Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що рішенням Камянської сільської ради народних депутатів Житомирського району від 21 січня 1993 року йому було виділено в межах населеного пункту в с. Довжик у довічне спадкове володіння земельну ділянку під будівництво жилого будинку розміром 0,12 га. Вказав, що з весни 1993 року приблизно до 2007 року позивач проводив будівництво будинку, в тому числі здійснював проведення електропостачання та газопостачання. У 2003 році позивач був зареєстрований в спірному будинку, після чого ним була подана заява з проханням надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га, яка йому виділялася раніше, якою він постійно користується і на якій ним побудований будинок. Повідомив, що рішенням Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 14.11.2003 року йому було передано в приватну власність земельну ділянку в межах с. Довжик для обслуговування жилого будинку по вул. Парковіц, 35, в розмірі 0,12 га. Однак, як зауважує позивач, його було позбавлено права власності на зазначені земельні ділянки шляхом видачі свідоцтва про право власності на імя [PERSON] на будинковолодіння за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35, та передачі останньому у приватну власність земельної ділянки площею 0,2480 га та видачею державним актом на право власності на вказану земельну ділянку. У звязку з наведеним просить: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на імя [PERSON] на будинковолодіння за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35; визнати недійсним та скасувати рішення від 16.03.2012 року, 12 сесії 6 скликання Камянської сільської ради щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2480 га та державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 740424 з кадастровим номером 1822083200:06:00:0888; визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35; визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,12 га за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35, яка була надана у приватну власність рішенням Кам»янської сільської ради від 14.11.2003 року для обслуговування жилого будинку, що збудований на ній. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району Житомирської області, якою, як правонаступником, було замінено Камянську сільську раду Житомирського району Житомирської області, подав відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні у звязку з відсутністю правових підстав для визнання недійсним та скасування оскаржуваного рішення (т. 2 а.с. 33-36). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином [PERSON] (т. 1 а.с. 27 звор. стор.). Рішенням восьмої сесії шостого скликання Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26 серпня 2011 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35 (т. 1 а.с. 186). Рішенням 12 сесії 6 скликання Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 березня 2012 року було затверджено проектну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] та передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2480 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35 (т. 1 а.с.164-180). 16 липня 2012 року [PERSON] отримав державний акт на право власності серії ЯМ № 740424 на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2480 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35 (т. 1 а.с. 163). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15 листопада 2012 року № 160, розглянувши заяву [PERSON], виконавчий комітет вирішив оформити останньому свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35 (т. 1 а.с. 26). 24 грудня 2012 року була здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] на спірний житловий будинок (т. 1 а.с. 34 звор. стор.). 05 лютого 2013 року [PERSON] помер (т. 1 а.с. 54 звор. стор.). Відповідно до заповіту, складеного 06 вересня 2012 року, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку площею 0,2480 га, кадастровий номер 1822083200:06:001:0888, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Довжик, вул. Паркова, 35, та житловий будинок, який на ній розташований, [PERSON] (т. 1 а.с. 56 звор. стор.). Відповідно до погосподарської книги № 22 на 2011-2015 роки власником домоволодіння за адресою: вул. Паркова, 35, с. Довжик, Житомирський район, зазначений [PERSON] (т. 1 а.с. 189-190). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч. 2 ст. 373 ЦК України). Як зазначає позивач, виконавчим комітетом Камянської сільської ради Житомирської області йому було виділено в межах населеного пункту земельну ділянку площею 0,12 га. У підтвердження зазначеного надав копію рішення Виконавчого комітету Камянської сільської ради Житомирської області від 21 січня 1993 року (т. 1 а.с. 25), з якого вбачається, що дійсно, вказаним рішенням [PERSON] була виділена у володіння земельну ділянку під будівництво жилого будинку. Однак, як було визначено на час виділення позивачу вказаної земельної ділянки статтею 22 Земельного кодексу України № 561-XII в редакції право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Отже, без встановлення землевпорядними організаціями меж наданої позивачу земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання ним документа, що посвідчує право, саме собою рішення Виконавчого комітету Камянської сільської ради Житомирської області від 21 січня 1993 року не може бути підставою для виникнення у позивача права власності на земельну ділянку. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача прав на спірну земельну ділянку, у звязку з чим вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Камянської сільської ради щодо передачі у приватну власність [PERSON] спірної земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права власності на неї. Стосовно позовних вимог щодо спірного житлового будинку суд зазначає, що з огляду на відсутність посилань у позовній заяві на обставини, які б дали змогу дійти висновку про незаконність набуття [PERSON] права власності на спірний житловий будинок, та ненадання відповідних належних та достатніх доказів, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо спірного житлового будинку. Суд зазначає, що самі по собі обставини на які покликається позивач, як на підставу своїх вимог щодо житлового будинку, зокрема факт проведення ним електропостачання та газопостачання, відкриття на нього особового рахунку в газопостачальній компанії, виділення йому земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, без доказів неправомірності набуття [PERSON] права власності на спірний житловий будинок не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи недоведеність факту порушення прав позивача, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні його вимог.

Outcome: dismissed