Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору б/н від 09.10.2007 відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відповідачем відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 31.08.2015 виникла заборгованість загальною сумою 20 460,50 грн., яка складається з наступного: 11 769,23 грн. заборгованість за кредитом; 6 515,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 725,43 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 950,50 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 20 460,50 грн. та сплачені судові витрати у сумі 1 218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. У подальшому надав письмові пояснення, в яких, посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг, вказав на правомірність та обґрунтованість заявлених вимог та предявленого до стягнення розміру заборгованості. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, одночасно надав письмові заперечення, в яких вказав на безпідставність нарахування штрафів, а також неправильне обчислення розміру відсотків за кредитом. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.10.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою визначеного розміру відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку (а.с.8, 9-14). Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-7), у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2015 становить 20 460,50 грн. Суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.ст. 526, 543, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобовязання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобовязується їх повернути зі сплатою процентів, є обовязковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, із застосуванням відповідальності за порушення грошового зобовязання. Одночасно, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо необґрунтованості загального розміру заборгованості за кредитом, виходячи з наступного. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що станом на 31.08.2015 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 11 769, 23 грн. і підлягає стягненню в повному обсязі. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, то ці вимоги не можуть бути задоволені, з огляду на те, що Умови не містять підпису позичальника (відповідача), а отже їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору (правова позиція ВСУ у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015). Так, відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволенні вимог позивача про стягнення пені та штрафів, передбачених Умовами, які не містять підпису відповідача, тобто ним не погоджені. Вимога про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6 515,34 грн. також не може бути задоволена, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У наданих письмових поясненнях позивач зазначив, що розрахунок заборгованості не є доказом за своєю природою, а є інформаційною довідкою по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань у певні періоди часу. При подачі позову банк не позиціонує розрахунок заборгованості як доказ, а посилається на нього як на обґрунтування ціни позову (а.с.63). Одночасно, представник відповідача у наданих суду доповненнях до заперечень проти позову посилався на завищені суми процентної ставки та навів розрахунок заборгованості по процентам за вибірковими датами, які є відмінними від сум, вказаних позивачем. З метою усунення суперечностей, суд спрямовував на адресу позивача повідомлення та відповідні запити щодо необхідності участі представника позивача у судовому засіданні для надання пояснень по нарахуванню відсотків за користування кредитом (а.с.40, 56, 58). Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданих письмових поясненнях розмір нарахованих процентів не довів, пояснень щодо порядку здійснення нарахувань та обчислень суду не надав. Суд позбавлений можливості самостійно здійснити обчислення розміру заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки для здійснення таких дій необхідні спеціальні знання. Сторонами відповідне клопотання не заявлялось. Таким чином, вимоги позову підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, інші вимоги задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, розмір яких становить 700,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial