Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2005 року № 880 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ» НАВСУ реорганізовано у Київський національний університет внутрішніх справ (КНУВС), який правонаступником НАВСУ. Відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ знову реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Академія є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ України від 22.07.2005 року № 77 дск з 01.09.2005 року відповідача було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання до Національної академії внутрішніх справ України. 28.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом ГУМВС України в м. Києві та відповідачем укладено договір № Кв-359 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету, і після закінчення навчання, повинен був відпрацювати не менше трьох років на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2005 року по 18.09.2009 року відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 19.06.2009 року № 468 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач був направлений для подальшого проходження служби до ГУМВС України у м. Києві. Таким чином, навчальний заклад повністю виконав умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 09.02.2012 року № 106 о/с відповідача було звільнено за порушення дисципліни. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 затверджено Порядок відшкодування особам витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ». Однією із підстав відшкодування витрат є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчання за власним бажанням. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовуються у порядку, визначеному законодавством. У довідках про доходи та відрахування відображено грошове утримання за весь період навчання з вересня 2005 року по червень 2009 року, однак. До суми позову не враховано суму грошового забезпечення за перший рік навчання. Вартість комунальних послуг та енергоносіїв з 01.09.2005 року по 31.03.2007 року за 188 днів складає 585,22 грн., за період з 01.04.2007 року по 19.06.2009 року за 640 днів складає 1 906,18 грн., всього - 2 491,41 грн. За перший рік навчання 2005-2006 рік враховано лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утримання військовослужбовця, яка складає 53,52 грн., за наступні роки навчання врахована вже повна вартість харчування, загальна сума складає 8 346,30 грн. Перший рік (2006) речове забезпечення не враховано. Таким чином, відповідач навчався з 01.09.2005 року по 19.06.2009 рік, витрати на його утримання становлять 18 477,11 грн. Відповідач був ознайомлений із сумою витрат на його навчання, додатково він був повідомлений листом про необхідність їх повернення, проте кошти до академії не надходили. У зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача усі обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зауважив, що ними не вказується, що відповідач проживав в казармі, вони просять стягнути кошти лише за навчання, питання з приводу стягнення витрат на проживання відповідача ними не ставиться. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що інформація з приводу навчання та звільнення відповідає дійсності. Договір він підписував. Але в гуртожитку він не проживав. Вважає дану ситуацію несправедливою, оскільки до трьох років йому залишалося лише чотири місяці. Має бажання відпрацювати. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2005 року № 880 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ» НАВСУ реорганізовано у Київський національний університет внутрішніх справ (КНУВС), який правонаступником НАВСУ. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ знову реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Відповідно до Наказу ректора Національної академії внутрішніх справ України від 22.07.2005 року № 77 дск з 01.09.2005 року [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання до Національної академії внутрішніх справ України. 28.11.2007 року між київським Національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в м. Києві та [PERSON] укладено договір № Кв-359 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Згідно даного договору [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету, і після закінчення навчання, повинен був відпрацювати не менше трьох років на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 19.06.2009 року № 468 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору він був направлений для подальшого проходження служби до ГУМВС України у м. Києві. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 09.02.2012 року № 106 о/с [PERSON] було звільнено за порушення дисципліни. З наданих до матеріалів справи довідок-витрат було встановлено, що витрати на утримання [PERSON] в період з 01.09.2005 року по 19.06.2009 рік, складають 18 477,11 грн. Пунктом 2.3.6 Договору передбачено, що в разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору, [PERSON] зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Постановою кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 затверджено Порядок відшкодування особам витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ. Однією із підстав відшкодування витрат є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчання. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовуються у порядку, визначеному законодавством. Пунктом 6 Постанови КМ № 313 та п. 4.4 Договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, пов'язані з її навчанням, ця сума стягується у судовому порядку. Оскільки, відповідач не прослужив в органах внутрішніх справ три роки, він має відшкодувати на користь позивача вартість навчання в сумі 18 477,11 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 236,00 грн., оскільки, мінімальний розмір судового збору становить 229,40 грн., то саме цю суму відповідач має сплатити позивачу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved