Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він являється власником будинку № 7, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Ромашкове, вул. Молодіжна. В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача [PERSON], яка не проживає за вказаною адресою, а існування її реєстрації порушує права позивача як власника житла, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за мешканця, яка фактично не проживає в будинку, та перешкоджає йому праву на отримання субсидії. Посилаючись на ст.ст. 391,405 ЦК України, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 22 листопада 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в призначений час в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2013 року, [PERSON] є власником будинку № 7, який розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Ромашкове, вул. Молодіжна. Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації позивача від 30.10.2018 року, відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2013 року. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 27.01.2014 року. Відповідно до довідки №668 виданою 11.10.2018 року Дніпровською сільською. Радою Білозерського району Херсонської області [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], з 17.03.2013 року [PERSON] за даною адресою не проживає. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. \~ \~\~\~ \~Аналогічна\~правова\~позиція Верховного\~Суду\~України\~викладена в\~постанові\~від\~16\~листопада\~2016\~року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417\~ЦПК\~України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно положень ст.405\~ч.2\~ЦК\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved