Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 20 554.02 гривен та судовий збір (а.с.2). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 002-15237-180911 від 18.09.2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], банк відкрив останньому картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї, здійснював її обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до договору на умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відкрив відповідачу Кредитну лінію на загальну суму 100 000.00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 4 700.00 грн.. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по тілу кредиту відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Дельта Банк» станом на 13.10.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 20 554.02 гривен. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.13). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника в заочному порядку (а.с.2). Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.13). Повідомлений належним чином, про що в справі є докази (а.с.15). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.2 зворотна сторінка). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що 18.09.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», який був перейменований у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.9-10), тобто позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 002-15237-180911, згідно якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї. Кредитна лінія позивачем відкрита на загальну суму 100 000.00 грн. та на день укладання договору було встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 4 700.00 грн., зі сплатою відсотків за ставками, які зазначені в Тарифах (а.с.4-5). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з анкети позичальника та Тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic неіменна(а.с.6,7). Згідно п.1.6 кредитного договору, кошти кредитної лінії та власні кошти Клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються клієнтом у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання клієнтом своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не передбачені діючим законодавством. Пунктом 2.1. договору передбачено, що моментом надання Банком клієнту кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів клієнта. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами вперше 22.09.2011 року, знявши з кредитної картки кошти в розмірі 3 400.00 гривен. Потім частково погашаючи кредит, знову ж використовував кредитні кошти. Станом на 01.10.2014 року, коли відповідачем було здійснено останній платіж за кредитним договором у сумі 300.00 гривен, несплаченим залишилось тіло кредиту в розмірі 11 656.41 гривен (а.с.3). У відповідності до умов кредитного договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.10.2014 року має заборгованість - 20 554.02 грн., в тому числі: - тіло кредиту - 11 656.41 гривен; - прострочене тіло кредиту - 3 743.59 гривен; - заборгованість за відсотками - 0.00 гривен; - заборгованість за комісіями - 5 154.02 гривен. З огляду на викладене, відповідачем порушені умови договору, що призвели до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом надання суду доказів та доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. На підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача судовий збір у розмірі 243.60 гривен.

Outcome: approved