Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ними кредитного договору № ВL 6683 від 25 липня 2008 року. Мотивує свої вимоги тим, що 28.07.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВL 6683 від 25 липня 2008 року та 25 липня 2008 року додаткову угоду № ВL6683/К-1 до Генерального договору, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 130000 доларів США на строк до 01.07.2028 року. В свою чергу відповідач зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 15.45% річних, а понад встановлений строк у розмірі 30.9% річних. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором з додатковою угодою № ВL6683/К-1 до Генерального договору від 25 липня 2008 року не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість - за кредитом у розмірі 128271.16 доларів США, за відсоткам у розмірі 128499.16 доларів США, за підвищеними відсотками у розмірі 10181.13 доларів США, а тому позивач, використовуючи своє право звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача загальну суму боргу у розмірі 266952 долари США 89 центів за вирахуванням раніше стягнутої суми рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.04.2010 року у розмірі 147155.23 долари США. Позивач надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у відсутність його представника. Позов просив задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України та частини 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення суду наданий позивачем розрахунок і вважає переконливо доведеною перед судом заборгованість у відповідача перед позивачем, яка станом на 31 серпня 2015 року становить 266952.89 доларів США. З урахуванням того факту, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 квітня 2010 року з відповідача було стягнуто 147155.23 долара США, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 119797.66 доларів США підлягають задоволенню. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, які в конкретному випадку становлять 39479 гривень 29 копійок.

Outcome: approved