Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.08.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість 12 581,05 грн., яка складається з наступного: - 337,70 грн. - заборгованість за кредитом; - 8268,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 575,29 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12 581,05 грн. за кредитним договором № б/н від 20.08.2010 року яка складається з наступного: - 337,70 грн. - заборгованість за кредитом; - 8268,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 575,29 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1600 гривень. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, подав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судовому засіданні 05.05.2017 року позов визнала; 10.05.2017 року в судове засідання не з'явилася; в заяві, поданій до суду, позовні вимоги визнала частково, просила суд застосувати строки позовної давності по заборгованості пені, штрафу, комісії, просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як видно з преамбули Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом банку від 06.03.2010 року № СП-2010-256 ПАТ КБ «Приватбанк» пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує названі Умови та правила (надалі Умови та правила та/або договір) З анкети-заяви, підписаної [PERSON] та представником банку, слідує, що відповідачка 20.08.2010року надала згоду про те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. У заяві позичальника зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов'язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті «ПриватБанк» http://privatbank.ua/terms/pages/70/, про що зазначено у самій анкеті-заяві. На виконання умов договору позивачем на ім'я відповідача був відкритий картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] неодноразово проводила погашення та зняття коштів. Відповідачка не заперечує факту отримання коштів, їх погашення, а відповідно і виконання умов кредитного договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг», - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту, оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення заборгованості, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідачка не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, підлягаючих сплаті за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.08..2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж за умовами договору відповідачка здійснила 25.06.2014 р, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались, тому з 26.06.2014 року починається перебіг строку давності до основного зобов'язання, встановлений в три роки, позивач звернувся до суду з позовом 13.03.2017р, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до п.п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (розділ ІІ Умов та правил надання банківських послуг) строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем при подачі позову, вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 20.08.2010р станом на 28.02.2017р становить 12581,05 грн., яка складається з 337,70 грн. - заборгованість за кредитом; 8268,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 575,29 грн. - штраф (процентна складова), суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню в повному обсязі заборгованість за кредитом в сумі 337,70 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015р у справі №6-249цс15, визначено, що якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернуто, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності . Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами ( п.5.4 розділу ІІ Умов). Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за нарахованими відсотками складає 8268,06 грн, що також заявлено в межах позовної давності і підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Що стосується стягнення пені та штрафу, то суд приходить до наступного висновку. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, заявлена позивачем пеня у розмірі 2900 грн підлягає частковому задоволенню в межах річного строку позовної давності за період з 29.02.2016 року по 28.02.2017 року, що за розрахунком позивача становить 1200 грн. Згідно п. 8.6 Умов і Правил при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1.2 ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачем заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки відповідачем не погоджена. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, прострочення за всіма платежами мали місце із 30.06.2014р, через 120 днів (п.8.6 Умов) від цієї дати, а саме 30.10.2014р., у Банку виникло право на стягнення неустойки у вигляді фіксованої ставки штрафу 500 грн. + 5 % від суми позову. Однак позов в частині стягнення цих сум банком подано лише 13.03.2017р, поза межами спеціального строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даних вимог, оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення загального та спеціального строків позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального трирічного строку позовної давності та річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 9805,76 грн підлягає стягненню з відповідачки, яка складається з 337,70 грн. - заборгованість за кредитом; 8268,06 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки частково судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду, по оплаті судового збору в сумі 147,09 грн. На підставі ст.ст. ч.1,2 207, 526, 527, 530, 610, 625, 638, 1046-1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial