Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив змінити розмір аліментів стягнутий рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 справа № 643/16271/16-ц, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів ) щомісячно, та не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 23.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття на аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, просив стягнути з відповідача на свою користь неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 9621,93 грн., заборгованість по аліментам, встановити порядок сплати аліментів шляхом внесення коштів за реквізитами на його особистий рахунок картки. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Московським районним судом 01.07.2017р. було видано виконавчий лист №643/16271/16-ц про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, та не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 23.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час вказаних коштів недостатньо для утримання дитини, вони визначені у розмірі меншому ніж встановлено діючим законом. Свої зобов`язання відповідач виконує не в повному обсязі, внаслідок чого з грудня 2016 року до 01.09.2018 року виникла заборгованість по аліментам у сумі 31916 грн. Сума пені, нарахована на суму заборгованості відповідача, відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, складає 9621,93 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але небільше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. На підставі наданих суду письмових доказів, судом встановлено наступне. Московським районним судом 01.07.2017р. було видано виконавчий лист №643/16271/16-ц про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, та не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 23.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , наданого державною виконавчою службою, з грудня 2016 року до 01.09.2018 року виникла заборгованість по аліментам у сумі 31916 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку та перевірного судом пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 9621,93 грн. За таких обставин, суд вважає в цій частині позов обгрунтовами та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, щодо заявленої вимоги про зміну розміру аліментів, суд зазначає наступне. Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказана позиція суду узгоджується з висновками, зробленими у своїй постанові Верховним судом України від 14.08.2019 по справі №524/7388/17. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зміни розміру аліментів. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд зазначає, що у прохальній частині позову не конкретизована сума заборгованості по аліментам, яка повинна бути стягнута, отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст.133,141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial