Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» на його користь 3136,89 грн. компенсації за невикористану відпустку, 49770,89 грн. середнього заробітку, судовий збір 529,08 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 16.09.2009 року по 02.07.2013 року він працював у ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» (надалі перейменовано у ПАТ «Трест Дніпродорбуд») на посаді водія автотранспортних засобів. Відповідачем в день звільнення 02.07.2013 року не здійснено виплату належних йому коштів у сумі 3136,89 грн. компенсації за невикористану відпустку. Крім того, оскільки підприємство з ним не розрахувалось в повному обсязі в день звільнення 02.07.2013 року та по теперішній час, то на підставі ст. 117 КЗпП України, він просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку по заробітній платі, зокрема за 349 днів в сумі 49770,89 грн., середньоденний розмір якої складав 142,61 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «Автоснабсервіс» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 16.09.2009 р. [PERSON] був прийнятий на роботу в ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» на посаду водія автотранспортних засобів 1 класу. В подальшому ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» було перейменовано у ПАТ «Трест Дніпродорбуд». Згідно наказу ПАТ «Трест Дніпродорбуд» № 420-к від 02.07.2013 р. [PERSON] був звільнений з роботи по переведенню в ТОВ «Автоснабсервіс». Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача. Позивачу в день його звільнення відповідачем не була виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 3136 грн. 89 коп., що підтверджується довідкою ПАТ «Трест Дніпродорбуд» від 24.04.2014 року № 07/229, і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З часу звільнення позивача, з 02.07.2013 року по час складання позову, 15.06.2014 року пройшло 349 календарних дні. Середньоденна заробітна плата позивача складає 142 грн. 61 коп. Виходячи з цього, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 49770 грн. 89 коп. (142 грн. 61 коп. Х 349 = 49770 грн. 89 коп.) Дані обставини підтверджуються довідкою про середню заробітну плату № 07/1112 від 25.12.2013 року, виданою ПАТ «Трест Дніпродорбуд», та розрахунком позивача, наведеним в позовній заяві. Суд вважає, дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Під час подання позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 529 грн. 08 коп., і ця сума, на підставі ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved