Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2019 року він придбав у відповідачки садибу, до складу якої входять житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки під ними, розташовані по [ADDRESS] , яку [PERSON] набула у спадщину після смерті батьків. За придбане майно він сплатив відповідачці грошові кошти у розмірі 25000 грн. Одночасно вона взяла на себе зобов`язання у строк до 23.07.2019 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та земельними ділянками під ними через Лебединську нотаріальну контору, але в послідуючому не виконала свої зобов`язання і до цього часу такий договір не укладено. Тому позивач просив визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2019 року [PERSON] придбав у [PERSON] садибу, розташовану за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входять: - житловий будинок шл/блочний 1970 р. побудови під літ.«А» загальною площею 61,5м2, житловою площею 38,5м2 до складу якого входить: коридор площею 4,2м2, житлова площею 15,0м2, житлова площею 8,6м2, житлова площею 14,9м2, кухня площею 6,5м2, сіни площею 7,6м2, кладова площею 4,7м2, веранда дощата під літ.«а», - сарай шл.блок під літ.«Б», - сарай шл.блок під літ.«В», - сарай шл.блок під літ.«Г», - сарай шл.блок під літ.«Д», - погріб цегляний під літ.«п/г», - сарай шл.блок під літ.«Е», - огорожа дощата під літ.«№1-2», - земельна ділянка площею 0,06га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - земельна ділянка площею 0,33 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Па підтвердження цього сторони уклали договір купівлі продажу (а.с. 21), при укладенні якого відповідачка зобов`язалася посвідчити його нотаріально у строк до 23.07.2019 року. Однак, право власності [PERSON] на придбане майно до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Outcome: approved