Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 21.08.1985 року, зареєстрованим в реєстрі за №2853 йому належить житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці, площею, закріпленій за колгоспом імені Карла Маркса, Болградського району, Одеської області. Даний договір було укладено з продавцем [PERSON], в письмовій формі, та нотаріально посвідчений. В силу своєї юридичної необізнаності, він даний договір не реєстрував в КП «Болградське БТІ». З моменту укладання договору і по теперішній час, він позивач разом зі своєю сім'єю проживає в названому житловому будинку. У 2011 році він, позивач приватизував земельну ділянку, на якій розташований його будинок. У 2012 році Василівська сільської ради Болградського району Одеської області за наслідками розгляду його заяви, прийняла рішення про видачу на його, позивача ім'я свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. На даний час, він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на належний йому будинок, з тих підстав, що догові купівлі-продажу своєчасно не був зареєстрований в КП «Болградське БТІ», а також в зв'язку з відсутністю адреси розташування будинку в даному договорі. Дані обставини спонукали його звернутися до суду за захистом свого порушеного, не визнаного права власності на належний йому житловий будинок. Позивач в судове засідання не прибув, повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.19). Надав заяву, якою підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, та просив справу розглянути у його відсутність (а.с.23). Василівська сільська рада Болградського району Одеської області в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.17, 20-21). Будь-яких заяв пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.19). До суду подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.24, 25-28). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було укладено 21.08.1985 року договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого в с.Василівка, Болградський район, Одеська область, житловою площею 54 кв.м., який посвідчений державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі№2853 (а.с.4-5). Внести зміни в договір він не може, так як продавець помер. Донька продавця у спадок не вступала, так як цей будинок вже не був власністю її батька на момент смерті. Втім відповідачка, яка є донькою продавця [PERSON], та спадкоємцем за законом (а.с.24-28) підтвердила особистою заявою, що дійсно її батько продав будинок за адресою: [ADDRESS]. Василівська сільської ради Болградського району Одеської області 29.11.2012 року прийняла рішення за №94 про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на ім'я позивача [PERSON] (а.с.6) 05 грудня 2012 року на даний житловий будинок виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ», в якому зазначено, що [PERSON] є власником домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до державних актів: - від 23 грудня 2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0749 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). - від 23 грудня 2011 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.10). Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.04.2013 року за № 695 вбачається, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). На підставі розпорядження Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від №15.02.2016 за №4/А [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с.17). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, та отримавши довідку Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.04.2013 року за № 695 на цей житловий будинок, а також рішення сільської ради про видачу свідоцтва про право власності на цей будинок на його позивача ім'я, не може вчинити реєстрацію прав на нерухоме майно, в зв'язку з чим порушуються його права як власника. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved