Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просив припинити право власності позивача [PERSON] на 1/9 частину квартири [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на 1/9 частину квартири [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/9 частини квартири [ADDRESS]; припинити право власності [PERSON] на 2/18 частини будинку [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на 2/18 частини будинку [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 2/18 частин будинку [ADDRESS]; припинити право власності [PERSON] на 2/18 частини будинку [ADDRESS] та визнати право власності [PERSON] на 2/18 частини будинку [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 2/18 частин будинку [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS] та 1/9 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, співвласниками інших часток є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON]. Позивач зазначає, що він є пенсіонером, постійно проживає в іншій країні, а тому не має змоги користуватись вказаним майном, також з урахуванням того, що ключів від такого майно відповідачі йому не надають, мирно вирішити питання користування частками або отримання позивачем компенсації не вдається. Під час розгляду справи, за ухвалою суду було проведено судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення можливості виділення в натурі та визначення ринкової вартості 1/9 частин квартири [ADDRESS] та 1/9 частин будинку [ADDRESS], що належить позивачу. Відповідно до отриманого висновку експертизи вбачається, що виділити в натурі 1/9 частин квартири [ADDRESS] та 1/9 частин будинку [ADDRESS] не є можливим, а дійсна (ринкова) вартість 1/9 частин квартири [ADDRESS] становить 50139,00 гривень і 1/9 частини будинку [ADDRESS] - 105553,00 гривні. Виходячи з вказаного, позивач, посилаючись на положення ст. 358 та 364 ЦК України, звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON], проти позову заперечував, посилаючись на невірний розрахунок вартості часток в спільному майні, особливо в будинку [ADDRESS], а також вказав, що між ним та самим позивачем досягнуто певних домовленостей щодо розподілу. Суд, заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS] та 1/9 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, співвласниками інших часток є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-10). З пояснень представника позивача вбачається, що позивач є пенсіонером, постійно проживає в іншій країні, а тому не має змоги користуватись вказаним майном, також з урахуванням того, що ключів від такого майно відповідачі йому не надають, мирно вирішити питання користування частками або отримання позивачем компенсації не вдається. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Позивач як на підставу позовних вимог посилається на ст. 365 ЦК України, згідно якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Під час розгляду справи, за ухвалою суду було проведено судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення можливості виділення в натурі та визначення ринкової вартості 1/9 частин квартири [ADDRESS] та 1/9 частин будинку [ADDRESS], що належить позивачу. Відповідно до отриманого висновку№5452/13-43/4630-4632/14-43 від 30.04.2014 року судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що виділити в натурі 1/9 частин квартири [ADDRESS] та 1/9 частин будинку [ADDRESS] не є можливим, а дійсна (ринкова) вартість 1/9 частин квартири [ADDRESS] становить 50139,00 гривень і 1/9 частини будинку [ADDRESS] - 105553,00 гривні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON], не подано суду належних доказів на підтвердження невірного обчислення експертами вартості часток в спільному майні, особливо в будинку [ADDRESS], а також того, що між ним та самим позивачем досягнуто певних домовленостей щодо розподілу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже необхідності їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача заявили про компенсацію їй 17149,03 копійки судових витра, з яких суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають компенсації, сума судового збору 3441 гривню, послуги банку при його сплаті 34,41 гривні, відправка позовної заяви 38,54 гривні, витрати на проведення експертизи 4896,00 гривень та комісія за це банку 49,96 гривень, що разом становить 8459,91 гривень. В компенсації решти заявлених представником позивача судових витрат суд вважає правильним відмовити, оскільки представником до доведено ї понесення саме в цій справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved