Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив встановити порядок участі у вихованні дитини обома батьками у відповідності з розпорядженням органу опіки і піклування Карлівської РДА Полтавської області та передбачити відповідальність сторін за невиконання рішення суду щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, в розмірі 100 тис. грн. з умовою перерахування коштів на рахунок дитини в Ощадбанку. У позові посилається на те, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та її чоловіком. Батьківство позивача відносно дитини було встановлено 25.01.2018 Карлівським районним судом. Відповідачі, не визнаючи батьківства позивача. всіляко перешкоджають спілкуванню дитини з рідним біологічним батьком, не виконують рішення суду, яким встановлені рівні права та обов`язки щодо дитини. Створюють умови, які унеможливлюють право дитини на підтримання з батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідачі не реагують на численні попередження, профілактичні бесіди як місцевої влади так і органів опіки про відповідальність. Викладене змусило позивача вирішувати дане питання в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилався на хвороби дитини, які, як він вважає виникли через недбале ставлення до своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] позов визнала, не була проти побачень відповідача з дитиною, але зазначила, що якщо між нею та позивачем не буде нормальних людських відносин, то дитину не даватиме, при наявності будь-якого рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Раніше відповідачами було подано відзив на позов, у якому просили відмовити у задоволенні позову. Клопотання та письмове пояснення [PERSON] про допит його як свідка, суд не бере до уваги, оскільки вони є тотожними показанням його як позивача. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону(ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , що видане повторно 03.03.2018, його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] було визнано батьком малолітнього [PERSON] рішенням Карлівського районного суду від 25.01.2018 (а.с.54-56). З інформації Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.8), вбачається, що [PERSON] не дозволяє бачитися з дитиною [PERSON] , вважає, що він негативно впливає на сина, налаштовує дитину проти матері та її чоловіка. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при РДА від 06.11.2018 №15.6 (а.с.4), рекомендовано матері, [PERSON] , не перешкоджати батькові, [PERSON] , спілкуватися з малолітнім сином, [PERSON] , та брати участь у його вихованні. Рекомендовано графік спілкування батька з сином. А також батькові рекомендовано своєчасно повертати дитину до місця постійного проживання, дбати про позитивний емоційний та моральний стан дитини. Розпорядженням голови РДА від 09.11.2018 №202 (а.с.5) рекомендовано способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина. Службою у справах дітей Карлівської РДА від 16.11.2018 (а.с.9), [PERSON] також надано рекомендації по спілкування батька з сином. 28.12.2018 Карлівською РДА повідомлено [PERSON] , що у разі невиконання розпорядження голови РДА від 09.11.2018 та рішень, з питань захисту прав дитини при РДА від 16.11.2018 матір`ю, [PERSON] , він може звернутися до суду( а.с.10). З інформації Карлівської РДА від 27.02.2019 (а.с.11) вбачається, що враховуючи неодноразові звернення [PERSON] , було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , встановлено, що умови проживання дитини належні. Попереджено про відповідальність батьків за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, роз`яснено право звернення до суду. 20.08.2018 працівниками служби у справах дітей Карлівської РДА також було здійснено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , проведено бесіду з [PERSON] щодо неприпустимості порушення вимог чинного законодавства, попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків щодо дитини (а.с.12). Згідно Висновку органу опіки та піклування Карлівської РДА (а.с.63), [PERSON] створено належні умови проживання малолітньої дитини в помешканні за адресою проживання [PERSON] , та орган опіки та піклування Карлівської РДА вважає за можливе проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно з ч.ч.2,6,7,8,9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди. Тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими, та є підстави для їх задоволення, та необхідно встановити [PERSON] наступні способи участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , за згодою та бажанням дитини, з врахуванням стану здоров`я дитини та погодних умов: - систематичні побачення з сином у перші та треті суботу і неділю місяця з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, як в присутності матері так і за її відсутності, за місце проживання дитини або батька, а також в місті (селі) та дитячому садочку (школі); - можливість щоденно забирати та приводити сина до та з дитячого садочка (школи) як до місця проживання дитини так і до місця проживання батька; - спільний відпочинок з сином один раз на рік у літній період (з червня місяця по серпень місяць включно), тривалістю 14 днів; - спільне святкування днів народження близьких родичів (діда, баби, батька), з урахуванням графіка відвідування дитиною дитячого садка або навчання дитини в школі. Вимога позивача, щодо передбачення відповідальності сторін за невиконання рішення суду щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, є передчасною через відсутність рішення суду, що набрало законної сили, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. З урахуванням ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача, підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, по 192,10 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial