Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачки, від імені якої на підставі довіреності від 29.03.2019 року діяв її представник [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2019 року між ними був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними в простій письмовій формі, а також було складено та підписано акт прийому-передачі придбаного житлового будинку садибного типу, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В підтвердження своїх повноважень та належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними довірителю відповідачки, остання надала: довіреність від 29.03.2019 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом другої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області Ситник С.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2-511, технічний паспорт на житловий будинок і господарські будівлі та споруди, складений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Виконавчого комітету Лебединської міської ради, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а позивач в свою чергу передав представнику відповідачки грошові кошти у сумі 10 000(десять тисяч) грн., 00 коп. Згідно договору купівлі-продажу відповідачка взяла на себе зобов`язання у строк до 31.05.2019 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними через Лебединську нотаріальну контору. В той же час відповідачка від виконання свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється і до цього часу такий договір укладено не було, на не однократні звернення до неї залишилися без реагування. Тому він просив визнати за ним право власності на дане майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі - продажу, акту приймання - передачі вбачається що на підставі довіреності від 29.03.2019 року діяв її представник [PERSON] , який отримав від [PERSON] , кошти в розмірі 10 000 грн., за нерухоме майно яке складається з домогосподарства, до складу якого входить: житловий будинок дерев`яний 1956р. побудови під літ.«А» загальною площею 42,1м2, житловою площею 17,6м2 до складу якого входить: коридор площею 4,1м2, житлова площею 17,6м2, кухня площею 7,9м2, кладова площею 3,8м2, веранда дерев`яна під літ.«а» площею 8,7м2, сарай цегляний під літ. «Б», погріб цегляний під літ.«п/г», та земельна ділянка площею 0,2500га, кадастровий номер 5922982700:07:001:0031, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під ними, розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином між сторонами було укладено договір купівлі-продажу даного майна. Позивач посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити договір у строк до 31.05.2019 року, але [PERSON] , не виконала свого зобов`язання щодо нотаріального оформлення, і до цього часу такий договір укладено не було, на не однократні звернення до неї залишилися без реагування. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] , права власності на спірне майно.

Outcome: approved