Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач проживає в кв. [ADDRESS], та є абонентом КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо споживання теплової енергії та гарячого водопостачання. Теплова енергія поставлялася споживачу належним чином, але споживач в порушення законодавства не сплачував своєчасно кошти за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 19794,77 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв, однак надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, зазначивши, що в зазначеній квартирі встановлені засоби обліку гарячої води та за власні кошти було встановлено автономний електричний прилад для підігріву холодної води, та договорів з надання послуг централізованого опалення заключено не було. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], проживає в кв. [ADDRESS], та є абонентом КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо споживання теплової енергії та гарячого водопостачання. Теплова енергія поставлялася споживачу належним чином, але споживач в порушення законодавства не сплачував своєчасно кошти за спожиту теплову енергію, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 01.03.2014р., борг складає 19794,77 грн., що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 3). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (висновок Верховного Суду України висловлений в Постанові від 30.10.2013р., у справі № 6-59цс13). В силу ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки сторони з заявою про застосування строку позовної давності не зверталися. Суд не приймає до уваги відсутність письмового договору про надання послуг, оскільки встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» надавало централізоване опалення та гаряче водопостачання, а [PERSON], споживав надані послуги, але не в повному обсязі здійснював оплату отриманих послуг в тому числі здійснював оплати направлені на погашення боргу який виник, і не відмовлявся від отримання послуг, що в силу ст. 205 ЦК України, є способом волевиявлення осіб щодо вчинення правочину та засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а також з підстав наведених в Постанові Верховного Суду України. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив повної або часткової відсутності заборгованості за надані послуги, доказів ненадання позивачем послуг. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнення всіх понесених позивачем витрат у справі з відповідача.

Outcome: approved