overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 09.09.2011 р., посвідченого нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON], йому на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] У квартирі зареєстровані: він та [PERSON], який у вересні 2011 р. продав йому квартиру, тим самим позбавив себе будь-якого права користуватися та розпоряджатися даною квартирою. [PERSON] зобов'язався знятися з реєстраційного обліку у двомісячний строк, але до теперішнього часу цього не зробив. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Де він проживає на теперішній час невідомо. Вважає, що відповідач грубо порушує його права, як власника, користуватися та розпоряджатися квартирою, оскільки зареєстрований в квартирі, внаслідок чого повинен сплачувати за нього комунальні послуги та в повній мірі він позбавлений права розпоряджатися квартирою, яка належить йому. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на жиле приміщення. У судове засідання не з'явився позивач, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлені своєчасно, про що свідчить оголошення про виклик до суду у газеті «Наша газета» №13 від 28.01.2014 р. Причини неявки суду не повідомив. Представник Первомайського міського сектору Управління державної міграційної служби України в Луганській області в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], а також з витягу Державного реєстру правочинів від 09.09.2011 р. та витягу про державну реєстрацію прав від 19.09.2011 р. (а.с.6,7) [PERSON] на праві особистої власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку він купив у [PERSON] та [PERSON]. У спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Згідно акту депутата Первомайської міськради (а.с.12) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а також зареєстрований [PERSON], але не проживає з січня 2011 р., так як квартиру продав [PERSON], який там і проживає. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином в суді встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно з дня відчуження квартири, тобто з вересня 2011 р., не проживає в спірній квартирі без поважних причин та його реєстрація перешкоджає позивачу, тобто власнику, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд вважає за необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № ВLаЖГА00030737 від 27.04.2011 року відповідачці [PERSON] було надано кредит в сумі 9500,00 гривень. Кредит позичальникові було надано строком на 3 роки, а за користування кредитом встановлено плату в розмірі 15,0% річних. Погашення заборгованості мало здійснюватися в порядку та на умовах, встановлених договором. На сьогоднішній день відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, тобто не погасила кредит та відсотки по ньому в строк, вказаний у договорі. Станом на 07.08.2015 року заборгованість відповідачки перед банком згідно кредитного договору становить 10925,76 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки на його користь та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився. До суду його представником подано заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує, посилаючись на наведені в заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Причини неявки суду невідомі. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № ВLаЖГА00030737 від 27.04.2011 року відповідачці [PERSON] банк надав кредит в сумі 9500,00 гривень строком по 27.04.2014 року із платою за користування кредитом в розмірі 15,0% річних. Погашення заборгованості мало здійснюватися в порядку та на умовах, встановлених договором. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] не погасила кредит та проценти у строк, вказаний в договорі, тому станом на 07.08.2015 року заборгованість відповідачки перед банком згідно кредитного договору становить 10925,76 грн., а саме: 6873,88 грн. заборгованість за кредитом; 0,00 грн. відсотки за користування кредитом; 800,85 грн. комісія за РО; 3251,03 грн. - плата за пропуск платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договори є обов'язковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За наявних обставин суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала умов договору, тому з неї слід стягнути заборгованість за договором кредиту та судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № ВLаЖГА00073004 від 12.09.2011 року відповідачці [PERSON], було надано кредит в сумі 13250 гривень. Кредит позичальникові було надано строком на 3 роки, а за користування кредитом встановлено плату в розмірі 15% річних. Погашення заборгованості мало здійснюватися в порядку та на умовах, встановлених договором. На сьогоднішній день відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, тобто не погасила кредит та відсотки по ньому в строк, вказаний у договорі. Станом на 06.08.2015 року заборгованість відповідачки перед банком згідно кредитного договору становить 12847,34 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. В судове засідання позивач не зявився. До суду його представником подано заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує, посилаючись на наведені в заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Причини неявки суду невідомі. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № ВLаЖГА00073004 від 12.09.2011 року відповідачці [PERSON] банк надав кредит в сумі 13250 гривень строком по 12.09.2014 року із платою за користування кредитом в розмірі 15% річних. Погашення заборгованості мало здійснюватися в порядку та на умовах, встановлених договором. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] не погасила кредит та проценти у строк, вказаний у договорі, тому станом на 06.08.2015 року заборгованість відповідачки перед банком згідно кредитного договору становить 12847,34 грн., а саме: 9878,44 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1003,10 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1855,04 грн. комісія за управління кредитом; 110,76 грн. плата за пропуск платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договори є обов'язковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За наявних обставин суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала умов договору, тому з неї слід стягнути заборгованість за договором кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку купила 16.12.1996 р. У квартирі зареєстровані: вона, її дочка [PERSON], її чоловік [PERSON] З 17.08.2012 р. в квартирі вона зареєструвала [PERSON] за його проханням, оскільки він відбув покарання у місцях позбавлення волі для того, щоб отримати паспорт. Вона погодилася та прописала його. він обіцяв платити за квартиру, але не сплачував та не приймав участь в оплаті комунальних послуг, в утриманні квартири. У березні 2013 р. [PERSON] забрав усі свої речі, сказав, що знайшов собі жінку і буде у неї жити куди саме пішов їй невідомо, але пообіцяв знятися з реєстрації, проте до теперішнього часу залишається зареєстрованим у квартирі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на жиле приміщення. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], позовні вимоги підтрималау повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.12.1996 р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Луганської області [PERSON] (а.с.5) [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] У спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON]- дочка, [PERSON] - зять та [PERSON] - піднаймач (а.с.6). Згідно акту депутата Золотівської міськради від 22.01.2014 р. (а.с.13) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] здавала квартиру піднайом [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - 17.08.2012 р., з березня 2013 р. по теперішній час не проживає за вказаною адресою та особистий речей в квартирі немає. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що позивач її сусідка і їй відомо, що вона у серпні 2012 р. зареєструвала у своїй квартирі [PERSON], який на той час звільнився з місць позбавлення волі і йому на той час потрібно було отримати документи. У нього не було житла і він декілька місяців прожив у позивачки, а з березня 2013 р. не став у неї проживати та знаходиться нікому не відомо. Свідок [PERSON] в суді пояснили, що знає, що його тітка [PERSON] зареєструвала у своїй квартирі відповідача для того, щоб він отримав документи після звільнення з місць позбавлення волі. Добровільно він з квартири не виписується та в квартирі не проживає з березня 2013 р. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином в суді встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно з березня 2013 р. не проживає в спірній квартирі без поважних причин та його реєстрація перешкоджає позивачу, тобто власнику, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд вважає за необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі з 12.10.2001 р. тимчасово зареєстрований її племінник [PERSON] Фактично він не проживав в квартирі, приходів та інколи ночував, а з липня 2006 р. взагалі жодного разу в квартирі не проживав та не проживає зараз. В квартирі проживає лише вона, лише вона здійснює платежі за комунальні послуги, самостійно утримує квартиру у придатному для проживання стані, проводить ремонти, відповідач участі в утриманні квартири не приймав, комунальні платежі не сплачував. Де зараз знаходиться відповідач їй невідомо. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно, щоб зняти його з реєстрації. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. 17.01.2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явся. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить оголошення про виклик до суду у газеті «Наша газета» №5 від 14.01.2014 р. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено: Квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частки кожному, що підтверджується свідоцтвом №51 про право власності на житло від 18.01.1995 (а.с.6). Відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 12.10.2001 р. (а.с.8). Те, що відповідач не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2006 р. підтверджується довідкою №20 від 18.11.2013 р.посвідченою головою будинкового комітету (а.с.9) Згідно довідок Первомайського ГМ УМВС від 10.09.2012 р. та від 04.11.2013 р. (а.с.10,11) [PERSON] знаходився у розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, але 11.10.2013 р. розшук припинений у зв'язку з закриттям кримінального провадження. В суді свідок [PERSON] пояснила, що знаходиться в дружніх стосунках з позивачкою близько 30 р. і знає, що в неї зареєстрований племінник, який у неї в квартирі не проживає більше 8 років, ніяких речей в квартирі немає. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином в суді встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в спірній квартирі з липня 2006 р. без поважних причин, не приймає ніякою участі в утриманні будинку, що свідчить про те, що він втратив інтерес до будинку, і згідно ч.2 ст. 405 ЦК України його можливо визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на виконанні відділу ДВС Хустського РУЮ перебуває виконавче провадження № 49996294 про стягнення аліментів. Нещодавно позивачу стало відомо про те, що на все майно державним виконавцем згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.04.2016 року накладено арешт, через виниклу заборгованість по сплаті аліментів. Після цього ним заборгованість по сплаті аліментів була погашена повністю, тому вважає, що накладена заборона порушує його права. Просить суд скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.04.2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю. Представник відповідача Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не зявився. Державний виконавець Потапова Н.В. надала суду заяву від 20.12.2017 р., в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про розгляд справи без їх участі та їх неявки в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до розяснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачем в справі за позовом про зняття арешту з майна є або боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Крім того, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивач не надав суду ні копії рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт усього майна, клопотання про заміну неналежного відповідача не надав, а суд позбавлений можливості з власної ініціативи вирішити питання про залучення до участі у справі належного співвідповідача, а також не надав доказів про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу в підтвердження свої вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі заповіту від 02.03.2001 року він являється спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 15.10.2004 року. Про існування заповіту він не знав, тому у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. 20.09.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але в її оформленні йому було відмовлено, оскільки пропустив шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк пропустив з поважних причин, тому просить визначити додатковий строк в один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~ В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснив, що він є далеким родичем померлого 15.10.2004 року [PERSON], здійснював до смерті його догляд і останній за життя казав, що зробить на нього заповіт, однак чи дійсно він зробив йому заповіт не знав. Про наявність заповіту дізнався в 2016 році, після чого відразу звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, яка порекомендувала звернутися до суду, оскільки пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Спадщина складається з належної спадкодавцю земельної частки (паю). Дружина спадкодавця померла до смерті спадкодавця. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що 15 жовтня 2004 року у віці 83-84 років в м. Дніпропетровськ помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 287834, виданого повторно 14.09.2016 року відділом реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 2 березня 2001 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право [PERSON], що підтверджується даними дубліката заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ленковецьої сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. З довідки приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу від 20.09.2016 року за № 408/01-16 слідує, що після смерті [PERSON] станом на 20 вересня 2016 року спадкова справа не заводилась, [PERSON] пропущено 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, в звязку з чим останньому рекомендовано звернутися до суду. Доводи позивача про пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]А із-за необізнаності про існування заповіту, суд визнає такими, що відповідають фактичним обставинам, тому визнає ці причини пропуску строку поважними, в звязку з чим знаходить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в один місяць. На підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення Гребінківської міської ради Полтавської області у вересні 1998 року ним було побудовано гараж [ADDRESS] та в цілому складається з «Б-1»-гаражу загальною площею - 26,0 кв.м. Вказує, що він не зареєстрував ту встановленому порядку право власності на спірний гараж, а на даний час не має такої можливості внаслідок відсутності підстав передбачених чинним законодавством. Просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на нежитлову будівлю гараж [ADDRESS] та в цілому складається з «Б-1» - гаражу (загальною площею 26,0 кв.м.); судові витрати віднести на його рахунок. Сторони у судове засідання не з'явились, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, позивач заявлені вимоги підтримує, представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно дозволу на проведення робіт виданого на підставі рішення Гребінківської міської ради Полтавської області №631 від 02.09.1997 року встановлено, що [PERSON] дозволено встановити металевий гараж розміром 2,00/3,00 м. за адресою: [ADDRESS] Відповідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться згідно з правилами ст.174 ЦПК України, частина четверта якої, у разі визнання відповідачем позову та за наявності для того законних підстав, дозволяє ухвалити рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, на підставі ст.392 ЦПК України,

Outcome: approved