Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, [PERSON], вивчивши матеріали спадкової справи № 5/2016 щодо майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], відмовила йому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири під [ADDRESS] та винесла відповідну постанову про відмову у вивченні нотаріальної дії від 23.03.2017 року. До заяви про відкриття спадкової справи від 03.10.2016 року № 30, ним, для встановлення родинних відносин було подано свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Дарницьким бюро ЗАГС м. Києва 07.09.1960 року, в якому його матір'ю вказана [PERSON], а у свідоцтві про смерть серія [NUMBER], виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві [INFO] прізвище померлої [PERSON]. У оскаржуваній постанові від 23.03.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піддубна Світлана Пилипівна, зазначає, що на підставі поданих ним документів: свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Дарницьким бюро ЗАГС м. Києва 07.09.1960 року і свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві [INFO], неможливо встановити родинні відносини, що померла [PERSON] була його матір'ю. Для отримання інших документів щодо встановлення родинних відносин і з'ясувати факту зміни померлої прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Піддубною С.П. було зроблено декілька запитів у відповідності з чинним законодавством України. За даними відділів державної реєстрації актів цивільного стану встановлено, що існує актовий запис про шлюб [PERSON] з [PERSON], укладений 11.02.1951 року, актовий запис № 77, та змінила прізвище на «[PERSON]». Цей шлюб не був розірваний. Документів, які можуть встановити зміну прізвища матері з «[PERSON]» на «[PERSON]» він нотаріусу не надавав. За його клопотанням відповідач витребував потрібну інформацію щодо встановлення зміни прізвища матері, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання ним документів, що підтверджують родинні відносини з померлою. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених в запереченнях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками записано - [PERSON] та [PERSON]. Згідно посвідки про народження [PERSON] народилася [INFO] року. З наданих позивачем документів встановлено, що 11.02.1951 року [PERSON] та [PERSON] ([INFO]) уклали шлюб, зареєстрований Дарницьким рай ЗАГС м. Києва, актовий запис № 77. Після реєстрації одруження [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Однак, як вбачається з копії трудової книжки (заведена 22.10.1946 року), паспорта громадянина СРСР (виданий 01.11.1979 року), ордеру на житлове приміщення від 27.09.1977 року, свідоцтва про право власності на житло від 06.12.2000 року, [PERSON] не змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]». В довідці Форми № 1 по квартирі [ADDRESS], була зареєстрована [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла у віці 91 рік. Її похованням займався [PERSON] Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса КМНО Піддубної С.П. звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, через відсутність документів щодо зміни прізвища [PERSON] на «[PERSON]», отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Відповідно до ст. 1270 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] є рідним сином [PERSON]. У зв'язку з чим, в частині встановлення факту позов підлягає задоволенню. В частині скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд відмовляє, оскільки викладені вище обставини свідчать про те, що нотаріус діяв згідно вимог законодавства, та правомірно відмовив позивачу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial