Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названою позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 31 жовтня 2014 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 22500 доларів США строком до 01 грудня 2016 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач написав розписку, згідно якої строк повернення позики становить 01 грудня 2016 року з щомісячною сплатою відсотків в сумі 12% річних з суми 15000,00 доларів США, що становить 1800 доларів США в рік та 24 % річних з суми 7500 доларів США, що становить 1800 доларів США в рік. З 01 січня 2015 року відповідач відмовився сплачувати відсотки за користування позикою. На день звернення до суду відповідач не сплатив позивачу відсотки за користування позикою в загальному розмірі 3600 доларів США, що становить 85824 гривень з перерахунку по офіційному курсу НБУ, де курс долара США на день звернення до суду складає 23,84 гривень за 1 долар. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою в сумі 85 824 гривень.та сплачені ним судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача за довіреністю звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання призначене на 02 лютого 2016 року не з'явився, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подавав. Суд, за відсутності заперечень представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. По справі встановлено, що 31 жовтня: 2014 року позивач позичив відповідачу грошові кошти в загальній сумі 22500 доларів США строком до 01 грудня 2016 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач написав розписку, згідно якої кінцевий строк повернення позики становить 01 грудня 2016 року з щомісячною сплатою відсотків в сумі 12% річних з суми 15000,00 доларів США, що становить 1800 доларів США в рік та 24 % річних з суми 7500 доларів США, що становить 1800 доларів США в рік. З 01 січня 2015 року відповідач не сплачував відсотки за користування позикою. На день звернення до суду відповідач не сплатив позивачу відсотки за користування позикою в загальному розмірі 3600 доларів США. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або без\-оплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його най\-менування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, виходячи зі змісту ч.1\~ст.1048 ЦК України\~сторони договору позики самостійно встановлюють розмір, методику обчислення процентної ставки за договором й порядок одержання процентів. Отже, сторони можуть вибрати просту форму нарахування процентів і в цьому випадку вони нараховуються лише на суму позики, або більш складну форму, згідно з якою проценти нараховуються і на нараховані, але невиплачені проценти. Враховуючи викладене, позикодавець має право стягнути з позичальника, крім самої позики, проценти за користування позикою в розмірі, встановленому в договорі. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Таким чином, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, від\-повідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор про\-тягом усього часу до встановленого догово\-ром строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено судом, в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання в частині сплати процентів за вказаним договором належним чином не виконав. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що відповідач взяті на себе за договором позики зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача прострочені проценти за договором позики. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ста\-тей 192, 533 ЦК України дає підстави для вис\-новку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його вико\-нання, є національна валюта України гривня. Отже, у національній валюті України підлягають обчисленню та стягненню й інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивіль\-них справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі № 6-79цс14). Станом на день ухвалення рішення ( 02 лютого 2016 року) курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України, становить: 100 доларів США = 2544.8377 гривень. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 91614 (девяносто одну тисячу шістсот чотирнадцять) грн. 16 коп. ( 3600 : 100 х 2544.8377 = 91614,16). Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то вимоги щодо відшкодування судового збору в розмірі 858,24 грн. також підлягають задоволенню згідно ст. 88 ЦПК України. Таким чином,

Outcome: approved