Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 432, є власником будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку також зареєстрована [PERSON] , відповідач у справі, яка є попереднім власником будинку за зазначеною адресою. При цьому відповідач з моменту укладення договору купівлі-продажу не проживає за вказаною адресою, не оплачує комунальні послуги, не бере участі в його утриманні. Посилаючись на вищевказане, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним будинком, а витрати по справі просив покласти на нього. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. На підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2019 позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 21-23). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. За змістом цієї правової норми право власника будинку, членів його сім`ї та інших осіб користуватись цим помешканням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок, а із припиненням права власності особи втрачається й право користування приміщенням. Відповідно до п. 10 зазначеного договору купівлі-продажу, його сторони домовилися, що продавець повинен виписати всіх осіб з відчужуваного житлового будинку через тридцять діб після підписання цього договору, та передати будинок для безперешкодного користування покупцю, звільнивши від речей домашньої обстановки та вжитку через сім діб після підписання цього договору. Однак відповідач залишається зареєстрованою у вказаному будинку та з липня 2019 року в ньому не проживає, що вбачається з комісійного акту про підтвердження факту фактичного не проживання від 30.06.2021 (а.с. 12). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що ними передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь- яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач втратила право на користування будинком [ADDRESS] . Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved