Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

позивач звернувсядо суду з зазначеним позовом і просить визнати трудові відносини з відповідачем припиненими з 27 квітня 2017року у звязку зі звільненням її з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Обгрунтову вимоги таким. Наказом директора ПП «Восток-Строймонтаж» № 1/09 від 01.09.2016року вона була призначена на посаду директора ПП «Восток-Строймонтаж» з 02 вересня 2016року з одночасним звільненням з посади попереднього директора. Її призначення на посаду було обумовлено рішенням «1 власника підприємства [PERSON] від 31.08.2016р. На даний час власник ПП «Восток Строймонтаж» найманих працівників не має, а також підприємством не виконуються поставлені економічні завдання. Як наслідок, вона втратила матеріальну та будь-яку зацікавленість у перебуванні на посаді директора підприємства. Бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Також має малолітню дитину, якій виповнилося 2 роки, та бажає деякий час присвятити себе дитині. Належного звязку із власником підприємства вона не має, що є перешкодою у вільному звільнені її з посади директора за власним бажанням та є причиною звернення до суду. Припинення повноважень директора ПП «Восток Строймонтаж» відповідно до статуту належить власнику . Згідно з ст.. 8 п.8.1 ,п.8.2 Статуту директора підприємства підзвітний власнику, організує виконання його рішень. З огляду на відсутність доходів від перебування на посаді директора та незадовільного матеріального становища, 26.02.2017 року вона написала власнику підприємства заяву про звільнення та надіслала її за юридичною адресою ПП «Восток- Строймонтаж», яка не була отримана власником підприємства і повернута за зворотною адресою. Уповноважений на звільнення директора орган ПП «Восток-строймонтаж» проігнорував її повідомлення про звільнення і не розглянув по суті заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу. Такою бездіяльністю були порушені її трудові права, зокрема право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Окрім того , невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення її з посади директора до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин і продовжує вважати її керівником товариства. Таким чином, її право на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст. 38 КЗпП , також право щодо вільного вибору праці було порушеним. Під час розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог і додатково просить зобовязати Дружківську міську раду внести відомості (зміни) до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань про її звільнення з посади директора ПП «ВостокСтрой монтаж», оскільки відповідач 2 відмовив їй внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, посилаючись на вимоги п. 4 ст. 17 закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003року. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Суд прийняв про розгляд справи у відсутність відповідачів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання трудового договору припиненим підлягають задоволенню. Провадження у справі за позовом до Дружківської міської ради про зобовязання внести відомості до Державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ухвалою суду закрито, оскільки така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції). Відповідно до ч. 1 cт. 3, cт. 4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 3 КЗпП України \~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організаційнезалежновід форм власності, виду діяльності і галузевоїналежності, а такожосіб, якіпрацюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з\~Кодексу законів про працю України та\~інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cт. 4\~КЗпПУкраїни). Частиною 1 \~ст.9 ЦК України\~ встановлено, щоположення цього\~\~Кодексу\~застосовуються\~\~до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. За приписами ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнанняабо оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припиненнядії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення;\~припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання не законними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Згідно Статуту приватного підприємства «Восток -Строймонтаж», (далі Статут), власником підприємства є [PERSON], громадянин [PERSON] (реєстраційний номер картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податку [NUMBER]) . (а.с.10). Згідно ст. 6 Статуту органами управління підприємства є : Власник вищий орган управління; Директор виконавчий орган. Статтею 7 Статуту визначено, що виключною компетенцією Власника є в тому числі призначення та відкликання виконавчого органу Підприємства. Судом встановлено, 31 серпня 2016року власник приватного підприємства «Восток Строймонтаж» [PERSON] прийняв рішення №1 про призначення з 02.09.2016року директором ПП «Восток-Строймонтаж» [PERSON] згідно її заяви та визначив її особою , яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати різні договори та бухгалтерську і банківську документацію (а.с.9). Згідно наказу №1/09 директора приватного підприємства «Восток-Строймонтаж» від 01 вересня 2016року «Про звільнення директора ПП «Восток - Строймонтаж» та призначення нового директора ПП «Восток-Строймонтаж» призначено з 02 вересня 2016року новим директором ПП «Восток Строймонтаж» [PERSON] (а.с.7). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ПП «Восток- Строймонтаж» зазначена [PERSON] (а.с.10). Стаття 8 Статуту передбачає, що до компетенції Директора входять всі питання, повязані з повсякденною діяльністю. Підприємства, які можуть бути вирішені в рамках і на основі принципових напрямів в політиці Підприємства, прийнятій Власником, крім питань, віднесених до виключної компетенції Власника. Директор є підзвітним Власникові. У разі найму Директора щ ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність , умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. (а.с.13) Судом встановлено, що власник підприємства з позивачем контракт не укладав. Отже суд приходить до висновку що між ПП «Восток-Строймонтаж» та [PERSON], відповідно до ст. 24 КЗпП , укладений безстроковий трудовий договір. Проте, оскільки звільнення з посади директора підприємства відноситься до виключної компетенції власника, відповідно для звільнення позивача з посади директора ПП «Восток- Строймонтаж» необхідно, щоб власник підприємства прийняв таке рішення. Статею 36 КЗпП визначені підстави припинення трудового договору, якими в тому числі є -4) розірвання трудового договору з ініціативипрацівника(статті 38,\~39). Статттею 38 КЗпП України передбачено, що працівникмає право розірватитрудовийдоговір, укладений на невизначений строк, попередивши про цевласникаабоуповноважений ним орган письмово за два тижні.У разі, коли заявапрацівника про звільнення з роботи за власнимбажаннямзумовленанеможливістюпродовжувати роботу (переїзд на новемісцепроживання; переведеннячоловікаабодружини на роботу в іншумісцевість; вступ до навчального закладу; неможливістьпроживання у даніймісцевості, підтвердженамедичнимвисновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічноговікуабодитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ївідповідно до медичноговисновкуабоінвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з іншихповажних причин), власникабоуповноважений ним орган повинен розірватитрудовийдоговір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що позивач звернулася до власника приватного підприємства з заявою про її звільнення з 27 лютого 2017року на підставі ст. 38 КЗпП у звязку з доглядом за дитиною до досягнення останньою чотирнадцяти років. (а.с.16). Однак до теперішнього часу власник підприємства рішення про звільнення з посади директора підприємства [PERSON] не прийняв. Місце знаходження (перебування) власника підприємства [PERSON] невідоме. Відповідно до положень\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджаєтьсясвоїми правами щодо предмету спору на власнийрозсуд. Згідно із ст.ст.\~3,4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутисядо суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цихосіб у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогоюяких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника. З огляду\~\~на те, що позивач\~\~у відповідності до ч.1\~ст. 38\~\~КЗпП\~\~України\~має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, при цьому\~\~остання попередила\~\~ про це власника письмово, подавши відповідну\~\~заяву,\~\~а власник не розглянув її заяву і не прийняв рішення, як то передбачено статутом підприємства, про її звільнення, суд\~\~ вважає\~\~можливим задовольнити вимоги позивача і визнати трудові відносини, між позивачем та відповідачем, що оформлені рішенням власника №1 від 31 серпня 2016 року, та наказом директора підприємства від 01 вересня 2016року про призначення [PERSON] на посаду директора ПП «Восток-Стоймонтаж», внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника ( ст. 38 КЗпП\~\~України)\~\~з 27.02.2017 р.

Outcome: approved