Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначає,що він -[PERSON] наказом № 332к від 22.11.2011 року був прийнятий на роботу на посади ведучого юрисконсульта Державного підприємства «Шахта Комсомолець» з відповідним записом до трудової книжки. Свої обов'язки виконував належним чином, за час роботи не отримував жодних зауважень. Проте 14 березня 2014 року позивача було звільнено з займаної посади за прогул. Вищезазначені дії позивач вважає незаконними, наголошує, що його під будь-яким приводом не допускали до свого робочого місця, тому просить суд: Поновити його на роботі на займаній посаді; стягнути заробітну платню за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду в розмірі 1 500 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та вищезазначене. Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що позивач грубо порушував трудову дисципліну, тривалий час не з'являвся на роботі, а тому був звільнений відповідно до закону. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином,причини неявки суду невідомі. Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності, прийшов до наступного. [PERSON] наказом № 332к від 22.11.2011 року був прийнятий на роботу на посади ведучого юрисконсульта Державного підприємства «Шахта Комсомолець» з відповідним записом до трудової книжки. Відповідно до довідки від 28.05.2014 року № 01/43, наданої профспілковим органом Державного підприємства «Шахта Комсомолець» - [PERSON] на момент звільнення не був членом профспілкової організації Державного підприємства «Шахта Комсомолець». Згідно доповідної головного бухгалтера Михайличенко Н.Ф. від 16.12.2013 року, на ім'я виконуючого обов'язки директора Пивень Ю.А., 16.12.2013 року, о 08:45 ведучій юрисконсульт - [PERSON] залишив робоче місце по причині низької температури. Від пропозиції перейти до іншого кабінету відмовився (а.с. 40). Відповідно до акту від 16.12.2013 року, що складений головнім інженером Визниченко В.В., головою профспілкового комітету Прошкіним А.Б., інспектором з трудової дисципліни Білоусової В.Л., гірничого диспетчера Белик А.І., начальника відділу кадрів Ніколаєва М.М. , про те що 16.01.2013 року (аналізуючи матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в акті помилково зазначено дату 16.01.2013, замість вірної 16.12.2013 року) о 08:45 ведучій юрисконсульт - [PERSON] залишив робоче місце та на протязі робочого дня не з'являвся до 15:00 (а.с.39). 17.12.2013 року [PERSON] на робочому місці не з'явився, про своє місцезнаходження та причини відсутності керівництво не повідомив, що підтверджується відповідним актом ( а. с. 28). Аналогічні акти складались в період з 16.12.2013 року до 14.03.2014 року, що підтверджується матеріалами справи в цілому. Відповідно до Акту відвідування на дому [PERSON] за адресою : [ADDRESS] від 07.02.2014 року, складений о 07:40 хвилин, [PERSON] не міг пояснити причини своєї відсутності на робочому місці тривалий час, поважність причин відсутності на роботі обґрунтувати не міг також, від дачі письмових пояснень відмовився. Відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду трудової дисципліни Державного підприємства «Шахта Комсомолець» від 07.02.2014 року в присутності голови комісії - в. о. директора Визниченко В.В., голови профспілкового комітету Прошкина А.Б., інспектора з трудової дисципліни Белоусова В.Л., гірничого диспетчера у зміні Дяченко А.П., начальника відділу кадрів Ніколаєва М.М., вирішили, що у зв'язку з тим, що [PERSON] відсутній на роботі з 16.12.2013 року по теперішній час, без поважних причин, вважати дані дні прогулами. На протязі подальшого часу працівники Державного підприємства «Шахта Комсомолець» намагались вийти на зв'язок з позивачем. Відповідно до ст.. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно з ч.2 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до акту від 12.03.2014, що складений у присутності та підписаний Головою ліквідаційної комісії Пшенічним І.О., та іншими членами ліквідаційної комісії, ведучій юрисконсульт [PERSON] відмовився давати пояснення щодо причини своєї відсутності на роботі тривалий час з 16.12.2013 року по теперішній час. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, в даному випадку уповноваженою особою був голова ліквідаційної комісії ДП «Шахта Комсомолець», - Пшенічний І.А. Згідно з ч3,.4 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку Відповідно до наказу від 14.03.2014 року № 51к, підписаного головою ліквідаційної комісії ДП «Шахта Комсомолець», - Пшенічним І.А., [PERSON] - ведучій юрисконсульт таб. № 7234 звільнений з а п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважної причини з 16.12.2013 року по теперішній час. Щодо строку застосування дисциплінарного стягнення, то згідно з положеннями ст.. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дату виявлення проступку слід вважати 12.03.2014 року, коли уповноваженою особою Пшенічним І.А було складено відповідний акт (до цього дня уповноваженою особою ніяких рішень щодо не відвідування роботи [PERSON] не приймалось, проступок офіційно виявлений не був). Таким чином, відповідачем не було порушено місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] було звільнено з роботи відповідно до закону. Таким чином, права позивача не порушені, тому підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ст.. 236 КЗпП України та стягнення моральної шкоди відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України - немає. Отже, позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed