Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 12 березня 2021 року до лікаря-педіатра КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ДМР Шилкової О.О. вперше прийшла на прийом [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зі скаргами на кашель, відсутність апетиту у дитини. При огляду у дитини було виявлено ознаки ринофарингіту, а також множинні тілесні ушкодження: синці на обличчі, спині, лівому стегні, гематоми на голові, множинні подряпини по тілу. Комісією у складі працівника управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району ДМР Воднєвої Н.В., співробітника ювенальної превенції Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Мороз М.В., лікаря КНП «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №10» ДМР Шилкової О.О. складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , за результатами якого зроблено висновок «дуже небезпечно», що потребує негайного відібрання дитини у батьків. Крім того, під час патрулювання Самарського району міста екіпажем 322 УПП в Дніпропетровській області було отримано виклик, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться 1,5 місячна дитина, матір якої перебуває в стані сп`яніння, поводить себе неадекватно. В квартирі безлад, не прибрано. Батька дитини, [PERSON] було затримано за хуліганські дії та доставлено до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. На місце події прибула швидка медична допомога та при попередньому огляді дитини лікар діагностував білково-енергетичну недостатність. З 04 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району ДМР, як дитина, яка зазнала фізичного насилля. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Самарського району ДМР від 05 лютого 2021 року родину [PERSON] та [PERSON] взято на соціальний супровід. Підрозділом дізнання Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 02 лютого 2021 року відкрито кримінальне провадження № 1202104570000041 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення малолітньому [PERSON] , [INFO] , легких тілесних ушкоджень. 15 лютого 2021 року [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано до КЗ СЗ «Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» ДМР. 23 лютого 2021 року з КЗ СЗ «Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» ДМР отримано довідку про те, що мати [PERSON] систематично відвідує [PERSON] , цікавиться станом його здоров`я, а за час перебування дитини у даному закладі мати отримана у відділенні «Служби підтримки сім`ї» необхідну психологічну та юридичну консультацію, а також консультації медичних працівників та адміністрації закладу. На підставі отриманих документів, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Самарського району ДМР було розглянуто заяву [PERSON] про повернення дитини, [PERSON] , на виховання батькам. 07 березня 2021 року за телефонним викликом батька, який повідомив, що його син захворів, поводить себе неспокійно, екіпажем швидкої медичної допомоги [PERSON] забрали до лікарні КНП «Міська клінічна лікарня № 9» ДМР. Зі слів лікаря, мати знаходилася в неадекватному стані, їхати з дитиною відмовилася. 09 березня 2021 року батьки [PERSON] та [PERSON] забрали дитину додому. Враховуючи викладене, позивач просить суд відібрати у батьків, [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] ; позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітного [PERSON] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів їх доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; передати малолітного [PERSON] органу опіки та піклування адміністрації Самарського району ДМР для подальшого влаштування. Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Воднєва Н.В. в судовому засіданні просила задовольнити позов з наведених в ньому підстав. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Мануйленко Н.В. в судовому засіданні також просила задовольнити позовну заяву. Суд, вислухавши представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 406 від 01 лютого 2021 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять [PERSON] - власниця, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук (а. с. 12). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 407 від 01 лютого 2021 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять [PERSON] - уповноважений власник, [PERSON] - син (а. с. 13). Відповідно до рапорту інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Салівон Ю.А. від 23 січня 2021 року здійснюючи перевірку за викликом про те, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться маленька дитина віком 1,5 місяців, матір якої [PERSON] перебуває в неадекватному стані, дитина кричить, чоловіка матері дитини за хуліганські дії було затримано. На місці виявлено, що [PERSON] знаходиться в п`яному вигляді, поводить себе неадекватно, при спілкування спочатку нічого не говорила, сиділа на кроваті та курила. Після чого почала нецензурно висловлюватися в бік працівників поліції. В квартирі безлад, не прибрано, візуально матір веде аморальний спосіб життя. Дитину забрали сусіди до прибуття швидкої медичної допомоги (а. с. 14). Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12 березня 2021 року, складеного педіатром [PERSON] та представником служби у справах дітей Воднєвої Н.В. , стан здоров`я [PERSON] оцінений, як середньої тяжкості (а. с. 19). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 12 березня 2021 року, складеного [PERSON] , за результатами лабораторного дослідження хворого [PERSON] , на тілі останнього виявлено поодинокі синці на голові і подряпини, висновком встановлено білково-енергетичну недостатність (а. с. 21). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 12 березня 2021 року, складеного лікарем-нейрохірургом [PERSON] , в пацієнта [PERSON] виявлено підшкірну гематому синьо-зеленого кольору приблизно 0,5*3.0 см. над лівою бровою, субапоневротичну гематому тім`яно-потиличної ділянки ліворуч (а. с. 24). Згідно з листа № 198 Генерального директора КНП «Міська клінічна лікарня № 9» ДМР Фінкової О.П. від 02 лютого 2021 року на ім`я Голови адміністрації ДМР Самарського району Федька Ю.М. , після доставлення співробітниками ювенальної превенції 23 січня 2021 року до лікарні дитини [PERSON] , в ході обстеження останнього виявлено факт насилля в сім`ї щодо дитини, а саме: забій м`яких тканин обличчя та лівого плеча, перелом середньої треті діалізу лівої плечової кістки. За час перебування дитини у лікарні з 23 січня 2021 року по теперішній час мати хлопчика зверталася до чергового лікарня один раз, а саме 30 січня 2021 року, з метою дізнатися про стан здоров`я дитини (а. с. 33). Згідно з листа № 200 Генерального директора КНП «Міська клінічна лікарня № 9» ДМР Фінкової О.П. від 02 лютого 2021 року на ім`я Голови адміністрації ДМР Самарського району Федька Ю.М. , [PERSON] двічі знаходилась на стаціонарному лікуванні, під час якого відмовилася від запропонованого антибактеріального лікування інфекції нирок під час вагітності. 10 січня 2021 року дитину [PERSON] було доставлено до лікарні з діагнозом: Вірусна кишкова інфекція не уточнена, БЕН ІІІ ст. токсикоз ІІ ст. 23 січня 2021 року дитина доставлена співробітниками поліції у зв`язку із тим, що мати дитини була у стані алкогольного сп`яніння, дитина при цьому перебувала без нагляду, при обстежені виявлено перелом плечової кістки, забій повіки та верхньої кінцівки, тяжка білкова енергетична недостатність (а. с. 34). За висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] складеного неврологом [PERSON] , дерматовенерологу [PERSON] , хірургу (ортопеду) [PERSON] , отоларингологу [PERSON] , офтальмолога [PERSON] , педіатра [PERSON] виявлено тяжку білково-енергетичну недостатність, анкілоглосія, рахіт 1 ст., початковий період, підгострий перебіг, синдром вегето-вісцеральних розладів, перелом тіла лівої плечової кістки (а. с. 35). За висновком Адміністрації Самарського району ДМР про недоцільність повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , батькам [PERSON] та [PERSON] № 7/11-30 від 03 лютого 2021 року, за наслідком розгляду інформації Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27 січня 2021 року № 43.4/435, від 03 лютого 2021 року № 43.4/509, повідомлення КНП «Міська клінічна лікарня № 9 « ДМР від 25 січня 2021 року № 149, від 26 січня 2021 року № 159, від 02 лютого 2021 року № 200, інших документів, управління-служба у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району ДМР вважає за недоцільне повернення [PERSON] на виховання батькам [PERSON] та [PERSON] (а. с. 36-37). 05 лютого 2021 року [PERSON] звернулась із заявою на ім`я Начальника Управління служби у справах дітей та гуманітарної політики Жушман О.М. про влаштування сина [PERSON] до центру соціальної підтримки дітей та сімей, до виходу її сім`ї із складних життєвих обставин (а. с. 46). Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Департаменту соціальної політики ДМР, [PERSON] систематично відвідує свою дитину, цікавиться станом його здоров`я, отримує консультації медичних працівників, психологів та адміністрації, проте остання відмилась від проживання у Центрі «Мамине щастя» разом з дитиною (а. с. 50). [PERSON] 22 лютого 2021 року звернулась із заявою до Начальника Управління служби у справах дітей та гуманітарної політики Адміністрації Самарського району ДМР про внесення питання щодо повернення дитини [PERSON] в родину (а. с. 51). Відповідно до клопотання управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради про відібрання малолітного [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] , з позбавленням їх батьківських прав № 02-34 від 12 березня 2021 року на ім`я Голови адміністрації Самарського району ДМР Федька Ю.М. , управління-служба у справах дітей та гуманітарних політики адміністрації Самарського району ДМР вважає за доцільне відібрати малолітного [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] з позбавленням їх батьківських прав (а. с. 58-59). Згідно з абз. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з абз. 1 ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. На позачерговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради 15 березня 2021 року розглянуто питання щодо відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] , та [PERSON] , з позбавлення / без позбавлення їх батьківських прав. Розглянувши надані документи та враховуючи, що залишення дитини з батьками може призвести не тільки до погіршення її становище, та є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять керівники відділів служб, педагогічні, медичні та соціальні працівники за фахом, одноголосно вирішили доцільним відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] , та [PERSON] , з позбавленням їх батьківських прав. Розпорядженням голови адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради від 15 березня 2021 року № 36-р «Про негайне відібрання дитини, [PERSON] , у батьків, [PERSON] та [PERSON] та доцільність позбавлення їх батьківських прав» малолітнього [PERSON] вирішено негайно відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] , у батьків, [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини (а. с. 60). Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради № 7/11-85 від 19 березня 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи вищезазначені обставини, а також результати розгляду питання щодо відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] , та [PERSON] , з позбавлення / без позбавлення їх батьківських прав комісією з питань захисту прав дитини при адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради 15 березня 2021 року, орган опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] (а. с. 62-67). Судом також встановлено, що відповідно до повідомлення КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» № 1798/1.1.-29 від 01 червня 2021 року, за весь період перебування [PERSON] у закладі з 22 березня 2021 року по цей час ні мати, ні батько, ніхто з будь-яких близьких родичів жодного разу хлопчика не відвідував, ні цікавився станом його здоров`я ні письмово, ні по телефону, ніякої допомоги не надавав, не виявляв до дитини батьківської турботи та піклування (а. с. 94). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідачів закріпилася стійка поведінка щодо невиконання обов`язків по вихованню дитини. Суд також враховує те, що відповідачі жодного разу до суду не з`явились, відзив на позовну заяву не подали, що вказує на байдужість останніх до вирішення цього питання. Зазначені обставини свідчать про наявність ознак абсолютного нехтування відповідачами та їх повного самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина. Незважаючи на те, що згідно з актом оцінки потреб сім`ї Відділу Дніпровського міського центру соціальних служб в Самарському районі міста Дніпровського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради від 04 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] частково виконують свої батьківські обов`язки, [PERSON] має постійну роботу, наявна мережа соціального супроводу сім`ї, стан помешкання є задовільним, основні доходи сім`ї задовільні та борги відсутні, суд також враховує, що соціальні стосунки сім`ї в громаді незадовільні, стан задоволення потреб дитини [PERSON] незадовільний, випадок класифіковано як складний (а. с. 39-44). Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 02 березня 2021 року, складеного за результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок «дуже небезпечно», що зумовлює негайне відібрання дитини у батьків (а. с. 15-18). Встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків, відсутність на даному етапі у батьків бажання налагодження достойних умов для життя та розвитку дитини, забезпечення його належним вихованням, а навіть існування ризику для життя, здоров`я, неможливістю морального виховання. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Постановою ВС у справі № 464/7647/17 від 18 вересня 2019 року наголошено, що основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина [PERSON] , а навіть залишення дитини з батьками в даному випадку є небезпечним для її здоров`я і морального виховання, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164, 170 СК України є підставою для відібрання дитини у батьків з позбавленням їх батьківських прав, що є саме таким способом захисту прав дитини, що найбільше відповідає інтересам малолітнього [PERSON] в даному випадку. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 СК України дитини у відповідачів та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати її інтересам і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що дитина перебуватиме у відповідному закладі Органу опіки та піклування і не перебуває на утриманні відповідачів, з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відібрання дитини від батьків передбачає передання дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування у відповідний дитячий заклад. Тобто, на позивача покладено обов`язок в подальшому влаштуванню дитини, який підлягає виконанню безпосередньо позивачем після набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на дитину має відбуватись шляхом перерахування коштів на особистий рахунок малолітнього [PERSON] , [INFO] , який підлягає відкриттю у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи, що за подання заяви апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб судовий збір не справляється, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 724 гривні.

Outcome: approved