Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 29.08.2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №DN81AR03110117, згідно з умовами якого, відповідач надав позивачеві кредит у розмірі 54 459 грн. 72 коп. строком до 28.08.2014 року для придбання автомобіля «Daewoo SFO Lanos», 2007 року випуску, та здійснення інших, пов'язаних із придбанням автомобіля платежів. Пунктом 3.1. кредитного договору було передбачено, що за користування кредитом в період із дати списання коштів з рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно сплачує відсотки в розмірі визначеному в договорі. Абзацом 3 п. 7.1. кредитного договору передбачено, що позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 1 147 грн. 49 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Як вказує позивач, весь період дії кредитного договору він виплачував кошти для погашення заборгованості, проте, починаючи з 2009 року, внаслідок фінансових складнощів деякі платежі по кредитному договору ним вносились із запізненням або не в повному обсязі, внаслідок чого відбулось відхилення від графіку погашення, і внаслідок додавання штрафних санкцій за прострочення платежів він втратив підрахунок розміру щомісячних платежів, хоча намагався вносити платежі з мінімальним відхиленням. У липні 2014 року позивач отримав від банку розрахунок заборгованості за кредитом, згідно з яким станом на 01.04.2014 року банк нарахував борг у загальній сумі 54 549 грн. 72 коп., з яких: заборгованість з тіла кредиту у розмірі 26 067 грн. 43 коп., заборгованість по відсотках у сумі 16 844 грн. Позивач вказує, що за весь час дії кредитного договору, ним було сплачено 86 703 грн., що було суттєвим при загальній сумі кредиту у розмірі 54 459 грн. 72 коп. Аналізуючи причини виникнення заборгованості, він виявив, що починаючи з 01.02.2009 року банк розраховував плату за користування кредитом виходячи з процентної ставки в розмірі 21% річних. На своє звернення до працівників банку позивач отримав відповідь, про те, що процентна ставка дійсно була змінена банком в односторонньому порядку, на підставі умов кредитного договору, проте як він вказує, жодного повідомлення щодо зміни процентної ставки він не отримував, а про її підвищення дізнався лише в липні 2014 року. Позивач вважає такі дії банку порушенням його прав як споживача банківських послуг, та враховуючи те, що на його звернення до банку він отримав відмову у здійсненні перерахунку заборгованості передбаченою договором процентною ставкою в розмірі 9% річних, просить визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо збільшення в односторонньому порядку процентної ставки з 9% до 21% річних, починаючи з 01.02.2009 року за користування кредитом по кредитному договору №DN81AR03110117, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 29.08.2007 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості та усіх внесених позивачем платежів на виконання умов кредитного договору №DN81AR03110117, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 29.08.2007 року, виходячи з розміру процентної ставки 9% річних. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процента ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб, про зміну процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначати ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної кредитної процентної ставки без згоди позичальника. Сторонами не оспорюється укладення між позивачем та відповідачем 29.07.2007 року кредитного договору №DN81AR03110117, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи шляхом перерахування на рахунок вказаний у п. 7.1 даного договору. Відповідно до п. 7.1 вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 29.08.2007 року по 28.08.2014 року включно у вигляді не відновлюваної лінії у розмірі 71 361 грн. 32 коп., на наступні цілі: 27 935 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також: у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №DN81AR03110117 від 29.08.2007 року, договором особистого страхування № DN81AR03110117 від 29.08.2007 року на строк до 28.08.2008 року у сумі 2 444 грн. 69 коп., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3 834 грн. 80 коп., та у розмірі 17 112 грн. 83 коп. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п. 2.1.2, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Крім цього, також, відповідно до п. 7.1 вказаного договору, щомісяця починаючи через місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 147 грн. 49 коп., для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більш ніж на 10% порівняно з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент заключення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміну розмірів відрахувань до страхового (резервного) фонду чи зміни середньо розрахункової ставки по кредитам банків України у відповідній валюті ( за статистикою НБУ). При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки на протязі 7 календарних днів з дати вступу в силу зміненої процентної ставки. Дослідженими в судовому засіданні листом від 25.12.2008 року та реєстром №1145АVT підтверджується те, що 08.01.2009 року на ім'я позивача було направлено листа, де зазначено, що у зв'язку із зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення договору, зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд, зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), з метою виконання зобов'язань перед вкладниками, Приватбанк змушений вимагати зміни умови Кредитного договору №DN81AR03110117 від 29.08.2007 року починаючи з 01.02.2009 року та встановлення відсоткової ставки у розмірі 21%. Також у цьому листі позивачеві було запропоновано у випадку незгоди із вказаними змінами кредитного договору не пізніше 20.01.2009 року звернутися у відділення Приватбанку, що обслуговує його кредит, надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами та погасити заборгованість в повному обсязі. Крім цього, було зазначено, що у випадку згоди щодо змін умов кредитування за вказаним кредитним договором, встановлення цих змін буде здійснено автоматично 01.02.2009 року без будь-яких додаткових дій з боку позичальника. З наданого суду витягу по розрахунку №29092052329554 за період з 01.01.2009 року по 03.12.2014 року вбачається, що у 2010 та 2011 роках позивачем сплачувалися кошти на погашення кредитної заборгованості саме у розмірі, з врахуванням підвищення процентної ставки, що свідчить про обізнаність [PERSON] та його згоду на виконання умов договору від 29.08.2007 року з підвищеною 01.02.2009 року процентною ставкою. Посилання позивача на Закон України від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 09.01.2009 року, не може бути визнаним обґрунтованим, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли до набрання чинності цим законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача судові витрати не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed