overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачкою знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року, актовий запис № 6. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що зроблено актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що в результаті перевірок, проведених представниками Скадовського РЕЗ і ЕМ за адресою: вул. П.Комуни, 5/1 м. м. Скадовськ Херсонської області, де мешкає [PERSON] (особистий рахунок було відкрито на [PERSON]Л.), виявлено порушення п.п. 3, 19, 42 «Правил користування електричною енергією для населення» шляхом самовільного підключення до електричних мереж енергопостачальника шляхом пошкодження ізоляції на ввідному проводі будинку та без облікове використання електричної енергії. Згідно п. 3.3-3.7 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», завдані збитки складають 5103,79 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану шкоду та 243,60 грн. сплачених судових витрат. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, заявою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути у її відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч.1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Актів про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 224356 від 12.12.2014 року, № 224699 від 28.01.2015 року та № 225674 від 26.05.2015 року за адресою: вул. П.Комуни, 5/1 м. Скадовськ Херсонської області виявлено самовільне підключення до електричних мереж енергопостачальника шляхом пошкодження ізоляції на ввідному проводі будинку та без облікове використання електричної енергії. Перевірки здійснені в присутності трьох працівників позивача та відповідача. У відповідності до п. 53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Згідно розрахунку збитків за Актами № 224356 від 12.12.2014 року, № 224699 від 28.01.2015 року та № 225674 від 26.05.2015 року відповідно п.п. 3.3, 3.5 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» розмір шкоди завданої позивачеві відповідачем складає 5103,73 грн. за період з 15.10.2014 року по 26.05.2015 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями майну юридичної особи відшкодовується особою, яка її завдала в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 02.03.2015 по 02.12.2015 р. він працював в Білоцерківському цеху ПАТ « Укрвторчормет» на посаді інженера з ремонту обладнання. Згідно наказу № 107 від 02.12.2015 р. позивача було звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін в зв»язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю. В порушення вимог трудового законодавства України відповідач не виплатив позивачу розрахунок при звільненні, в тому числі заборгованість по заробітній платі . Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача розрахунок при звільненні в сумі 8 768,79 грн , компенсацію за час затримки розрахунку в сумі 9 000 грн та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не з»явився, до суду надійшла його заява про зменшення позовних вимог та розгляд справи за відсутності позивача. Згідно уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 1 304,98 грн компенсації за час затримки розрахунку. Відповідач направив до суду заяву про часткове визнання позову в сумі 1 304,98 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, вказав, що розрахунок при звільненні позивачеві виплачено у повному обсязі 05.04.2016 р., просив розглянути справу за відсутності його представника. Згідно ст174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. По справі встановлено, що з 02.03.2015 по 02.12.2015 р. позивач [PERSON] працював в Білоцерківському цеху ПАТ « Укрвторчормет» на посаді інженера з ремонту обладнання. Згідно наказу № 107 від 02.12.2015 р. позивача було звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін . Встановлено, що в день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачу у повному обсязі 05.04.2016 р. Затримка розрахунку мала місце в зв»язку з важким фінансовим станом підприємства. Сторони погодилися про розмір компенсації за час затримки розрахунку в сумі 1 304 грн 98 коп. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні праціника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або упоавноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку в сумі 1 304 грн 98 коп, а також на користь держави на підставі ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 03.06.2014 року по 19.06.2014 року [PERSON] незаконно привласнила грошові кошти у загальній сумі 7110 грн. 22 коп., які не повернуті до теперішнього часу, та вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 04.08.2014 року визнана винуватою по ч.1, 3 ст. 191 КК України, у зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] вказану матеріальну шкоду, завдану злочином. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 668/10845/14-к (н/п № 1-кп/668/383/14), суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], будучи з 21.02.2014 року призначеною посадовою особою-касиром торгового об'єкта ТОВ «Таврія-В» філіалу «Херсонський» ПП «Таврія-Плюс», розташованого за адресою: м.Херсон, вул. 49 ХГД, 24, яка обслуговувала покупців відповідно за стандартами, установленими в компанії, дотримуючись правил ведення касових операцій, будучи матеріально відповідальною особою, яка несла матеріальну відповідальність за збереження довірених їй торговим об'єктом ТОВ «Таврія-В» матеріальних цінностей, переслідуючи прямий умисел, направлений на привласнення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисних мотивів, у період з 03.06.2014 року по 19.06.2014 року, використовуючи касову програму на своєму робочому місця, шляхом здійснення операції з ануляції чеків через робочий комп'ютер ТОВ «Таврія-В», знаходячись за адресою: м.Херсон, вул. 49 ХГД, 24, незаконно привласнила грошові кошти у загальній сумі 7110 грн. 22 коп., чим спричинила позивачу матеріальну шкоду на вказану суму, за що вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 04.08.2014 року визнана винуватою по ч.1, 3 ст. 191 КК України. Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України особа, яка вчинила злочин, відшкодовує завдану нею шкоду майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, позивачу до теперішнього часу невідшкодована матеріальна шкода в загальній сумі 7110 грн. 22 коп. За вказаних обставин, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази суд вважає позов обґрунтованим та в силу ст.ст. 1166, 1177 ЦК України таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.06.1993 року перебуває в шлюбі з відповідачем, мають спільних дітей, які вже повнолітні, сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, втрату почуттів, а тому позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.06.1993 року, діти сторін вже повнолітні. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом та зазначив, що в її сім»ї відсутнє взаєморозуміння з дружиною, відсутні спільні вподобання, втрачено почуття любові і поваги. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Клопотань щодо зміни прізвища суду не надходило, а тому після розірвання шлюбу прізвище відповідача - «Яременко». На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся\~\~ до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що\~ з 05.09.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають,\~ спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття,\~ а тому позивач просить шлюб розірвати. \~\~\~\~\~\~\~ Позивач\~ в судове засідання не зявився,\~ подав суду заяву в якій вказав,\~ що\~ позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.\~ Відповідач в судове засідання не зявилася,\~\~ про день та час розгляду даної справи була повідомлена\~ належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила,\~ та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена\~ належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 05.09.2011 року зареєстрували шлюб, від шлюбу дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, в сімї виникають сварки,\~ тривалий час сторони проживають окремо.\~ Позивач зазначив,\~ що збереження сімї неможливе і дане суперечить його інтересам, сімя розпалася остаточно.\~ \~ Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. \~ Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому\~ судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 07.07.1979 року перебуває в шлюбі з відповідачем, мають спільних дітей, які вже повнолітні, сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, втрату почуттів, а тому позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки постійно працює в м. Києві. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача за договором, підтримала позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 224 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.07.1979 року, діти сторін вже повнолітні. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи, поясненнями представника позивача. Представник позивача суду пояснила, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні вподобання, втрачено почуття любові і поваги, шлюб носить формальний характер, позивач більшість часу перебуває в м. Києві, близько двох років подружжя [PERSON] не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Клопотань щодо зміни прізвища суду не надходило, а тому після розірвання шлюбу прізвище відповідача - «[PERSON]». Судові витрати за клопотанням представника позивача, залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09.06.1990 р. він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними за спільні кошти було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачкою. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось і на даний час вони припинили шлюбно сімейні відносини та ведення спільного господарства. А тому, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири та 1/2 частини залишити за відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просив визнати за ним право власності на 1/3 частини квартири, а за відповідачкою визнати право власності на 2/3 частини даної квартири та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, направила до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, позов визнала в повному обсязі та просила слухати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.06.1990 року. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.12.1994 р. сторонами за спільно нажиті кошти була придбана трьохкімнатна квартира, розташована за адресою [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачкою. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини \\ навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо\\ самостійного заробітку\\ доходу\\. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне позов задовільнити та визнати за позивачем право власності на 1\\3 частини вказаної вище квартири, а за відповідачкою визнати право власності на 2/3 частини квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved