Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом мотивуючи тим, що 27.09.2013 року між ним та [PERSON] укладено письмовий договір позики, за яким він позичив [PERSON] 16 567 гривень, а відповідач зобов'язалася повернути вказану суму до 30 листопада 2013 року, що підтверджується підписаною власноруч [PERSON] борговою розпискою від 27.09.2013 року. На протязі тривалого часу /з дати спливу строку повернення боргу та по теперішній час/ він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з проханням повернути борг, але відповідач гроші не повернула. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 16 567 гривень та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений заздалегідь належним чином, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень щодо позову не надав. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися цивільно-правові правовідносини за договором позики. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Так, згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно розписки від 27.09.2013 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 16 567 гривень. Вказані грошові кошти відповідач зобов'язався повернути до 30.11.2013 року. Вказана розписка відповідає встановленій формі договору позики, згідно ст. 1047 ЦК України. У розписці зазначені: сторони, зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договорів позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Розписка, написана власноручно відповідачем, є фактом укладення договору позики між ним та позивачем та фактом передачі йому грошових коштів. Вказаний борг у зазначений в договорі строк в повному обсязі повернутий не був. Відповідач не оскаржував договір позики з підстав неотримання ним грошових коштів. Відповідно до ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Договором від 27.09.2013 року встановлено строк повернення позики в сумі 16 567 гривень до 30.11.2013 року, однак відповідачем на момент розгляду справи в суді борг не повернуто. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики в повному обсязі, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до частин 1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення суми за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved