Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про\~стягнення заборгованості\~зазначаючи,\~що 23.02.2012\~[PERSON]\~отримав кредит\~у розмірі\~7\~800,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 05.12.2018 виникла заборгованість у розмірі 39 655,59 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9 338,55 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14\~843,97 грн.; заборгованості за пенею 13 108,52 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1864,55 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 11 січня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року по справі постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи на 29.03.2019 та 18.04.2019 шляхом спрямування на адресу його зареєстрованого місця проживання судових повісток, від отримання яких адресат відмовився, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту клопотання доданого до позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 36), а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що 23.02.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в Анкеті-заяві від 23.02.2012 (а.с. 11-27). Станом на 05.12.2018 заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 23.02.2012 становить 39 655,59 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9338,55 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14843,97 грн.; пені 13108,52 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1864,55 грн. (а.с. 6-10). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 23.02.2012. Разом з тим, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 13 108,52 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1864,55 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Отже вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. В довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 12). Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання становить 9338,55 грн. заборгованість за тілом кредиту та 14843,97 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 1209,13 грн. (9338,55 + 14843,97 Х 5% : 100 = 1209,13 грн.). Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 23.02.2012 в загальній сумі 25 891,65 грн., яка складається з: 9338,55 грн. заборгованість за тілом кредитом; 14 843,97 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1209,13 грн. штраф (процентна складова). Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1254,22 грн. (розрахунок: 1921 х 65,29 % (задоволена частина позову 25 891,65 х 100 : 39 655,59 (ціна позову) = 65,29 %) = 1254,22 грн.). На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial