Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач \~звернувся \~до \~суду \~з \~позовною заявою до відповідача \~про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 014/3839/35332/82 від 26.09.2007 року на загальну суму 159\~241,94 грн. станом на 11.11.2013 року, яка складається з: -52\~030,98 грн. непогашена сума кредиту, -15\~903,61 грн. несплачені проценти, -91\~307,35 грн. пеня за порушення строків сплати кредиту. та судового збору в сумі 1 592,40 грн. В обґрунтування позову позивач посилаються на те, що між ВАТ «[PERSON] Аваль»» та відповідачем було укладено договір № 014/3839/35332/82 від 26.09.2007 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 грн. строком від 26.09.2007 року по 25.09.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. В свою чергу рішенням загальних зборів акціонерів від 14.10.2009 року найменування Банку з Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», що є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ ««[PERSON] Аваль», тобто позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого у нього перед позивачем станом на 11.11.2013 року виникла заборгованість у сумі 159 241,94 грн. Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку, в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач \~та представник відповідача в \~судове \~засідання \~не \~зявилися, в письмових заявах просили розгляд справи провести за їх відсутності, позов не визнали у повному обсязі, просили застосувати строки позовної давності до складових заборгованості. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~\~ Суд, дослідивши докази в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та відповідачем 26.09.2007 року укладено Кредитний договір № 014/3839/35332/82 з додатком (а.с. 34-38, далі - Договір), згідно якого відповідачеві надано невідновлювальну кредитну лінію в сумі 70 000 грн Кредит надано до на строк по 25.09.2017 року, згідно графіку кредиту. Згідно п. 1.3 Статуту позивача, останній є правонаступником Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (а.с. 49). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Відповідно до п.п. 1.4, 10.1 Договору за користування кредитом відповідач зобовязаний сплачувати плату у вигляді процентів за процентною ставкою 13,500% річних та додатково 2 % річних за перший рік користування сумою кредиту; за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. 26.09.2007 року відповідачем на підставі заяви про видачу готівки № 04 (а.с. 39) отримано 70\~000 грн. Відповідач належним чином свої зобовязання за Договором не виконує, тому станом на 11.11.2013 року утворилася заборгованість в сумі 159 241,94 гривень (а.с. 41-44), яка складається з: - 52\~030,98 грн. непогашена сума кредиту, - 15\~903,61 грн. несплачені проценти, - 91\~307,35 грн. пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків з урахуванням терміну позовної давності, як зазначено в розрахунку позивача. Позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за Договором 26.12.2013 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті, в якому надійшла позовна заява з даній справі до суду (а.с. 16). Як установлено судом, боржник-відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 26.09.2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів (а.с. 37-38). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стороною відповідача заявлено про застосування строків давності щодо складових суми заборгованості. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання (в даному випадку до 26.09.2017 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором позивач-кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5 Договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 08.04.2011 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів в 30-денний строк з дня надіслання відповідачу повідомлення від позивача-кредитора з вимогою дострокового погашення. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника. Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 року у справі 6-116цс13. З відповідачем позивачеві в листопаді грудні 2013 року, січні травні 2014 року в рахунок погашення заборгованості сплачено суму кредиту в розмірі 1\~560,90 грн., проценти в сумі 2\~339,07 грн., про що свідчить зміст відповідних квитанцій (а.с. 121-124, 133-134). На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за Договором наступні суми заборгованості: -50\~470,08 грн. непогашена сума кредиту з урахуванням трирічного строку давності з 15.01.2010 року (враховуючи дату чергового платежу, згідно графіка) по 11.11.2013 року (в межах позовних вимог): 56\~463,26 грн. непогашеної суми кредиту за графіком погашення на 15.01.2010 року; однак згідно розрахунку заборгованості на 11.11.2013 року по цій позиції складає 52\~030,98 грн., з якої необхідно відрахувати подальше погашення частини боргу в сумі 1\~560,90 грн. (52\~030,98 грн. - 1\~560,90 грн. = 50\~470,08 грн.), -10\~937,44 грн. несплачені проценти з урахуванням трирічного строку давності з 15.01.2010 року (враховуючи дату чергового платежу, згідно графіка) по 11.11.2013 року (в межах позовних вимог): 15\~903,61 грн. несплачені відсотки згідно розрахунку на 11.11.2013 року 2\~627,10 грн. = 13\~276,51 грн. - 2\~339,07 грн. = 10\~937,44 грн., -41\~554,71 грн. пеня за порушення строків сплати кредиту з урахуванням річного строку давності з 15.01.2012 року (враховуючи дату чергового платежу за графіком) по 11.11.2013 року (в межах позовних вимог): 91\~307,35 грн. несплачена пеня згідно розрахунку 49\~752,64 грн. = 41\~554,71 грн. Підстави для зменшення розміру суми пені, яка менше суми кредиту, відсутні. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1\~592,40 грн. (а.с. 33). Зважаючи, що позовні вимоги задоволені лише на суму 102\~962,23 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~029,62 грн. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved