Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-4), посилаючись на наступні обставини. Він 17.08.2016 року уклав шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникали сварки, вона не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сімї. В родині не підтримувалась нормальна моральна атмосфера, відсутнє піклування про побудову сімейних відносин між членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. До 2018 року сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На сьогоднішній день вони не планують вести подальше подружнє життя, сімейні відносини відсутні. Шлюб носить лише формальний характер, примирення неможливе. Вважає, що розлучення це єдиний вихід для побудови нового щасливого життя. Ними досягнута згода, що дитина буде постійно проживати з матірю. Питання майна, набутого в період перебування у шлюбі буде вирішуватись в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння та взаємних поступок. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 09.11.2018 року о 12.00 год. (а.с.12,13). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.18), на позовних вимогах наполягає, зазначив, що шлюбні відносини припинені у лютому 2018 року, майнового спору немає, дитина залишиться проживати з [PERSON] Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.17), з позовом ознайомлена, заперечень не має. Вказала, шлюбні відносини припинені у лютому 2018 року, майнового спору немає, дитина залишиться проживати з нею. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 17.08.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у лютому місяці 2018 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства, частих сварок з цього приводу. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу малолітня дитина залишиться проживати з матірю. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved