Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 95826,70 грн. інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов'язання та 9344,26 грн. трьох процентів річних, а також судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2000 р. з [PERSON] на його користь стягнуто 30300,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 31.10.2000 р. та пред'явлено до виконання. Однак відповідач ухиляється від виконання судового рішення, чим порушує майнові права та інтереси позивача. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з'явився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2000 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 30300,00 грн. (а.с. 22). На виконання вказаного рішення суду, 29.04.2014 р. Васильківським міськрайонним судом було видано дублікат виконавчого листа № 2-1022/2000 про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми боргу (а.с. 33). Постановою Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 15.06.2015 р. відкрито виконавче провадження № 47849649 (а.с. 23). Як зазначає в своїй позовній заяві позивач і що не спростував відповідач, на якого покладається обов'язок надати докази на підтвердження виконання зобов'язання, зазначене рішення суду не виконано в повному обсязі, борг складає 18925,97 грн. За таких обставин, доводи позивача, викладені ним в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, зобов'язання відповідача за договором позики від 06.05.2000 р. не припинено у зв'язку з його невиконанням, і норма права не обмежує право кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, а тому діють наслідки, передбачені умовами договору позики та положеннями ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що перевірений судом, за період з 31.10.2000 р. по 11.04.2017 р. втрати від інфляцій становлять - 95826,70 грн., 3% річних від суми боргу становить - 9344,26 грн., З урахуванням викладеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що підтверджені письмовими доказами, пропорційно до задоволених судом вимоги, а саме судовий збір у сумі 1051,72 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved