Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просив суд визнати неправомірними та скасувати накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказ про звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з наказом № 32-К від 10.05.2018 року його було поновлено на роботі на посаді майстра ділянки (Арциз-2). 16.05.2018 року позивач написав пояснення з приводу неналежної поведінки з підлеглими особами при усуненні пориву 15.05.2018 року. Наказом № 35-Д від 29.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » позивачу оголошено догану за «безпричинно ображав і принижував своїх підлеглих, чим порушив трудову дисципліну (п. 4.2. робочої інструкції «Функціональні обов`язки майстра ділянки»). [PERSON] вважає зазначений наказ неправомірним, винесений у порушення норм законодавства. 01.06.2018 року [PERSON] подав директору КП «Водоканал» письмову заяву про надання документів, яку особисто подав до офісу КП «Водоканал». На вимогу директора КП «Водоканал» позивач 05.06.2018 року надав письмову пояснювальну записку з приводу його відсутності на роботі 31.05.2018 року з 08 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., згідно доповідних записок та 01.06.2018 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. Також, 05.06.2018 року позивач написав письмове пояснення з приводу неприйняття участі в усуненні пориву по [ADDRESS] , згідно доповідної записки головного інженера. Наказом №№ 43-К від 06.06.2018 року [PERSON] звільнено з посади майстра ділянки на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни та графіка роботи, неналежне виконання посадових обов`язків майстра ділянки, після раніше накладеного дисциплінарного стягнення. Позивач вважає вказані накази неправомірними, а його звільнення незаконним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 04 липня 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS, яке вони отримали 12.08.2020 року, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надали. Представник Комунального підприємства «Водоканал» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов`язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Кодексом законів про працю України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 23-К від 08.02.2016 року [PERSON] з 09.02.2016 року прийнятий на посаду майстра водопровідної ділянки КП «Водоканал». 29.09.2017 року [PERSON] звільнено з посади майстра ділянки що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 11-12). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 07.05.2018 року позивача поновлено на роботі (а. с. 13-17), що також підтверджується відповідним записом в трудовій книжці. У зв`язку з необхідністю і оперативним вирішенням поставлених задач [PERSON] звернувся із заявою до директора КП «Водоканал» для отримання мобільного телефону (а. с. 20), однак йому було відмовлено (а. с. 21). Наказом № 35-Д від 29.05.2018 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а. с. 29). Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] стали доповідні записки старшого слюсаря [PERSON] (а. с. 22), слюсарів [PERSON] (а. с. 23), [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24, 25), водія [PERSON] (а. с. 26), [PERSON] (а. с. 27), з яких вбачається, що 15.05.2018 року при усуненні пориву позивач ображав підлеглих осіб та висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу. Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] , останній пояснив, що 15.05.2018 року під час усунення пориву разом з працівниками КП «Водоканал» жодних принижень на їх адресу він не висказував (а. с. 28). Згідно доповідних записок головного інженера [PERSON] (а. с. 32), слюсарів [PERSON] (а. с. 33), [PERSON] (а. с. 34), [PERSON] (а. с. 34) та [PERSON] (а. с. 35), позивач був відсутній на робочому місці 31.05.2018 року з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. З пояснювальної записки [PERSON] вбачається, що 31.05.2018 року він перебував на роботі з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. він перебував у конторі, де отримував наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а. с. 37). 01.06.2018 року працівники КП «Водоконал» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доповіли, що 01.06.2018 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. [PERSON] був відсутній на роботі (а. с. 38, 39, 40, 41). Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] , 01.06.2018 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. він перебував в конторі м. Арциз та по дорозі в м Арциз-2 (а. с. 42). Крім того, з доповідної записки [PERSON] вбачається, що 04.06.2018 року під час усунення пориву по вул. Комсомольська кут вул. Піонерська м. Арциз-2 позивач був відсутній (а. с. 43). 05.06.2018 року [PERSON] пояснив, що 04.06.2018 року він здійснював обхід колекторного водопроводу (а. с. 44). На підставі наказу від 06.06.2018 року № 43-К [PERSON] було звільнено з роботи на підставі пункту 3\~статті 40 КЗпП України, за систематичне порушення трудової дисципліни та графіка роботи, неналежне виконання посадових обов`язків майстра ділянки, після раніше накладеного дисциплінарного стягнення (а. с. 45). Згідно довідки, виданої КП «Водоканал» сума доходу за квітень-травень 2018 року становила 5510,00 грн. (а. с. 104). Відповідно до ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1 і 3 ст. 113 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. \~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 76 ЦПК України є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.Ці дані\~встановлюються такими\~засобами письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу. Стаття 43 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1\~КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Щодо наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця (стаття 139 КЗпП України). Статтею 140 КЗпП України\~визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України). Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17). Так, судом встановлено, що [PERSON] дійсно ображав своїх підлеглих працівників під час усунення пориву, яке мало місце 15.05.2018 року, що підтверджується відповідними доповідними записками. Зважаючи на наведене, суд дійшов переконання, що допущенні [PERSON] порушення є порушенням трудової дисципліни та відповідачем правомірно притягнено [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки позивач не спростував факт висловлення нецензурною лайкою. Щодо визнання наказу про звільнення неправомірним та його скасування. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті\~40, пункт 1 статті\~41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149\~КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пунктом 3\~статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Як встановлено судом, наказом відповідача від 06 червня 2018 року [PERSON] звільнено на підставі\~пункту 3 статті 40 КЗпП України\~за систематичне порушення трудової дисципліни та графіка роботи, а також неналежного виконання посадових обов`язків майстра ділянки, після раніше накладеного дисциплінарного стягнення. Пунктом 4.2. Посадової інструкції майстра ділянки передбачено, що майстер ділянки несе відповідальність за незабезпечення виконання своїх функціональних обов`язків, а також роботу підлеглих цьому працівників з питань виробничої діяльності, стану трудової дисципліни, дотримання правил технічної безпеки та пожежної безпеки (а. с. 18-19). Після накладення дисциплінарного стягнення, позивач знову допустив порушення трудової дисципліни та був відсутній на роботі 01.06.2018 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. та 04.06.2018 року. Факт відсутності на роботі визнається і самим позивачем його письмових поясненнях. Зважаючи на наведене, суд прийшов до переконання про правомірність притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки позивач не спростував факт ображання підлеглих осіб та порушення трудової дисципліни, що є порушенням Посадової інструкції майстра ділянки. Таким чином, встановивши відсутність позивача на роботі, суд, вважає, що відсутні підстави вважати накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення незаконними, оскільки факт порушення позивачем трудової дисципліни є доведеним, а поважних причин відсутності на роботі судом не встановлено. Разом з тим, допущені [PERSON] дисциплінарні проступки є порушенням трудової дисципліни, при цьому на час звільнення позивач мав непогашене дисциплінарне стягнення, у зв`язку з чим, суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджено наказом роботодавця про застосування дисциплінарного стягнення. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі, тому у зв`язку з відмовою [PERSON] в задоволенні цих вимог, задоволенню також не підлягають його вимоги про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу. Суд не бере до уваги письмові докази, а саме лист КП «Водоканал» № 75 від 22.05.2018 року (а. с. 105), заяву [PERSON] від 30.09.2017 року (а. с. 106), Витяг з кримінального провадження № 12017160220000547 (а. с. 107), постанову про визнання предметів речовими доказами і долучені їх до кримінального провадження від 30.09.2017 року (а. с. 108), постанову про закриття кримінального провадження від 11.12.2017 року (а. с. 109), супровідний лист № 5131 від 23.05.2018 року (а. с. 110), оскількизазначені письмові докази не містять інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 77 ЦПК України та не стосуються предмету доказування. На підставі ст. ст. 40, 139, 140, 147, 149, 232 КЗпП України,

Outcome: dismissed