Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 08.02.2019 року мотивуючи тим, що з 30.09.1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, неповнолітніх дітей немає. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сім`я фактично вже розпалась, протягом тривалого часу вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, він втратив до відповідача почуття любові, примирення позитивного результату не дало. Він намагався вирішити питання про розірвання шлюбу через органи РАЦС, однак відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просив в судовому порядку шлюб розірвати. 27.02.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та залишити за ним судові витрати. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечує проти розірвання\~ шлюбу та просила після розлучення залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.09.1989 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 2673, неповнолітніх дітей не мають, протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, між ними втрачено взаємне почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповага, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1), та\~ заявив клопотання про залишення судових витрат за ним.

Outcome: approved