Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом і\~просить визнати\~за \~ним в\~порядку спадкування\~за заповітом\~право власності\~на земельну\~ділянку \~площею 2,9117 га, розташовану на території Сотницької сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, правонаступником якої є Моринська сільська рада, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178808. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку, але через те, що правовстановлюючий документ втрачений не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Заяви про прийняття спадщини за законом також подали сестри [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову. Від Моринської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Пояснила, що заповіт не є справедливим, оскільки батька доглядала сестра. Зазначила, що вона не являється пенсіонеркою, інвалідності немає. Третя особа [PERSON] заперечила проти задоволення позову з підстав, зазначених [PERSON]. Зазначила, що вона не являється пенсіонеркою, інвалідності немає. Суд,\~вислухавши пояснення\~ представника позивача, третіх осіб, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Частиною 1\~ст.16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 08 лютого 2016 року в с.Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №313904 (а.с.12). Померлий залишив заповіт від 07.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], яким усе своє майно заповів своєму сину [PERSON] (а.с.10). Позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №85/2016 від 20.07.2016 року, крім [PERSON] заяви про прийняття спадщини подали спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9117 га, розташовану на території Сотницької сільської ради, правонаступником якої є Моринська сільська рада, підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №178808, але оригінал даного державного акту втрачений (а.с.15). Тому позивачем розміщено оголошення у газеті «Надросся» №51 від 14.09.2017 року про втрату вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.18). 15 травня 2018 року приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку втрачений (а.с.13). За [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 2,9117 га, кадастровий номер 7122588601:01:011:0004 (а.с.17). Згідно розпорядження районної державної адміністрації №295 від 20.09.2004 року по Сотницькій сільській раді затверджено розмір земельної частки (паю) 2,64 га, вартість - 10056,34 грн, проіндексована вартість становить земельної ділянки станом на 01.01.2018 року становить 84699,31 грн (а.с.16). Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи п рипиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У разі втрати, пошкодження державного акту про право приватної власності на земельну частку (пай), за роз'ясненням п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», аналогічного порядку видачі нового державного акту на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до\~ст.6 Європейської Конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Що стосується заперечень третіх осіб [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову, то згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), але судом встановлено, що треті особи [PERSON] та [PERSON] не мають права на обов'язкову частку. Посилання третіх осіб на те, що заповіт від 07.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], яким [PERSON] усе своє майно заповів своєму сину [PERSON] є несправедливим, оскільки батька не доглядав [PERSON] є безпідставним, оскільки заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що закріплено в ст.1233 ЦК України. За життя померлий [PERSON] зробив розпорядження про те, що все своє майно заповідає своєму сину [PERSON], вказаний заповіт недійсним не визнавався. За таких обставин, враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, про що заведена спадкова справа, але державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений і тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно вимог закону цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку є законними і задовольняє позов.

Outcome: approved