Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що відповідно до укладеної з відповідачем генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.10.2014 остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11510,79 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості має здійснюватися шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) починаючи з 01 по 25 число кожного місяця. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг і що підтверджується підписом відповідача у заяві. Разом з тим, остання не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом станом на 17.06.2019 в розмірі 36390,41 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 9658,36 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7736,98 грн; заборгованість за пенею та комісією - 18400,51 грн та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 594,56 грн. Просить стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати по оплаті судових витрат в сумі 1921.00 грн. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Дослідивши надані суду позивачем письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 27.10.2014 між банком та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11510,79 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив своїм підписом у Генеральній угоді свою згоду, що підписана ним Генеральна угода разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.5, п.2.8 Генеральної угоди, позичальник зобов`язується повенути суму кредиту, відсотки та винагороду. У разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, останній сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Відповідно до п. 1.1.3 Генеральної угоди, дата кінцевого погашення заборгованості по договору 31.10.2016. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором за нею станом на 17.06.2019 рахується кредитна заборгованість у сумі 36390,41 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 9658,36 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7736,98 грн; заборгованість за пенею - 18400,51 грн та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 594,56 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 551, 611, 612, 624, 625, 631,638, 1050, 1054 ЦК України. Відповідного до ч. 2 ст. 1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». За вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи, містить інформацію щодо предмета доказування - наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, одержаний без будь-яких порушень порядку, встановленого законом, сумнівів у суду не викликає, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини у сукупності з іншими отриманими у справі доказами. За викладеного суд вважає, що позов грунтується на вимогах закону, а порушене право позивача підлягає судовому захисту. Позаяк, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги в частині стягнення пені. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається із встановлених обставин спору, заборгованість за кредитом складає 9658,36 грн, тоді як обрахований позивачем розмір пені, яку він просить стягнути з відповідача на свою користь, складає 18400,51 грн, що значно перевищує розмір основної суми заборгованості. З огляду на викладене, принцип розумності та справедливості, суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем розмір пені, що підлягає стягненню, до 3000.00 грн. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), згідно з якою ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такими чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості на загальну суму 20989,90 грн, що включає в себе: заборгованість за кредитом - 9658,36 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7736,98 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3000.00 грн та 594,56 грн штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позов таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Понесені позивачем судові витрати в сумі 1921.00 грн підлягають у відповідності до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial