Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визнання права на частку в спільному майні подружжя та визнання договору іпотеки частково недійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.1997 року він уклав шлюб з відповідачем. Під час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов кредитного договору № 008-2008-1399 від 30.04.2008 року відповідач отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит у розмірі 144677 доларів США строком до 10.04.2028 року зі сплатою 12, 45 % річних за користування кредитом. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 30.04.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що спірна квартира є спільною власністю, придбана за час шлюбу за спільні кошти, а тому є підстави для поділу цього майна за рішенням суду та визнання за ним права власності на ? частину вказаної квартири та визнання права власності відповідача на ? частину квартири. Крім того, оскільки він (позивач) має право власності на ? частину квартири [ADDRESS], то є підстави для визнання частково недійсним договору іпотеки в частині передачі в іпотеку банку ? частини квартири, оскільки він не передавав в іпотеку свою частину квартири, що підтверджується тим, що він не укладав договір іпотеки, а оспорюваним договором, що укладений між відповідачами, порушено його право власності на частку майна. Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, вказавши про те, що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя. Представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» Василевський О.А. проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що відсутні докази того, що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя. Що стосується вимог про визнання частково недійсним договору іпотеки, то представник відповідача дані вимоги також не визнав, вказавши на те, що під час укладання договору іпотеки позивачем була надана згода на його укладання. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов задоволенню підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.12.1997 року (а.с.5). 26.03.2007 року згідно договору купівлі-продажу квартири відповідач придбала квартиру [ADDRESS]. Як свідчить п.20 даного договору, цей договір укладено за згодою чоловіка покупця - [PERSON] (а.с.9). 30.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 008-2008-1399, за умовами якого отримала у кредит в сумі 144677 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,45 % річних (а.с.6-8). Також, 30.04.2008 року, для забезпечення виконання зобов»язання за вищевказаним кредитним договором, між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.10-12). Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що спірна квартира є спільним майном подружжя, в зв»язку з чим він має право на ? частину квартири, а договір іпотеки порушує його права, як власника, оскільки договір на передачу належного йому майна в іпотеку він не давав. Дані доводи позивача суд вважає частково обґрунтованими, з огляду на наступне. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Згідно з частиною 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним та відповідачем права власності по ? частині квартири [ADDRESS] за кожним, оскільки вказане житло є спільним сумісним майном подружжя, придбаним у шлюбі. Доводи представника відповідача ПАТ «Універсал Банк» про те, що відсутні докази того, що квартира придбана за спільні кошти подружжя, суд до уваги не приймає, оскільки враховує визнання позову представником відповідача [PERSON] - [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив факт придбання житла за спільні кошти подружжя під час шлюбу. Суд також не приймає до уваги письмові заперечення представника ПАТ «Універсал Банк» в частині невизнання позовних вимог про визнання права власності, в яких представник банку вказує на те, що оскільки борг за кредитним договором № 008-2008-1399 не є сплаченим, то ПАТ «Універсал Банк» не дає згоду на перехід права власності на спірну квартиру, оскільки відповідно до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» та ст.520 ЦК України закон вимагає згоди кредитора у зобов»язанні. Вказані доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки вищенаведені норми СК України імперативно визначають право власності подружжя на майно, набуте у шлюбі. Крім того, в даному випадку позивачем висуваються вимоги про визнання права власності на підставі норм сімейного права, а не про зміну кредитних зобов»язань, що виходить за межі обставин, які підлягають дослідженню в межах даних позовних вимог. Що стосується вимог позивача про визнання частково недійсним договору іпотеки, то дані вимоги суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як встановлено судом, і це вбачається з матеріалів справи, 30.08.2008 року позивач [PERSON] надав заяви, в тому числі і нотаріально посвідчену, про надання ним згоди на укладення його дружиною [PERSON] договорів з банком ВАТ «Універсал Банк», а саме кредитного договору № 008-2008-1399 від 30.09.2008 року та договору іпотеки від 30.09.2008 року, а також надав згоду своїй дружині [PERSON] на передачу в іпотеку спірної квартири на умовах за її розсудом (а.с.39-40). Таким чином, аналізуючи вказані докази з урахуванням положень ст.65 СК України, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про визнання договору іпотеки частково недійсним, оскільки судом встановлено правомірність укладання такого договору та передання спільного сумісного майна подружжя в іпотеку відповідачем [PERSON] за згодою свого чоловіка - позивача [PERSON] При таких обставинах, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial