Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами та просить суд зобов'язати [PERSON], Харків [ADDRESS] код [NUMBER] надати звіт про виконання доручення за довіреністю від 5 січня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року на виконання усного договору доручення від 05.01.2011; зобов'язати [PERSON], Харків [ADDRESS] код [NUMBER] надати звіт про виконання доручення за довіреністю від 5 січня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року на виконання усного договору доручення від 05.01.2011; зобов'язати [PERSON], Харків [ADDRESS] код [NUMBER] повернути довіреність та її копію від 5 січня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року на виконання усного договору доручення від 05.01.2011; зобов'язати [PERSON], Харків [ADDRESS] код [NUMBER] повернути довіреність та її копію від 5 січня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року на виконання усного договору доручення від 05.01.2011. Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 1000, 1002, 1004, 1006 ЦК України та зазначає, що відповідачками привласнені грошові кошти, отримані при виконанні доручення. А також надані фінансові зобов'язання без згоди та відома позивача, крім того, відповідачки зловживають своїм правом на підставі не повернених довіреностей. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів проти поданого позову заперечувала, зазначила про те, що на дату звернення до суду позивачем довіреність від 5 січня 2011 року, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року вже відізвана позивачем, також зазначають, що правовідносини сторін не передбачали надання письмового звіту, правовідносини за усним договором доручення з 21.03.2013 року між позивачем та відповідачами є припиненими, оскільки відповідачі повернули всі документи позивачу, а тому вважають, що предмету позову не існує. В судове засідання, призначене судом вілповілачі та їх представник не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином і своєчасно, заяв про розгляд справи за їх відсутність до суду не надходило. Суд, розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, та, відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог , при цьому виходить із наступного…. Судом встановлено , що позивачем [PERSON] (за довіреністю - довіритель) була видана довіреність на відповідачок [PERSON] та [PERSON] (за довіреністю - повірені) від 5 січня 2011 року, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстраційним № 24 від 05.01.2011 року (а.с.3). Згідно тексту зазначеної довіреності позивач, який діє як фізична особа - підприємець уповноважив відповідачок на вчинення певних дій, що витікають із його діяльності, як фізичної особи-підприємця. Також, в судовому засіданні позивач вказав, що між ним та відповідачками було також укладено усний договір доручення, який передбачав у разі припинення дії доручення достроково надання довірителю повного звіту про виконання доручення. Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей дію зазначеної довіреності було припинено 25.03.2014 року о 9-55, а тому, на час розгляду справи зазначена довіреність не є чинним та повноважним документом (а.с.208). Посилання позивача, на ту обставину, що відповідачі можуть скористатися даною довіреністю є безпідставними та не обґрунтованими. Згідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Ст. 1003 ЦК України встановлено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Як вбачається із тексту довіреності та поясненння сторін договір доручення в письмовій формі не укладався. Дана обставина підтверджена, беспосередньо позивачем [PERSON] у судовому засіданні, а також підтверджується листами [PERSON] ( а.с.13) та [PERSON] (а.с.12), які надані судом у якості доказів особисто [PERSON] на його вимогу надати звіт повіреного. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено конкретний обсяг та зміст дій, які належить вчинити відповідачкам в період дії довіреності, окрім їх повноважень, якими останні були наділені визначеними правами за дорученням. Відповідно до ст.1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Матеріали справи містять розписку, датовану 21.03.2013 року про те, що позивачем отримані від [PERSON] оригінали документів згідно переліку, у тому числі довіреність, що є предметом спору (а.с.41). Не зважаючи на ту обставину, що позивач поставим під сумнів дану розписку в судовому засіданні, ним особисто було надано на огляд оригінал спірної довіреності , з відміткою про її скасування, в зв'язку із чим можна судити про те, що саме оригінал довіреності був повернутий останньому. Крім того, на питання головуючого про кількість примірників, що мають силу оригіналу довіреності та її копій були останнім видані у нотаріуса [PERSON] відповісти не зміг, так само як і не довів суду дану обставину будь - якими іншими доказами. Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобов'язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Суд приймає пояснення відповідача про те, що зазначена дія є підтвердженням відмови від усного договору доручення та зазначає, що з 21.03.2013 року, з часу припинення дії довіреності, правовідносини доручення між позивачем та відповідачками припинились. Також позивач не доводить, що відповідачки не надавали йому звіт в усній формі, а обов'язкової письмової форми для надання звіту правовідносинами сторін взігалі не передбачено, а крім того, сам текст доручення не містить обовязок повірених надавати звіт за характером доручення. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому ст.16 ЦК України встановлює, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Зазначений перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає. По справі, що розглядається, додатково правовідносинами сторін не було передбачено іншого способу захисту прав, оскільки договір доручення між позивачем та відповідачками був укладений в усній формі. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, підстав для задоволення позову [PERSON] суд не вбачає, тому відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed