Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що їх подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружнє життя та сумісний побут родини. Позивач зазначає, що в родині відсутня взаємоповага та порозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З жовтня 20016 року вони мешкають окремо. За спільною домовленістю діти проживають з матір'ю, яка отримує аліменти на утримання дітей з жовтня 2016 року та на утримання дружини до досягнення трьох років сина [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб, укладений 13 вересня 2008 року між ним та відповідачем. В підготовче судове засідання сторони не з'явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає в повному обсязі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 13 вересня 2008 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управлінням юстиції, за актовим записом № 1505, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на а.с.31. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження на а.с.29, 30. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім'я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідачка визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved