Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 13.01.2015 року мотивуючи тим, що 10.06.2013 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № ПКД 1300719 майнових інтересів власника автомобіля «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER]. 29.03.2014 року в м. Кам'янець - Подільському на вулиці Замковій відбулась дорожньо - транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Skoda», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER]., яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ДТП сталась в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху і як наслідок було пошкоджено автомобіль страхувальника. Згідно рахунків вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] становить 26 369,28 грн. Зазначена ДТП була визнана страховою і 23.04.2014 року було складено Страховий акт та 18.06.2014 року страховий акт на доплату, відповідно до яких страхове відшкодування складає 24 419,28 грн. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля. Тому, в порядку ст. 993, 1191 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 24419,28 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 244,20 грн. В судове засідання позивач Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надіслали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника та прийняти рішення на підставі наявних документів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду письмові заперечення проти позову в яких просить проводити розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні позову оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст.13,39,41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він звільнений від сплати страхового відшкодування, а виплата коштів покладається на Моторно транспортне бюро. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ч.1 ст.57 ЦПК України). 10.06.2013 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № ПКД 1300719 майнових інтересів власника автомобіля «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER]. ( а.с.3-5). 29.03.2014 року в м. Кам'янець - Подільському на вулиці Замковій відбулась дорожньо - транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Skoda», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та застрахований автомобіль «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER]., яким керував [PERSON], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 8, 9). Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2014 року ( а.с.10), ДТП сталась в результаті порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно рахунків № ЛРсС-О001637 від 14.04.2014 року та № ЛРсС-О002714 від 16.06.2014 року ( а.с. 16, 22), вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] становить 26 369,28 грн. Зазначена ДТП була визнана страховою, 23.04.2014 року було складено Страховий акт та 18.06.2014 року страховий акт на доплату, відповідно до яких страхове відшкодування складає 24 419,28 грн. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 19-20,23-25). Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS]; являється інвалідом війни 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення серії [NUMBER], виданого Шевченківським УПСЗН м. Києва; на момент скоєння ДТП керував транспортним засобом марки «Skoda», реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності. що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9,10,34,44). Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки, передбачені у статтях 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями частини другої статті 1187 цього кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, який забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (зі змінами), встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7). Ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1) зі змінами. Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону № 1961, учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII ( із змінами та доповненнями), до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів,підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону). Отже, у встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів. Оскільки [PERSON] являється інвалідом війни 3 групи, під час вчинення ДТП керував транспортним засобом, який належить йому на праві власності він звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 29.03.2014 року, винним у якій є відповідач, проводиться за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак в даному випадку в позові відмовлено, тому і судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed