Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Вказує, що він, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідач в належній йому квартирі зареєстрований, але фактично там не проживає з 26.08.2015. Позивач, як власник зазначеної квартири, позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, у зв'язку з чим, вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2009, договору купівлі-продажу частки квартири від 09.09.2017./а.с.5,7-8/ Відповідач [PERSON] є колишнім співвласником вказаної квартири, що вбачається з договору купівлі-продажу частки квартири від 09.09.2017./а.с.7-8/ Згідно повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №5087 від 15.08.2018 [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS]/а.с.21/ Однак, відповідач з 26 серпня 2015 року не мешкає за місцем реєстрації, про що свідчить довідка КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 10.08.2018. /а.с. 11/. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає в ній тривалий час - з 26 серпня 2015 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки судом, що відповідач не будучи власником вказаної квартири або її частки, не мешкає, але зареєстрований в квартирі, чим перешкоджає позивачеві як власнику квартири у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить висновку про те, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved