Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги, тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Позивач зазначив, що від шлюбу у них є спільна дитина - [PERSON], [INFO] Також позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось через психологічну несумісність характерів, різні звички, інтереси. Крім того, позивач вказав, що протягом останніх шести місяців сторони проживають окремо, спільним побутом не пов'язані, хатнє господарство ведуть роздільно. Тому позивач і звернувся до суду та просив шлюб розірвати. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив позов розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Також, просила залишити їй дівоче прізвище «[PERSON] доказів, що є в справі, достатньо для розгляду позову по суті, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4). Спільного господарства подружжя не веде з грудня 2016 р., сімейних стосунків не підтримують, сім'я сторін існує формально. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Підставами для припинення шлюбно-сімейних стосунків було те, що сторони мають різні погляди на подружні обов'язки та сім'ю, не можуть прийти однієї думки при вирішенні сімейних проблем, а також сварки, які відбувались між сторонами з цього приводу. За цей час примирення сторони не досягли. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила суд після розірвання шлюбу залишити їй її дівоче прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 109 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог ст. 109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, включаючи малолітнього сина не будуть порушені, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася та не може бути збережена, а тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved