Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що 31.12.2020 р. надав у борг відповідачці 1000,00 доларів США. На підтвердження передачі та отримання коштів [PERSON] видала йому розписку із зобов`язанням повернути кошти до 5.01.2021 р. 05.01.2021р. відповідачка частково повернула позивачу борг у сумі 100 дол. США, про що позивач зробив запис на розписці. Позивач зазначає, що після 05.01.2021 р. спілкувався з відповідачкою за допомогою смс-повідомлень та вимагав сплатити борг, але кошти до цього часу не повернуті. На телефонні дзвінки відповідачка не відповідає, телефонний номер не в мережі. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] 900,00 доларів США боргу за договором позики, підтвердженого розпискою від 31.12.2020 р., 3% річних за прострочення повернення боргу у розмірі 3,03 долари США, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив чи заперечення проти позову суду не надала. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до змісту розписки, оглянутої судом у судовому засіданні, копія мається у справі, [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 1000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 5.01.2021 р. [PERSON] зазначив у розписці, що передав 31.12.2020 р. [PERSON] 1000,00 доларів США. Отже, між сторонами склались договірні відносини позики, врегульовані ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 05.01.2021р. відповідачка частково повернула позивачу борг у розмірі 100 дол. США, що підтверджується написом на розписці позивача та не заперечувалось ним у судовому засіданні. В силу\~приписів ч.1,\~3\~ст.\~1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Строк повернення всіх коштів визначений сторонами 05 січня 2021 року. Доказів повернення коштів від відповідача суду не надано. Суд зазначає, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Тому суд вважає доведеним порушення права власності позивача на кошти, передані відповідачці у позику та наявність прострочення сплати заборгованості відповідачки перед позивачем у розмірі 900,00 доларів США, яка виникла з 06.01.2021 р. Щодо вимоги стягнення коштів в іноземній валюті та нарахування на заборгованість 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розпискою між сторонами розмір процентів не встановлений. Відповідно до правових висновків Великої палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, позивач обрав належний та допустимий спосіб захисту свого порушеного права власності шляхом стягнення боргу та 3% річних в іноземній валюті. Суд також погоджується з розрахунком позивача 3% річних та їх розміром 3,03 доларів США. Щодо судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Разом із позовною заявою, представником позивача - адвокатом Потураєвим С.В. наданий орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, а саме заявлено про відшкодування судового збору у розмірі 908,00 грн. та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, наданий договір з адвокатом та квитанція про сплату коштів. Відповідно до п. 2.1. договору №1002 про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2021 р. адвокат здійснює підготовку, подання позовної заяви з вимогами до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 900 доларів США відповідно до розписки, а також здійснює представництво та захист інтересів клієнта у Ковпаківському районному суді м. Суми, надає консультації з питань стягнення боргу за договорами позики, що підтверджені розпискою. Пунктом 4.1 договору №1002 від 10.02.2021 р. гонорар адвоката визначений відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у фіксованій формі та становить 7000,00 грн. Замовник здійснив повну передплату у розмірі 7000,00 грн. у день підписання цього Договору, що підтверджується квитанцією № 1 про оплату правової допомоги за договором №1002. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За приписами ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подавав суду клопотання про зменшення розміру витрати на оплату правничої допомоги адвоката, доказів не співмірності витрат не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., які покладаються на відповідача. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 625, 1046, 1047, 149, 1050 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved