Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що 27 листопада 2018 року між ним та акціонерним товариством «Альфа - Банк» було укладено угоду про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами кредитного договору відповідач надав йому кредит в розмірі 11 188 грн. 60 коп. зi сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22.99 % річних строком користування 36 місяців. Вважає, що пункти договору про встановлення комісійної винагороди за обслуговування кредиту, за переказ коштів та приймання готівки на рахунку банку, сплату щомісячного платежу за розрахунково-касове обслуговування, застосування штрафів, пені та комісій за прострочення платежів (внесення суми) по кредиту, за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісійних доходів по платіжній картці за обслуговування неактивного рахунку, - недійсними, оскільки банк (відповідач) може лише встановлювати разову комісію за відкриття поточного рахунку, що необхідна для отримання коштів чи обслуговування кредитом. Також зазначив, що плата за обслуговування кредиту є значно більшою, аніж проценти за користування кредитом. Відтак, вищевказані положення у кредитному договорі, вважає недійсними, оскільки такі є несправедливими та є підстави для визнання їх недійсними. З урахуванням змінених позовних вимог просить суд: -визнати недійсним підпункт (б) пункту 1 угоди про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27 листопада 2018 року яким встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 2.45% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ та комісійну винагороду за переказ коштів та приймання готівки на рахунки Банку, що сплачуються згідно діючих Тарифів Банку; пункт (колонку) 7.2. Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501088523 від 27.11.2018 року, яким встановлено сплату щомісячного платежу за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 274,12 грн., що підлягає сплаті рівними платежами, 27 числа кожного місяця, за період з 27 грудня 2018 року по 27 листопада 2021 року на загальну суму 9 868, 32 грн. (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 32 копійки); -визнати недійсним застосування штрафів, пені та комісій за прострочення платежів (внесення суми) по кредиту, за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісійних доходів по платіжній картці за обслуговування неактивного рахунку, застосування яких не передбачено умовами Угоди про надання кредиту №501088523 від 27 листопада 2018 року, а сплачені (стягнуті) суми штрафів, пені та комісій на загальну суму в розмірі 1 736 грн. 56 коп. (одна тисяча сімсот тридцять шість гривень 56 копійок) по кредиту зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» зарахувати в рахунок погашення суми кредиту (основного боргу) по Угоді про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27 листопада 2018 року; -зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості по Угоді про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27 листопада 2018 року та зарахувати вже сплачені [PERSON] комісійні винагороди Банку за обслуговування кредиту, переказ коштів та приймання готівки на рахунки Банку в рахунок погашення суми кредиту (основного боргу) по Угоді про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27 листопада 2018 року; -стягнути з AT «Альфа-Банк» на користь [PERSON] понесені у справі судові витрати. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. 26 січня 2021 року, до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивує тим, що позичальник під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з графіком щомісячних внесків, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив. Позивач письмово підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування, що надані виходячи із обраних позивачем умов кредитування. Виходячи із змісту ст.ст.1054, 1055 Цивільного кодексу України, між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання підпунктів кредитного договору недійсними. 12 березня 2021 року, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що плата за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе послуги, які повинні надаватися банком безкоштовно. Посилаючись на положення статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що умови договору є несправедливими, а відтак його позов підлягає до задоволення. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовільнити з мотивів, викладених у ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в повному обсязі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Судом було встановлено, що відповідно до оферти на укладення угоди про надання кредиту №501088523, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27 листопада 2018 року, [PERSON] запропонував акціонерному товариству «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно якого, під час користування кредитом, позивач запропонував банку надати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування в порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: (а) за надання кредиту 0.00% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті на укладення Угоди без ПДВ; (б) за обслуговування кредиту 2.45 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферту без ПДВ. Як встановлено з матеріалів справи, 27 листопада 2018 року між позивачем та акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501088523, за умовами якого відповідач надав, а позивач отримав кредит в розмірі 11 188,60 грн. зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 22,99% річних строком користування 36 місяців. Згідно пункту 1 вказаного договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: (а) за надання кредиту 0.00% від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті на укладення Угоди (далі - Акцепт) без ПДВ; (б) за обслуговування кредиту 2.45 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору. Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що містить пункт - проценти за користуванням кредитом та розрахунково-касове обслуговування в сумах 4,401,16 грн та 9,868,32 грн. відповідно - був підписаний особисто [PERSON] як і заява (акцепт) про прийняття пропозиції (оферта №2) на укладення комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №006.501088523.111 від 27 листопада 2018 року. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитний договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/455/19. При цьому, судом береться до уваги, що позивач в судовому засіданні не заперечував факту укладення кредитного договору шляхом підписання договору оферти та акцепту, саме на тих умовах що були в них зазначені, та не погоджувався тільки в частині стягнення комісії за вказаними договорами. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1ЗаконуУкраїни«Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Суд, приходить до висновку, що на момент укладення кредитного договору набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні витрати за споживчим кредитом, до яких належать проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування та повернення кредиту, відтак втратила чинність норма Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняла кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що отримання банком плати за обслуговування кредиту не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», передбачено умовами кредитного договору, факт укладення якого був визнаний позивачем в судовому засіданні, а відтак, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed