Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ,мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, кадастровий номер 3522285300:02:000:0365 загальною площею 3,33 га, розташовану на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] , заповітом, посвідченим секретарем Суботцівської сільської ради 04 травня 2017 року, заповідала все свої майно саме їй. В зв`язку з тяжким матеріальним становищем, а саме, що чоловік не працює, вона працює на 0,5 ставки прибиральниці, має на утриманні неповнолітню дитину, не мала фінансової можливості звернутися до нотаріальної контори та заплатити за подачу заяви про прийняття спадщини. Коли звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, оскільки пропустила встановлений 6 місячний строк, їй рекомендовано вирішити порушене питання у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без її участі та задовольнити вимоги позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його заява, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без участі представника. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.8) все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , про що свідчить заповіт від 04 травня 2017 року (а.с.7). [PERSON] працює прибиральницею СБК на 0,5 ставки, у 2020 році її заробітна плата становила в середньому 2500,00 грн. на місяць ( а.с.6,9). Згідно роз`яснення завідувача Знам`янської міської державної нотаріальної контори Маленко В.С., як особі, яка пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто не звертався. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Враховуючи вищевикладене те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, строк на прийняття спадщини позивачем порушений з причин, які суд визнає поважними, суд вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ..

Outcome: approved