Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідач згідно укладеного договору від 05.06.2007 року №73 отримав в Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (закрите акціонерне товариство) кредит в розмірі 50000 грн., який зобовязався погашати відповідно до встановленого графіку. 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), уклав договір про відступлення прав вимоги з ТОВ «Кредитні Ініціативи», за умовами\~якого товариство передало грошові кошти в розпорядження банку, а банк зобовязався відступити на користь товариства право грошових вимог до боржників, в тому числі за кредитним договором від 05.06.2007 року №73. Однак відповідач взяті на себе зобовязання за цим договором не виконує та має заборгованість станом на 15.11.2016 року в розмірі 66266 грн.31 коп., з яких: за кредитом 28315 грн.82 коп., по відсотках 21169 грн.74 коп., по комісії 1557 грн. 56 коп., пеня за рік 15233 грн, 19 коп., які просив стягнути на їхню користь. Представник позивача позов підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просив справу розглянути без його участі. З поданого ним письмового відзиву на позовну заяву вбачається, що останній визнав факт отримання кредити згідно вищевказаного кредитного договору. Крім того в лютому 2013 року банк листом повідомив його про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», після чого він неодноразово отримував вимоги від різних колекторських фірм про сплату боргу за вказаними в цих вимогах реквізитами. В листопаді 2016 року він отримав листа від ТОВ «Кредитні Ініціативи» з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилася станом на 15.11.2016 року в сумі 66266 грн.31 коп. без надання реквізитів для сплати боргу. Вважав, що в нього відсутня вина щодо несвоєчасного повернення боргу, оскільки він систематично отримував вимоги про його сплату від різних юридичних осіб, а тому виникли побоювання в шахрайських діях щодо нього. Вважав, що за таких обставин він повинен бути звільнений від сплати відсотків та пені. Крім того просив розстрочити виконання рішення про стягнення боргу на 36 місяців, зі сплатою щомісячно рівними частками. Представник відповідача [PERSON] просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду заяву. У вирішенні позову покладався на позицію позивача, викладено у відзиві до позовної заяви. Приймаючи до уваги, що всі учасники справи в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.06.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] був укладений кредитний договір №73, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50000 грн., з процентною ставкою 17 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 25.05.2017 року, для ремонту та облаштування житла. Погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є невідємною частиною цього договору. У випадку порушення позичальником графіку погашення кредиту, останній сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі 30 відсотків річних (а.с.6-13). Також п.5.3.3 даного договору передбачено право банку відступити право вимоги за цим Договором з наступним повідомленням позичальника про нового Кредитора. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами\~якого внаслідок передачі кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набував усіх прав первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно\~\~з правом вимагати від позичальника належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення( а.с.14-33). Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулась заміна кредитора у зобов'язанні, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №73 від 05.06.2007 року, згідно якого позивальником є відповідач по справі [PERSON]. Однак, скориставшись кредитними коштами відповідач взятих на себе зобовязань, щодо їх вчасного погашення не виконав, внаслідок чого станом на 15.11.2016 року має заборгованість в розмірі 66266 грн.31 коп., з яких: за заборгованість за кредитом 28315 грн.82 коп., по відсотках 21169 грн.74 коп., по комісії 1557 грн. 56 коп., пеня за рік 15233 грн, 19 коп., що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 34-35). 26.12.2016 року позивач направив на адресу відповідача лист, яким вимагав на протязі тридцяти днів сплатити вказану заборгованість по кредитному договору, яку відповідач до теперішнього часу не погасив. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15). Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає\~у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з вищенаведеного розрахунку заборгованості станом на 15.11.2016 року становить 66266 грн.31 коп., при цьому позивачем враховані вимоги ч.2\~ст.258 ЦК України, відповідно \~до яких позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені). Зазначений розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами відповідно до приписів статей 77-78,81 ЦПК України відповідачем не спростовано. Доводи відповідача щодо відсутності його вини в частині несвоєчасного повернення боргу через надходження вимог про сплату боргу від різних юридичних осіб, суд до уваги не приймає, оскільки це не звільняє його від обовязку виконати взяті на себе зобовязання відповідно до Договору. При цьому, з врахуванням визначеного договором строку виконання зобовязань та не наданням відповідачем суду жодних доказів щодо тяжкого матеріального стану чи інших обставин, які ускладнювали б виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для розстрочення його виконання. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідач належним чином умови договору не виконує, у звязку з чим має заборгованість, яка на день розгляду справи не сплачена, суд вважає право позивача порушено та підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволених повністю вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн..

Outcome: approved