Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, в якій зазначає, що у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження №12014220490006230 від 29.12.2014р. за обвинуваченням [PERSON], [INFO] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено та судом підтверджено, що 12.12.2014р. близько 18 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на проїзній частині вул. Блюхера у м. Харкові, рухаючись з боку вул. Академіка Павлова в бік вул. Барабашова, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області №91/15 від 11.02.2015р. своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху»; п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України і призначено основне покарання у вигляді 1 року обмеження волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі вимог ст. 75 КК України - від призначеного основного покарання [PERSON] звільнено, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов'язки. На підставі положень ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виправної системи; повідомляти органи кримінально-виправної системи про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок районного суду в апеляційному порядку сторонами не оскаржений та набрав законної сили. Разом з цим, потерпілий від злочину [PERSON] у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями в період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р. перебував на лікуванні у державному закладі охорони здоров'я - Харківській міській клінічній лікарні ШНМД ім. проф. Мещанінова А.І. та лікувався за кошти міського бюджету. Відповідно до положень п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993р. № 545, Харківською міською клінічною лікарнею ШНМД ім. проф. Мещанінова А.І., зроблено розрахунок розміру витрат на лікування потерпілого [PERSON], який складає 1578,60 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Харківської міської ради на р/р 31412544700002, МФО 851011, код 37999649, код призначення платежу 240603, Управління державного казначейства у м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківській області, заподіяні збитки в сумі 1578,60 грн., судові витрати у справі покласти на відповідача. Представники позивача - заступник прокурора Київського району м. Харкова та Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області у судове засідання не з'явилися, але представник Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області Гребенюк В.Є. подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його присутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 19). Представник Харківської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явився, однак їх представник за довіреністю Каденко Н.М. подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без участі їх представника, постановити рішення згідно чинного законодавства за наявними матеріалами справи (а.с. 28-30). Представник Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова» у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника лікарні та позовну заяву задовольнити (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, розглянути справу у його відсутність (а.с. 43-44). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, встановлено, що 12.12.2014 року близько 18 години, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на проїзній частині вул. Блюхера у м. Харкові, рухаючись з боку вул. Академіка Павлова в бік вул. Барабашова, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області №91/15 від 11.02.2015р. своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху»; п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». ДТП сталося з вини відповідача, який 16 березня 2015 року Київським районним судом м. Харків за ст. 286 ч. 1 КК України засуджений до одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, з застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.с. 6-7). Вирок не оскаржував ся та набрав законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що потерпілий [PERSON] в період з 12.12.2014р. по 18.12.2014р. проходив лікування у відділенні політтравми КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова», згідно довідки вартість лікування склала 1578,60 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. У відповідності до правових позицій п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Враховуючи той факт, що після ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, знаходився на лікуванні, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами, суд, вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Харківської міської ради заподіяні збитки в сумі 1578,60 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved