Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.12.2005 року між ним та ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» укладено інвестиційний договір № 03, згідно якого позивач інвестує в будівництво об'єкта нерухомого майна 229984,27 грн., а компанія будує об'єкт нерухомого майна, вводить його в експлуатацію та передає позивачу в другому кварталі 2007 року. 29.01.2007 року та 27.07.2009 року компанія надала позивачу довідки про сплату 100 % вартості по інвестиційному договору у сумі 229984,27 грн. 10.11.2015 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив позивачу в реєстрації нерухомого майна на тій підставі, що відсутнє рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, в зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві та просила розглядати справу без неї. Відповідач Обухівська міська рада Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення згідно із чинним законодавством. Третя особа Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 26.12.2005 року між ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» та [PERSON] уклали інвестиційний договір № 03, згідно з умовами даного договору позивач інвестує в будівництво об'єкта нерухомого майна 229984,27 грн., а компанія будує об'єкт нерухомого майна, вводить його в експлуатацію та передає позивачу в другому кварталі 2007 року. 29.01.2007 року та 27.07.2009 року ЗАТ «Девелоперська компанія МС-Інвест» надано довідки про сплату 100 % вартості проектної загальної площі Об'єкта інвестування по Інвестиційному договору від 26 грудня 2005 року № 03. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2010 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі - за позивачем визнані майнові права на об'єкт інвестування - нежитлове підвальне приміщення №5-Б, секції А, загальною площею 55,49 кв.м по [ADDRESS] 15 червня 2015 року Комунальне підприємство Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» згідно інвентаризаційної справи №1-41201, виготовило позивачу Технічний паспорт на громадський будинок: нежитлове приміщення № 6, по [ADDRESS]. Рішенням № 25994286 від 10.11.2016 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив [PERSON] в реєстрації нерухомого майна, оскільки подані заявником документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд вважає, що підстави позову, зазначені позивачем не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки право власності позивача (яке ще не виникло) ніким не оспорюється чи не визнається. А тому відсутні підстави для судового захисту таких прав.

Outcome: dismissed