Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача незаконно виплачену суму пенсії у зв'язку з наданням недостовірних даних в розмірі 18313,25грн.. Вимоги обґрунтовував тим, що з 9.03.2004 року відповідач перебуває на обліку в УПФУ у м.Білій Церкві та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 13.05.2003р. відповідач особисто звернувся із заявою про призначення пенсії, в якій власноруч зазначив, що не працює і підписав зобов'язання повідомляти органи, що призначають пенсію, про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї і про зміну місця проживання. До заяви була долучена копія трудової книжки, довідка про заробіток, документи про трудовий стаж та інші, серед яких не було документів про зайнятість підприємницькою діяльністю. Відповідачу була встановлена доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. 12.02.2014р. УПФУ у м.Білій Церкві звернулося до Білоцерківської ОДПІ із запитом № 8217/02 про надання інформації про суму сплати податків та обрану систему оподаткування СПД [PERSON] за період з 3.02.2002р. по 31.05.2011р.. Відповідно до листа від 28.05.2014р. № 5749/890/1701 встановлено, що ФОП [PERSON] перебував на обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з 18.07.2000р. по 1.06.2011р. та в період з 1.01.2008р. по 1.06.2011р. працював на загальній системі оподаткування. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації ФОП з 14.07.2000р. по 31.05.2011р.. Відповідно до ч.3 ст.1 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідач належить до категорії зайнятого, тобто працюючого, населення. Оскільки, відповідач не повідомив, що він є фізичної особою-підприємцем, чим порушив вимоги ст.ст. 16, 17 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то за період з 9.03.2004р. по 31.12.2011р. виникла переплата пенсії з його вини в розмірі 18313,25грн.. Згідно зі ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних , можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Представники позивача підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача позов не визнав, заперечення обґрунтував тим, що згідно записів у трудовій книжці, відповідач при оформленні пенсії не працював, що він зазначив у заяві про призначення пенсії від 13.05.2003р.. Ні в тексті заяви, ні у переліку документів, доданих до заяви не зазначалася про необхідність подання довідки про зайнятість підприємницькою діяльністю. Відповідні роз'яснення не надавалися відповідачу і працівниками пенсійного фонду. Лише у 2014 році позивач вирішив з'ясувати в ОДПІ, чи був відповідач платником податків як фізична особа-підприємець, та намагався утримати надмірно виплачені кошти. Проте, за зверненням відповідача до Пенсійного фонду України йому була надана відповідь від 3.04.2014р. про відсутність підстав утримувати зайво виплачені кошти з пенсії, скасування рішення про утримання переплати пенсії та про повернення утриманих коштів. Натомість, позивач знову намагається стягнути, як він вважає надмірно виплачені кошти, відповідно до ст. ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», хоча ці кошти не відносяться до пенсійного забезпечення, а є доплатою за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Враховуючи, що з моменту призначення доплат до моменту розгляду справи пройшло близько десяти років, представник відповідача просить застосувати загальні строки позовної давності до спірних правовідносин. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.05.2003 року до УПФУ у м.Білі Церкві звернувся [PERSON] із заявою про призначення пенсії по інвалідності, при цьому зазначив, що він не працює, додав копії документів, які зазначені у переліку документів, доданих до заяви, та на підставі яких йому була нарахована пенсія. 12.05.2014р. УПФУ у м.Білій Церкві був здійснений запит до Білоцерківської ОДПІ про надання інформації про суму сплати податків та обрану систему оподаткування СПД [PERSON] за період з 3.02.2002р. по 31.05.2011р.. Відповідно до листа від 28.05.2014р. № 5749/890/1701 встановлено, що ФОП [PERSON] перебував на обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з 18.07.2000р. по 1.06.2011р. та в період з 1.01.2008р. по 1.06.2011р. працював на загальній системі оподаткування. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації ФОП з 14.07.2000р. по 31.05.2011р.. Згідно з наданим позивачем розрахунком переплат по особовому рахунку 192158 за період з 1.03.2004р. по 1.06.2011р., [PERSON] були надмірно виплачені кошти в розмірі 18313,25грн., як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ст.ст. 39, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (індексація), постанови КМУ № 376 від 28.03.2002р. та постанови КМУ № 198 від 11.03.2009р.. Як пояснив представник позивача, дані виплати є доплатою до пенсії непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Дані виплати утримувалися УПФУ у м.Білій Церкві з пенсії [PERSON], але, на підставі листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 3.04.2014р., були повернуті відповідачу. Зазначений лист був направлений [PERSON] на його звернення та ГУ ПФУ в Київській області, в якому зазначалося, що до пенсійної справи Управлінням ПФУ у м.Білій Церкві довідка органів державної податкової служби про відсутність (наявність) доходів від підприємницької діяльності не долучалась, тому статус непрацюючого було надано неправомірно. Проте, утримувати зайво виплачені кошти з пенсії, відповідно до ч.1 ст.50 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відсутні підстави. Рішення про утримання переплат пенсії скасували, утримані кошти повернули заявнику. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: «Відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.» Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: «Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.» Враховуючи, що виплата відповідачу доплати до пенсії була здійснена на підставі ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не відноситься до видів пенсії, які призначаються відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачуються не за рахунок коштів Пенсійного фонду, то підстав застосування ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення суми доплат до пенсії суд не вбачає. Окрім того, з моменту останньої доплати до пенсії пенсіонеру, яка була нарахована у травні 2011 року, після чого виплати Управлінням ПФУ у м.Білій Церкві припинилися, до моменту пред'явлення позову 6.06.2014р. минуло три роки. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України: «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.» Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.» Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України: «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.» Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України: «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.» Враховуючи, що позивач після виплати за травень 2011р. довідався або міг довідатися про порушення свого права, вчасно не перевірив достовірність наданих відповідачем документів, не вчинив будь-яких дій, які б перервали перебіг строку позовної давності, а відповідач дій, які б свідчили про визнання вимог, при цьому представник відповідача заявив клопотання про застосування строку загальної позовної давності, суд вважає за можливе її застосувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.18 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору.

Outcome: dismissed