Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №192/647 від 11.04.2013 року. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору ПАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредиту у розмірі 101 000,00 грн. зі сплатою 18,5% річних на 240 (двісті сорок) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 08 квітня 2033 року на споживчі цілі. Як поручитель за виконання [PERSON] договірних зобов'язань перед ПАТ «Державний ощадний банк України» виступила [PERSON] згідно договору поруки №192/647/1 від 11.04.2013 р. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 04.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 136 369,72 грн., яка складається з: 94 203,03 грн. - тіло кредиту; 94 203,03 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту. Також позивач просить стягнути на підставі ст. 625 ЦК України 11 026,90 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 1 781,00 грн. - 3% річних від суми заборгованості. Всього заборгованість відповідача становить 149 177,62 грн. Позивач вважає, що розрахунок суми заборгованості, нарахованих процентів, інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованим, а відповідно вимоги щодо стягнення заборгованості підтверджені належними доказами, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначив, що в даному випадку є порушення інтересів філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», як державної установи, а саме неповернення кредитованих грошових коштів веде до зменшення фінансового стану банку, що позначається на стані кредитних ресурсів банку і веде до зменшення прибутку державної банківської установи. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 149 177,62 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2237,66 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначив, що на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просив також стягнути судові витрати, пов'язані з розглядом справи у зв'язку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи належним чином були повідомлені, шляхом опублікування оголошення про їх виклик в газеті «Урядовий кур'єр» № 146 від 08.08.2017 року та в газеті «Донеччина» № 29 від 09.08.2017 року. Будь-яких заяв від відповідачів на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідачів копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобов'язального права. Судом встановлено наступне. 11 квітня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №192/647, за яким останній отримав кредит у розмірі 101 000,00 грн. зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитом (а.с.19-21). Відповідно до п.1.2 договору, кредит надається на 240 (двісті сорок) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 08 квітня 2033 року на придбання квартири за договором купівлі продажу від 11.04.2013 року, розташованої за адресою: 86700, Донецька обл., м.Харцизьк, вул..Октябрська, 51/18. Відповідно до п.1.5 договору, позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування щомісячно до останнього робочого дня місяця наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними часинами в сумі 420,83 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з 01 травня 2013 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у ТВБВ «10004/0169 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 08 квітня 2033 року. Отримання коштів відповідачем підтверджується випискою за рахунком [PERSON] за період з 11.04.2013-04.01.2017 року (а.с.16). Відповідно до п. 1.6.1.1 договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Згідно пункту 4.2.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Пунктами 4.3.1;4.3.3-4.3.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов'язання; у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості; відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №192/647 від 11.04.2013 року було укладено договори поруки №192/647/1 від 11.04.2013 року з [PERSON] (а.с.22-25), за яким [PERSON] є поручителем [PERSON] і відповідно до умов договору поручитель [PERSON]. зобов'язалась відповідати перед кредитором солідарно з боржником [PERSON] за виконання в повному обсязі зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідач станом на 04.01.2017 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 136 369,72 грн., яка складається з: 94 203,03 грн. - заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) 42 166,69 грн. - заборгованість за процентами. Вищевказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.5) та виписками по рахунку [PERSON] (а.с.8-18). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачами встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів Згідно з ч. 1,3 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 554 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати нараховані на прострочену суму боргу (тіла кредиту) та прострочених процентів та 3% річних за простроченим кредитом та простроченими процентами, надавши відповідний розрахунок (а.с.6-7). Наданий розрахунок (а.с.6-7) суд вважає правильним. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 149 177,62 грн., яка складається з: 94 203,03 грн. - тіло кредиту; 42 166,69 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 2 438,19 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2016 р.; 8 588,71 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2016 р.; 396,80 грн. - 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 05.05.2014 р. по 03.01.2017 р.; 1 384,20 грн. - 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 05.05.2014 р. по 03.01.2017 р. Згідно із ст. 79 ЦПК України, судовий збір та витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, включено до складу судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved