Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 17 вересня 2008 року в м. Дніпропетровську на вулиці Набережна Леніна відповідач [PERSON], керуючи належним [PERSON] автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER]., допустив зіткнення із застрахованим автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER], у результаті чого автомобілю страхувальника заподіяні механічні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 22 жовтня 2008 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Згідно Полісу №ВВ/4335712 від 16 липня 2008 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». 31 жовтня 2008 року позивачем складено страховий акт №2368-2719/08. 14 листопада 2008 року на підставі зазначеного акту позивачем перераховано страхове відшкодування у розмірі 17 405,37 грн. З метою вирішення спору мирним шляхом, відповідачам була надіслана претензія. 06 квітня 2009 року ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» частково погашено борг в розмірі 16 895,37 грн. Отже, заборгованість відповідача ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» перед позивачем складає 350 грн. У відповідності до ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заборгованість відповідачів перед позивачем складає 1 033,85 грн., яка складається із загальної суми боргу в розмірі 860 грн., 3% річних - 6,27 грн., інфляційних - 141,18 грн. та пені в сумі 26,40 грн. На підставі викладеного позивач АСТ «АИС-Поліс» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 657,45 грн., з відповідача ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» - 376,40 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду телеграму про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 217230, державний номерний знак [NUMBER], який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 вересня 2008 року в м. Дніпропетровську, зазнав механічних пошкоджень, застраховано у позивача - Акціонерного страхового товариства «АИС-Поліс», на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №05/КЕ від 08 серпня 2008 року, укладеного з [PERSON] Згідно з умовами договору страхування, акту №2368-2719/08, платіжного доручення №8436 від 14 листопада 2008 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в загальному розмірі 17622,94 грн. 06 квітня 2009 року ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в рахунок погашення страхового відшкодування перераховано АСТ «АИС-Поліс» 16 895,37 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187,1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за Договором, в межах сплаченої суми, перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188, ЦК України, мав до відповідачів. За таких обставин суд вважає стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного страхового товариства «АИС-Поліс» грошові кошти в розмірі 657 (шістсот п'ятдесят сім) грн. 45 коп; стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на користь Акціонерного страхового товариства «АИС-Поліс» грошові кошти в розмірі 376 (триста сімдесят шість) грн. 40 коп. Згідно зі ст.88 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252 грн.

Outcome: approved