позивача виховується [PERSON] [INFO], який перебуває на повному державному забезпеченні. Відповідач ухиляється від виховання дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved