Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 12.07.2014 року відповідач керуючи власним автомобілем «DAEWOO TF 69 Y», д.н. [NUMBER], 2005 року випуску, здійснюючи рух зі сторони м. Миколаїв в напрямку автовокзалу м. Херсон не надав перевагу в русі пішоходу, а саме позивачу, який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив на нього наїзд, в наслідок чого йому було завдано тілесних ушкоджень та був змушений проходити курс лікування з відповідними витратами. Од же, вважає, що внаслідок вказаного ДТП йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється відшкодовувати завданні позивачу збитки добровільно, останній був змушений звернутись за захистом свого права до суду. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: підстави позову та вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 1300грн., франшизи в розмірі 1000грн. та судові витрати. В частині вимоги позивача щодо відшкодування з нього моральної шкоди в розмірі 15000грн. заперечив, згоден на відшкодування 1000грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що [PERSON] 12.07.2014 року о 11,55 год. керуючи автомобілем «DAEWOO TF 69 Y», д.н. [NUMBER] по вул. Миколаївському шосе в м. Херсоні не надав перевагу в русі пішоходу [PERSON], який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив на нього наїзд. В результаті ДТП позивач отримав тілесних ушкоджень та потрапив до лікарні, де йому діагностували струс головного мозку, забій поперекового відділу хребта, перелом екзофіта тіла третього поперекового хребця, саден голови, спини, крововиливів в м'які тканини спини, синця правої сідниці та крововиливів в праву нижню кінцівку. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 22.09.2014 року (в справах про адміністративні правопорушення) визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340грн. Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що в результаті вказаного ДТП були зіпсовані речі позивача у вигляді сорочки, штанів, капелюха, вартість яких позивач оцінив у 1300грн. Також підлягає стягненню з відповідача матеріальний збиток у вигляді франшизи в розмірі 1000грн. відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.07.2014, №АІ/0795392. Вказані суми відповідач визнав в судовому засіданні та не заперечував проти її відшкодування на користь позивача. Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в п. 6 постанови пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03. 2013 року, п.4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Визначений позивачем розмір матеріальної шкоди відповідачем у справі не оспорювався. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню вказана сума грошових коштів на відшкодування заподіяних збитків. При вирішенні позовних вимог позивача про стягнення моральної (немайнової) шкоди суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 зазначеного Кодексу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням здоров'я та в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України (постанова від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Беручи до уваги положення вищенаведених норм закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача у вигляді моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини її заподіяння, ступінь тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, характер та ступінь, пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, порушення нормального укладу його життя в зв'язку з заподіяними тілесними ушкодженнями. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, у розмірі 10000,00 грн. так як розмір відповідає принципам розумності, справедливості та виваженості і є достатньою для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати до розміру задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial