Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2015 року постановленої по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми та визнання права власності на квартиру [ADDRESS], за позивачем [PERSON] було визнано право власності на зазначений обєкт нерухомості. Позивач же випадково, в 2016 році дізнався про існування заповіту, який був складений [PERSON] на користь [PERSON], відповідача по справі, та вважає, що цей заповіт є недійсним із зазначених в позовній заяві підстав. В судове засідання позивач не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Першої Рівненської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2015 року помер [PERSON]. На момент його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на праві власності. 4 липня 1997 року [PERSON] було складено заповіт в якому [PERSON] на випадок його смерті заповів все належне йому майно на день його смерті та що належало йому за законом, де б воно не знаходилося та х чого б воно не складалося відповідачу по справі, а саме [PERSON]. Зазначений заповіт було складено [PERSON] особисто та посвідчено державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори в реєстрі за №4-2236, НБ 0792740. Як встановлено судом, 20 лютого 2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми та визнання права власності на квартиру [ADDRESS], позовні вимоги останнього були задоволені в повному обсязі. за [PERSON] визнано право власності на квартиру №147 що знаходиться в будинку №7 по вулиці Народного ополчення в м. Києві. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з частиною 2\~ст. 319 ЦК України,\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на спірні правовідносини суд вважає, що фактично нерухоме майно, що є спадковою масою та складається з квартири [ADDRESS] вибуло з власності [PERSON] до його смерті та на законних підставах, а отже не може бути предметом спірного заповіту. Відповідно дост. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановленіст.ст.\~1247,\~1248 ЦК України. Підстави недійсності заповіту викладені уст. 1257 ЦК України. Так, згідно ч. 1ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У звязку з тим, що заповіт складений з порушенням вимог, суд приходить до висновку, що даний заповіт на підставі ч.1\~ст.1257 ЦК України\~є нікчемний. Відповідно дост. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Пунктом 17 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу на те, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1ст.1257 ЦК Україниє нікчемним, тому на підставіст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Однак за змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога щодо встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Обравши способом захисту пред'явлення позову про визнання заповіту недійсним з огляду на заявлені підстави для цього, позивачем враховані зазначені вище вимоги закону та роз'яснення судів вищих інстанцій. Задовольняючи позовні вимоги частково судом враховано, що питання про визнання права власності, яке ставить позивач вже вирішено в інший спосіб, тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial