Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 01.08.2013 р. відповідача було прийнято на роботу до ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону ISUZU NQR 71 Р№ [NUMBER] автоколони № 3 транспортного департаменту. Робота відповідача полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (м'ясопродукції), згідно видаткових (товарно - транспортних) накладних та актів прийому - передачі. Одночасно з відповідачем було укладено Договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Під час виконання відповідачем своїх обов'язків було виявлено нестачу підзвітної м'ясопродукції на загальну суму 9 455 грн. 10 коп. 05.12.2014 року співробітниками департаменту безпеки ТОВ «Комплекс Агромарс» при контрольному заміру пального у баку автомобіля відповідача станом на 05.12.2014 рік зафіксований фактичний залишок бензину А-80 у кількості 0 (нуль) літрів. Залишок пального згідно подорожнього листа відповідача № 021531 від 04.12.2014 року 160 літрів 850 мл., тобто нестача палива склала 160 літрів 850 мл. Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «Комплекс Агромарс» закупівельна вартість одного літра бензину А-80 станом на 05.12.2014 року становила 17 (сімнадцять) гривень 53 (п'ятдесят три) копійки з ПДВ. Загальна сума нестачі палива 2 819 (дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) гривень 70 сімдесят) копійок. Крім того, за відповідачем також рахується заборгованість за пошкоджену паливну картку № 0111(інв.. 112-0998000) вартістю 100 (сто) гривень, яка була прийнята ним, згідно підписаного акту приймання - передачі паливної картки від 28.04.2015 року. В зв'язку з тим, що добровільно відповідач відшкодувати збитки не має наміру позивач просить стягнути 10 634 (десять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 83 (вісімдесят три) копійки у примусовому поряду. Також позивач просить суд стягнути на його користь понесені судові витрати у розмірі 243.60 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Майстренко В.І позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, які викладені у позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до наказу за № 683 КА/к- п від 01.08.2013 р. [PERSON] був прийнятий на роботу, на посаду автофургону ISUZU NQR 71 Р№ [NUMBER] автоколони № 3 транспортного департаменту. Відповідно до цього наказу на [PERSON] було покладено обов'язки за його згодою в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0.25 посадового окладу експедитора. П.3 вищевказаного наказу було визначено укласти з [PERSON] договір про повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому товарно-матеріальних цінностей. Того ж дня відповідача з даним наказом було ознайомлено, про що свідчить його підпис. ( а. с. 10). 01.08.2013 р. з [PERSON] було укладено Договори про повну матеріальну відповідальність за №№ 452-В, 452-Е, відповідно до яких на відповідача було покладено повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому автомобілю та ввірених йому підприємством матеріальних цінностей ( а. с. 11, 12). Під час виконання своїх трудових обов'язків було виявлено нестачу підзвітного товару (м'ясопродукції), що відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, складає 9 455 грн. 10 коп. Відповідно до наказу за № 04 КА/к- п від 02.01.2014 р. [PERSON] був переведений на посаду водія автофургону ISUZU NLR 85 AL № АІ 2617 СМ автоколони № 3 транспортного департаменту. Відповідно до цього наказу на [PERSON] було покладено обов'язки за його згодою в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0.25 посадового окладу експедитора. 01.02.2014 р. з [PERSON] було укладено Договори про повну матеріальну відповідальність за №№ 240-В, 240-Е, відповідно до яких на відповідача було покладено повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому автомобілю та ввірених йому підприємством матеріальних цінностей ( а. с. 14, 15). Відповідно до наказу за № 304 КА/к- п від 20.08.2014 р. [PERSON] був переведений на посаду водія автофургону ISUZU NLR 85 AL № АІ 2617 СМ автоколони № 3 транспортного департаменту. Відповідно до цього наказу на [PERSON] було покладено обов'язки за його згодою в порядку суміщення посади експедитора в межах установленої тривалості робочого дня із доплатою 0.25 посадового окладу експедитора. Згідно довідки позивача від 25.08.2015 р. заборгованість по збиткам, спричиненим [PERSON] філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ « Комплекс Агромарс» станом на 30.04.2015 р. складає 10 634 грн. 83 коп. (а.с. 19)., що складається з суми збитків через нестачу м'ясопродукції. Згідно зі ст. 135-1 КЗпП встановлено,що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов»язані із зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. У переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва,що є Додатком № 1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59) міститься посада експедитора з перевезення вантажів. З наказу за № 417 КА/к- з від 30.04.2015 р. вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади підмінного водія автоколони № 3 автотранспортного парку за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпПУ (а.с.17). До теперішнього часу відповідач збитки не відшкодував у добровільному порядку. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне постановити по справі рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму збитків та у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати.

Outcome: approved