Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який неодноразово уточнював (а.с.1-9,115-118,131-134) та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31123,08 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступні обставини. 06.10.2018 року позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання № 544979505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі-Договір) та відкрито рахунок № [NUMBER] , який згодом змінився на рахунок № [NUMBER] . Також 06.10.2018 року між позивачем та відповідачем також укладено Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), встановлено кредит у розмірі 30000 грн. 00 коп. на умовах визначених договором. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. Станом на 19.03.2020 року заборгованість склала 35028, 15 грн. Згідно уточненої позовної заяви від\~09.11.2020\~року заборгованість\~відповідача за\~Договором склала 32115,58 грн. Згідно уточненої позовної заяви (а.с.131-134),\~в результаті\~часткового погашення\~заборгованість відповідача\~за Договором станом на 27.11.2020 року склала 31123,08 грн., що складається з наступного: заборгованість за основним боргом (кредитом) 29860 грн. 96 коп., проценти та комісія за користування кредитом 399 грн. 25 коп.; комісія 142 грн. 04 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 485 грн. 44 коп.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 132 грн. 87 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 47 грн. 65 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 54 грн. 87 коп. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 18.08.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.84,85). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 18.08.2020 року направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.83,87). До суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення за місцем проживання з відміткою про вручення адресату (а.с.88). 08.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.89-90), згідно якого відповідач просить задовольнити позов частково. Вказала, що дійсно між нею та позивачем 06.10.2018 року було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії на суму 30000,00 грн. Коштами вона користувалася, намагалася не допускати заборгованості, проте регулярно здійснювати платежі вона не змогла. Погашала заборгованість 07.11.2018 року на суму 11671,10 грн., 06.12.2018 року на суму 6459,79 грн. Нею було написано заяву про автоматичне списання коштів з іншої карти в рахунок погашення заборгованості, проте у наданому розрахунку не відображено погашення заборгованості з іншої карти. Про існування боргу її не повідомляли. 19.10.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.99-100), в якій позивач зазначив, що відповідачем вносились кошти 07.11.2018 року на суму 11671,10 грн., 06.12.2018 року на суму 6459,79 грн. в рахунок погашення боргу. Проте відповідач продовжувала користуватися кредитною лінією, частково зменшувала заборгованість в межах ліміту і знову вичерпувала ліміт. Списання з іншого рахунку відбулося в серпні 2020 року. У відзиві відповідачем не зазначено дату, з якої повинно було здійснюватися списання з її картки. 23.10.2020 року від відповідача надійшли заперечення (а.с.114), згідно якого відповідач просить задовольнити позов частково. Вказала, що з 28.12.2018 року за належною їй кредитною карткою не проводилося жодних операцій, з розміром заборгованості не погоджується. 13.11.2020\~року до\~суду надійшла\~уточнена позовна\~заява від\~09.11.2020\~року (а.с.115-118),\~згідно якої\~заборгованість відповідача\~за Договором станом на 02.11.2020 року склала 32115,58 грн. Зазначено, що в період часу з 18.08.2020 року по 02.11.2020 року відбулося часткове погашення заборгованості за кредитом, а саме 21.08.2020 року в сумі 1912,57 грн., 22.10.2020 року в сумі 1000, 00 грн. 20.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на уточнений позов від 09.11.2020 року (а.с.129), згідно якого відповідач просить задовольнити позов частково. Вказала на часткове погашення нею заборгованості. 02.12.2020\~року до\~суду надійшла\~уточнена позовна\~заява від\~30.11.2020\~року (а.с.131-134),\~згідно якої\~заборгованість відповідача\~за Договором станом на 27.11.2020 року склала 31123,08 грн. Зазначив, що в період часу з 18.08.2020 року по 27.11.2020 року відбулося часткове погашення заборгованості за кредитом, а саме 21.08.2020 року в сумі 1912,57 грн., 22.10.2020 року в сумі 1000, 00 грн., 20.11.2020 року в сумі 992, 50 грн., а всього на суму 3905,07 грн., які були направлені на погашення прострочених процентів за користування заборгованістю за кредитом та на погашення простроченої щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту. 02.12.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на уточнений\~позов від\~09.11.2020\~року (а.с.143-144), в якій позивач зазначив, що внесені відповідачем кошти 07.11.2018 року на суму 11671,10 грн., 06.12.2018 року на суму 6459,79 грн. враховані позивачем у розрахунку при зверненні до суду. 09.12.2020 року від відповідача надійшли заперечення на відзив на уточнений позов (а.с.148), згідно якого відповідач просить задовольнити позов частково, вказала, що розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо часткового погашення нею боргу за рахунок субсидіарних коштів. Ухвалою суду від 29.12.2020 року (а.с.153) у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача на підставі ст.ст.525,526,610,611,625,1050,1054 ЦК України підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06.10.2018\~ року між сторонами укладено кредитний договір. Відповідачем [PERSON] 06.10.2018 року підписано Заяву про приєднання № 544979505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) (а.с.51-52,53-54), згідно з умовами Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (картки/платіжної картки) за дебетово-кредитною схемою, сума кредиту становить 30000,00 грн. Вказаними Заявами та паспортом споживчого кредиту передбачено порядок, умови, строки надання та повернення кредиту (а.с.51-52,53-54,55-56). Блоком 6 Заяви про приєднання № 544979505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 06.10.2018 року передбачено умови кредитування. Згідно п.6.7 Заяви про приєднання № 544979505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 06.10.2018 року, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5, 00 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий0 період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, що підтверджується випискою по особовому рахунку боржника (а.с.59-71,120-121,135-138). Позивач свої зобов`язання виконав. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач послалась на те, що сплачені нею суми в рахунок погашення боргу не врахувались позивачем повністю у розрахунку заборгованості. Згідно матеріалів справи відповідачем здійснювалась часткове та не щомісячне погашення кредиту (а.с.59-71,120-121,135-138), які позивачем розподілялись в рахунок погашення основного боргу (кредиту), процентів, комісій відповідно до умов Договору. Внесення відповідачем платежів 07.11.2018 року на суму 12000,00 грн., 06.12.2018 року на суму 7000,00 грн., 13.06.2019 року на суму 500,00 грн., 12.07.2019 року на суму 500,00 грн., 12.08.2019 року на суму 500,00 грн., 19.09.2019 року на суму 500,00 грн., 28.10.2019 року на суму 500,00 грн., 24.12.2019 року на суму 500,00 грн., 20.01.2020 року на суму 500,00 грн., 02.03.2020 року на суму 500,00 грн., 21.08.2020 року на суму 1912,57 грн., 22.10.2020 року на суму 1000, 00 грн., 20.11.2020 року на суму 992,50 грн. (а.с.59-71,120-121,135-138) було враховано позивачем при визначенні розміру заборгованості. Таким чином\~ відповідач\~не виконував\~належним чином\~свої кредитні\~зобов`язання.\~У зв`язку\~з чим\~у нього\~ утворилася\~заборгованість,\~яка,\~станом на\~27.11.2020\~року,\~ згідно\~наданого позивачем\~розрахунку заборгованості\~та з\~урахуванням платежу\~від 20.11.2011\~року,\~становить 31123\~грн.\~08\~коп.\~та складається\~з наступного:\~заборгованість за\~основним боргом\~(кредитом)\~ 29860\~грн.\~96\~коп.,\~проценти та комісія за користування кредитом 399 грн. 25 коп.; комісія 142 грн. 04 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 485 грн. 44 коп.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 132 грн. 87 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 47 грн. 65 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 54 грн. 87 коп. (а.с.30-33,119, 135-138). Посилання відповідача на те, що вона не була обізнана щодо наявної заборгованості, те, що вона не мала змоги здійснювати погашення кредиту щомісяця - суд не може прокласти в основу рішення, так як вказані обставини не звільняють відповідача від зобов`язань за Договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~ Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. За таких обставин, суд вважає за необхідне остаточні позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою про приєднання № 544979505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 06.10.2018 року. Також, на підставі\~ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.10).

Outcome: approved