Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, в якій зазначає, що з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою суду. Згідно договору страхування позивачем було відшкодовано потерпілому в ДТП завдані збитки. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути виплачені ним як страхувальником кошти з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення. Пояснив, що з причин певних життєвих обставин не міг раніше вирішити це питання. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода» державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року відповідача визнано винним у скоєнні цієї ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення. Внаслідок зіткнення автомобілів, їх власникам було заподіяно матеріальну шкоду. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративних матеріалів, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме відповідача. 01 жовтня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПП «ВІП-Рент» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/14-2613, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді» державний реєстраційний номер [NUMBER]. На виконання укладеного 01.10.2014 року договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/14-2613 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було здійснено страхове відшкодування та виплачено потерпілому суму понесених збитків в розмірі 77666,01 грн. Згідно з полісом № АЕ/3690939 цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК»Еталон». 04.01.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було направлено заяву на виплату страхового відшкодування № 25145 до ПрАТ «СК «Еталон», за якою розмір виплати становить 50000 грн. (ліміт за шкоду заподіяну майну), франшиза - 0 грн. 02.09.2016 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено регресну вимогу № 26497 з проханням в добровільному порядку сплатити залишок суми страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене та визнання позову відповідачем, суд вважає правомірним звернення позивача із вказаним позовом, оскільки вимоги позову ґрунтуються на законі та узгоджуються із наявними у справі доказами. Таким чином, позов слід задовольнити повністю. Сплачені позивачем судові витрати повинні бути відшкодовані йому відповідачем вимог згідно зі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved