Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS]. За вказаною адресою на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок як споживача електроенергії. Згідно Правил користування електричною енергією для населення плата за спожиту електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 564,74 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 937,35 грн., з них інфляція 326,59 грн., 3 % річних - 46,01 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог у повному обсязі, не заперечував щодо постановлення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначив, що борг виник до 10.07.2012 року. Саме 10.07.2012 року електроенергія в його квартирі була відключена, і до цього часу він не споживає електроенергію. Дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 755/27992/13-ц (2н/755/1671/13), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що відповідач отримував електричну енергію в квартирі [ADDRESS]. Однак, відповідач свої зобов'язання по оплаті спожитої електроенергії виконував неналежно, внаслідок чого станом на 01.08.2015 року виникла заборгованість. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг, який станом на 01.08.2015 року складав 564,74 грн. Через неналежне виконання обов'язку, позивач просить стягнути з відповідача інфляцію та 3 % річних - інфляція 326,59 грн., 3 % річних - 46,01 грн. Всього 937,35 грн. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що борг виник до 10.07.2012 року, і з часу відключення електроенергії від розподільчого щитка і до цього часу електроенергію він не споживає. Оскільки, позов подано в вересні 2015 року, просив застосувати строк позовної давності, та відмовити з цих підстав в задоволенні позову. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. З матеріалів справи № 755/27992/13-ц (2н/755/1671/13) встановлено, що 05.11.2013 року ПАТ «Київенерго» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію. 07.11.2013 року видано судовий наказ, яким стягнуто борг за період з 01.11.2010 року по 01.10.2013 року в сумі 564,74 грн., суму інфляції та 3 % річних в сумі 41,27 грн. Станом на листопад 2010 року сума боргу складала 254,48 грн. Не погодившись з судовим наказом, [PERSON] була подана заява про скасування судового наказу, за результатом розгляду якої, 29.01.2014 року постановлена ухвала про задоволення заяви та скасування судового наказу. Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Оскільки судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, заява ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перервала позовну давність. В даному випадку позов подано 01.09.2015 року, заява про видачу судового наказу подана 05.11.2013 року, що дає підстави для часткового застосування строку позовної давності, а саме з листопада 2010 року. З матеріалів справи було встановлено, що електрична енергія в квартирі [ADDRESS] споживалася до лютого 2013 року. В січні 2013 року спожито на суму 14,29 грн.; за 2012 рік спожито на суму 271,49 грн.; за 2011 рік спожито на суму 22,77 грн.; в грудні 2010 року спожито на 1,71 грн. Дані кошти споживачем не сплачено. Посилання відповідача на те, що з 10.07.2012 року електроенергія була відключена позивачем та більше не споживалася, судом не приймається до уваги, оскільки це не відповідає матеріалам справи. Споживання електроенергії припинено саме з лютого 2013 року. Враховуючи докази надані сторонами по справі та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача має бути стягнуто борг за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2010 року по 01.01.2013 року (включно) в сумі 310,26 грн., інфляцію в сумі 178,18 грн. та 3 % річних в сумі 29,15 грн. Всього - 517,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (114,70 грн. та 128,90 грн.), що підтверджено платіжними дорученнями. Дана сума має бути відшкодована відповідачем на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial