Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що йому на підставі Договору дарування від 04.06.1999 року № 20 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач та відповідач перебували в шлюбі, тому відповідачка була зареєстрована у вищезазначеному будинку з 14.03.2000 року. 30.11.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі Рішення Володарського районного суду Київської області від 30.11.2010 року. Позивач стверджує, що відповідачка вже більше шести місяців у вищезазначеному будинку не проживає, нічим не допомагає в утриманні житла, тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позивач ,позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, до справи додала письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. По справі встановлено, що 04 червня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, що був зареєстрований виконавчим комітетом Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області. 04 червня 1999 року [PERSON] подаровано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. 30 листопада 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказані обставини підтверджені поясненнями сторін . Про те, що позивач має на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] підтверджується Договором дарування житлового будинку, який зареєстрований у Білоцерківському бюро технічної інвентаризації. Той факт, що сторони розірвали шлюб свідчить копія рішення про розірвання шлюбу від 30.11.2010 року. Сторонами в судовому засіданні встановлено, що позивач проживає з іншою жінкою протягом трьох років, 28.08.2015 року зареєстрував з нею шлюб. У судовому засіданні позивач і відповідач дали пояснення суду, що [PERSON], як колишній член сім'ї позивача не проживає у [ADDRESS] з 2013 року, а проживає у своїх батьків у будинку під номером [ADDRESS]. Допитані судом свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали показання суду, що сторони проживали [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідачка понад три роки проживає у своїх батьків, по [ADDRESS]. Показами свідка [PERSON] підтверджено, що її дочка [PERSON] перебувала в шлюбі з позивачем. Після розірвання шлюбу перейшла проживати до неї, як матері, з дітьми, проживає вже більше трьох років. Ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного Кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 405 Цивільного Кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин членів сім'ї власника, дають підстави для визнання цих осіб такими, що втратили право користування ним.

Outcome: approved