Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Белзької місцевої пожежної команди від 30.03.2021р. №6-Т про звільнення [PERSON] з 31.03.2021р. з посади пожежного за п.2 ст.36 КЗпП України по закінченню. строку трудового договору; поновити його на роботі на посаді пожежного Белзької місцевої пожежної команди та стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 6493,92грн. з відрахуванням при виплаті податків, обов`язкових платежів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає наступне. Згідно наказу Белзької місцевої пожежної команди №13 від 01.03.2008р. він призначений на посаду пожежника Белзької місцевої пожежної команди з 01.03.2008р. по безстроковому договору. 01.04.2019р. з ним підписано строковий трудовий договір по тій же професії (істотні умови договору не змінилися) терміном на два роки до 31.03.2021р., згідно наказу №25 від 29.03.2019р., з яким він не ознайомлювався, заяви про переведення на строковий трудовий договір, теж не писав. Наказом Белзької місцевої пожежної команди від 30.03.2021р. №6-Т позивача звільнено з посади пожежного з 31.03.2021р. за п.2ст.36 КЗпП України. Вважає дане звільнення незаконним, оскільки у його випадку чинне законодавство не передбачало підстав для зміни умов трудового договору з безстрокового на строковий з огляду на те, що виконувана ним робота має постійний характер. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у ч.2 ст.23 КЗпП України є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. 09.06.2021р. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує наступним. Відповідно до затвердженого положення про Белзьку місцеву пожежну команду основними завданнями МПК є гасіння пожеж, рятування людей та подання допомоги в ліквідації наслідків аварійних катастроф, стихійного лиха, а також, здійснення заходів із запобіганням пожежам та нещасним випадкам на них. 01.04.2019р. між позивачем та відповідачем був укладений письмовий трудовий договір із строком дії з 01.04.2019р. до 31.03.2021р. Позивач добровільно, без будь-якого тиску, погодився з усіма умовами трудового договору від 01.04.2019р., підтвердженням чого підпис позивача на договорі та відсутність трудового спору щодо оскарження умов трудового договору протягом строку його дії. Відповідно до п.7.1. трудового договору, договір діє з 01.04.2019р. до 31.03.2021р. У зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (який по своїй суті є контрактом), видано наказ від 30.03.2021р. №6-Т про припинення трудового договору. За цим наказом звільнено позивача з посади пожежного Белзької МПК з 31.03.2021р. за п.2ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). 31.03.2021р. на зборах особового складу Белзької МПК начальник зачитав в голос наказ про припинення трудового договору від 30.03.2021р. №6-Т та вручено позивачу під підпис. Трудова книжка видана позивачу разом з наказом в присутності особового складу. З позивачем проведено розрахунок в повному обсязі 31.03.2021р.. Закінчення строку трудового договору є підставою для його припинення відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, оформляється наказом і не потребує заяви працівника. Вказує, що відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства при звільненні позивача. 14.06.2021р. позивач надав відповідь на відзив, в якому вважає позицію відповідача щодо тлумачення трудового договору від 01.04.2019р. як контракту, такою, що не відповідає чинному законодавству та є підставою для поновлення на роботі. У даному випадку сфера застосування контракту для пожежника місцевої пожежної команди чинним законодавством не визначена. Крім цього, надав розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день розгляду справи, який становить за 57 днів 23 134,59грн. 17.06.2021р. представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що укладений трудовий договір від 01.04.2019р. був спрямований на покращення матеріального становища позивача, оскільки після його укладення стало за можливе встановити позивачу надбавки та інші заохочення за інтенсивність і високу якість роботи та інші показники діяльності. Інтереси позивача за трудовим договором зазнали покращення соціально-побутового забезпечення та покращення його матеріального становища за рахунок різного виду заохочень та надбавок. Позивач та його представник - адвокат Золочівський В.П. надали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просили задовольнити. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті до статті 43 Конституції України , кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи. Судом встановлено, що згідно наказу Белзької місцевої пожежної команди №13 від 01.03.2008р. [PERSON] призначений на посаду пожежника Белзької місцевої пожежної команди з 01.03.2008р. по безстроковому договору. 01.04.2019р. з [PERSON] підписано строковий трудовий договір по тій же професії - пожежника Белзької місцевої пожежної команди терміном на два роки до 31.03.2021р., згідно наказу №25 від 29.03.2019р.. Наказом Белзької місцевої пожежної команди від 30.03.2021р. №6-Т [PERSON] звільнено з посади пожежного з 31.03.2021р. за п.2ст.36 КЗпП України. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений також статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. Укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові правовідносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України. Закінчення строку трудового договору припиняє трудові правовідносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових правовідносин. Судом встановлено, що 29.03.2019 року згідно з наказом № 25 Белзької місцевої пожежної команди, зокрема, з [PERSON] за його згодою укладено строковий трудовий договір з 01.04.2019р. строком на 2 роки, що не заперечувалося позивачем. 01.04.2019р. між [PERSON] та Белзькою місцевою пожежною командою укладено трудовий договір, згідно з умовами якого [PERSON] прийнято на посаду пожежного на строк з 01 квітня 2019 року до 31 березня 2021 року, а підставами для розірвання контракту є, у тому числі, закінчення строку його дії. Таким чином, волевиявлення [PERSON] на укладення строкового трудового договору підтверджується його підписом у трудовому договорі, а також виданим наказом роботодавця, в якому вказано, що працівника прийнято на роботу на умовах строкового трудового договору, з яким позивач ознайомлений під підпис. Протягом дії трудового договору [PERSON] не оскаржував його умови з підстав порушення його трудових прав, що свідчить про погодження позивача з умовами цього договору, зокрема щодо його строковості. Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення. У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає. Колегія Верховного Суду у Постанові № 607/18964/18 від 22.04.2020р. зробила висновок, що у зв`язку з неодноразовим продовженням трудових відносин шляхом укладення контрактів, трудовий договір набув ознак безстроковості згідно з вимогами частини другої статті 39-1 КЗпП України є необгрунтованим, оскільки укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої статті 21 КЗпП України, регулюється частиною другою статті 23 КЗПП України, що виключає при переукладенні контракту чи продовженні строку його дії застосування частини другою статті 39-1 КЗпП України. Разом з цим, покликання позивача не те, що у даному випадку не було жодних підстав для укладення з ним строкового трудового договору з врахуванням характеру виконуваної роботи, інтересами працівника та умовами виконуваної роботи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано та судом не здобуто доказів, того, що характер та умови виконуваної роботи та його інтереси не давали можливості укласти строковий трудовий договір. Навпаки, судом встановлено, що після укладення строкового трудового договору покращилось матеріальне забезпечення працівників Белзької місцевої пожежної команди, в тому числі й позивача, зокрема, покращилось соціально-побутове забезпечення за рахунок різного виду заохочень та надбавок, що стверджується довідкою від 24.05.2021 року. Враховуючи аналіз наведених норм права, фактичні обставини та наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним трудового договору, укладеного між [PERSON] та Белзькою місцевою пожежною командою і поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України відбулось із порушенням норм трудового законодавства України, а тому у позовних вимогах слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed