Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.11.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. В позові [PERSON] зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що відповідачка не надавала дитині належного виховання та навчання, не займалася домашнім господарством, часто не готувала їжу, невідомо де їздила по місту, поки позивач був на роботі, ніде не працювала, а лише вимагала гроші. З жовтня 2012 року по цей час дитина проживає з бабусею (матір'ю відповідачки), яка її доглядає та водить до школи. Крім цього позивач вказав, що після його повернення з зони АТО, де він знаходився з серпня 2014 року по вересень 2015 року, відповідачка його взагалі не сприймала та не пускала до свого дому, так як мала позашлюбні інтимні стосунки з іншими чоловіками. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу категорично неможливі, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2012 року, спільне господарство не ведеться, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав з тих же підстав і просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також зазначила, що з 2009 року вони не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет і з 2012 року між ними припинені сімейно-шлюбні стосунки. Також звернула увагу, що позивач часто піднімав на неї руку, що вона була змушена лежати в лікарні. Просила суд строк на примирення не надавати та розірвати шлюб. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 01.11.2003 року у виконавчому комітеті Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис за №85 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Спільне життя сторін не склалося, оскільки, як вони пояснили в судовому засіданні, в них різні погляди на життя та сім'ю, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, проживають окремо, на примирення не згодні. На думку суду, строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, тривалий час не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Суд, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечило б їх інтересам. Сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою. Шлюб є формальним. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сторони не проживають разом, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved