Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] 04.12.2013 року був укладений кредитний договір №200704956 про надання споживчого кредиту на суму 20908,00 грн. зі сплатою 0,01% річних за користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, та своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки. У звязку з чим, станом на 24.11.2016 року прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам становить 22149,83 грн., яка складається з: 18572,94 грн. - заборгованість за кредитом; 1,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3575,56 грн. заборгованість за комісією. Згідно з умовами договору факторингу №22/12/14 від 22.12.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №200704956 від 04.12.2013 року. Оскільки до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідач заборгованість не гасить, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 22149,83 грн., а також понесені витрати по справі 1378,00 грн. по сплаті судового збору. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, між Публічним ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] 04.12.2013 року був укладений кредитний договір №200704956 про надання споживчого кредиту на суму 20908,00 грн. зі сплатою 0,01% річних за користування кредитними коштами. [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, та своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки. У звязку з чим, станом на 24.11.2016 року прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам, згідно з наданим позивачем розрахунком, становить 22149,83 грн., яка складається з: 18572,94 грн. - заборгованість за кредитом; 1,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3575,56 грн. заборгованість за комісією. Згідно з умовами договору факторингу №22/12/14 від 22.12.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №200704956 від 04.12.2013 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016\~року у справі № 6-1746цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому вважає в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1792,35 грн. відмовити. З огляду на те, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором 18572,94 грн. - заборгованість за кредитом; 1,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial