Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що квартира розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 65/353, надавалася їхній сім`ї на підставі ордеру № 374 серії 1 від 12.08.1990 року, виданого ВО «Південний машинобудівний завод» на підставі рішення № 20 від 18.07.1990 року. Квартира складається з двох житлових кімнат, площею 27,5 кв., загальною площею 50,9 кв. Площа кімнат дорівнює: 15,2 кв. м та 12,3 кв. м, обидві кімнати ізольовані. Головним квартирантом є [PERSON], також в квартирі проживають доньки позивача від шлюбу з відповідачем [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. 11.11.1999 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Але після розірвання шлюбу відповідач продовжував мешкати у вищевказаній квартирі. На початку жовтня 2003 року відповідач, добровільно забравши всі свої речі залишив квартиру і переїхав проживати в друге місце. На підставі викладеного позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи, [PERSON], [PERSON], Красногвардійський РВ у м. Дінпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа, Комунальне підприємство «Жилсервіс-1», в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Допитаний в судовому засіданні 19.10.2015 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою [INFO] та являється сусідом [PERSON] [PERSON] не бачив вже тривалий час. З 2004 року останній там не проживає по теперішній час. Допитана в судовому засіданні 19.10.2015 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою [INFO]. Знайома з [PERSON], їхні діти товаришували, та являється сусідом позивача. [PERSON] не бачила вже давно, 3 2003 року до квартири не повертався. Де він зараз знаходиться їй невідомо. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 27 травня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, актовий запис № 822, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 473007 (а.с.6). Від спільного життя сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії VІ-КИ № 3888074 видане 07 квітня 1992 року відділом ЗАГС виконавчого комітету Ленінськогої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровськ (а. с. 7) таСтепаник [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-КИ № 444171 виданого 27 квітня 1984 року відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому (а. с. 7). Судом встановлено, що згідно ордеру № 371 серії 1 [PERSON], родина якої складається з 3 чоловік, було надано право на зайняття квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, б. 65, кв. 353. Склад сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 11 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбу зроблений актовий запис - № 413. Відповідно до [PERSON] від 14.08.2015 року, складеного головним інженером КП «Жилсервіс-1» [PERSON], начальником ПТО [PERSON], [PERSON], [PERSON] та підписаного директором КП «Жилсервіс-1», [PERSON] за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] не перебуває, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] в квартирі не проживає з 2003 року (а. с. 12). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обовязків власник \~зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. \~ Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~ Згідно ч. 2 ст. 405 \~ЦК України, член сімї власника житла втрачає право \~на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши усі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем \~позовних \~вимог \~щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити. Що стосується позовних вимог про зобов`язання Красногвардійського РВ у м. Дніпропетровську Головного управляння Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведені приписи закону суд зазначає, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації. Доказів в підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім того, зазначені вимоги задоволенню не підлягають з тієї підстави, що будуть порушувати права субєкта владних повноважень, в даному випадку Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та вимоги чинного законодавства, оскільки управління державної міграційної служби по справі є третьою особою, до якої не може бути предявлено вимог, у межах розгляду даної цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: partial