Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обовязків у розмірі 17909,95 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з позивачем з 03.03.2017 року до 26.05.2017 року . До 13.04.2017 року відповідач працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОПТОРГ-15» на посаді касира торгівельного залу, а з 14.04.2016 року на посаді заступника керуючого магазину «Продукти № 42» у м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний, 22-А. 14.04.2017 року між ТОВ «ОПТОРГ-15» та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. По акту приймання-передачі товару № 58 від 14.04.2017 року відповідач прийняла товар в маркет (склад) магазину «Продукти № 42» у м. Кривий ріг на загальну суму 198220,50 грн. 14 травня 2017 року в ході проведення комісійної позапланової інвентаризації товару згідно наказу № 9 від 12.05.2017 року, виявлено нестачу підзвітного [PERSON] товару на суму 17909, 95 грн. згідно інвентаризаційного опису № [NUMBER] від 14 травня 2017 року. 26.05.2017 року на підставі наказу № 457-к [PERSON] була звільнена з займаної посади та трудові відносини між сторонами були припинені. Причину нестачі відповідач пояснити не змогла та в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовилась. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою суду від 27.08.2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу повторно, була повернута до суду, з поміткою «за закінченням терміну зберігання» та «за зазначеною адресою адресат не проживає» (а.с.65,73,79). Відповідно до\~ст.\~128\~ЦПК України\~разі ненадання\~учасниками справи\~інформації щодо\~їх адреси\~судова повістка\~надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклик відповідача у судове засідання призначене на 14.02.2019 року додатково здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.77). Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 14.02.2019 року. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що наказом ТОВ «ОПТТОРГ-15» № 128-к від 02.03.2017 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду касира торговельного залу магазину «Продукти №42» за адресою: м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний, 22-А (а.с.8). Наказом № 333-к від 14.04.2017 року [PERSON] переведена на посаду заступника керуючого магазином за адресою: м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний, 22-А (а.с.9). 14.04.2017 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» та [PERSON] укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.13). Відповідно до акту приймання-передачі товару № 58 від 14.04.2017 року, [PERSON] прийняла товар в магазин «Продукти № 42» на загальну суму 198220,50 грн. (а.с.14-35). 14.05.2017 року згідно наказу № 9 від 12.05.2017 року в магазині «Продукти № 42» проведено позапланову інвентаризацію товару, під час якої виявлено нестачу товару на суму 17909,95 грн., яка зафіксована в інвентаризаційному описі № [NUMBER] від 14.05.2017 року та який підписано відповідачем (а.с.36-50). Відповідно до розділу IV п.3 посадової інструкції заступник керуючого магазину за завдання матеріальної шкоди несе повну індивідуальну відповідальність в межах, визначених діючим цивільним законодавством та законодавством про працю України. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України\~відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 КЗпП України\~письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Як слідує з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 14.04.2017 року було укладено типовий договір повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до умов вказаного договору, працівник, що обіймає посаду заступника керуючого магазину приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, заподіяної підприємству, установі, організації і його відшкодування провадяться відповідно до чинного законодавства (а.с. 13). Добровільно відшкодувати завдану ТОВ «ОПТТОРГ-15» шкоду відповідач [PERSON] відмовилась. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до роз'яснень викладених в Пленумі Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи що відповідачем внаслідок неналежного виконання нею своїх обовязків дійсно завдана шкода ТОВ «ОПТТОРГ-15», а між сторонами укладено типовий договір про повну матеріальну відповідальність, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь ТОВ «ОПТТОРГ-15» підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 17909,95 гривень, завдана відповідачем під час виконання трудових обовязків. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved