Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який підтримав в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що йому [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстровані онук дружини [PERSON] [PERSON], [INFO], її донька [PERSON] та колишній зять [PERSON] Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.02.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] залишено проживати разом з [PERSON] Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до [PERSON] Рішенням виконкому Сумської міської ради від 02.06.2018 року [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON] Відповідачі ніде не працюють, пиячать, ведуть антисоціальний спосіб життя, за місцем прописки не живуть з 2010 року, допомогу на оплату комунальних платежів не надають, не несуть витрат по утриманню квартири, а наявність їх реєстрації за адресою: м. Суми, вул. Г.Чибісова, 20, кв. 11, позбавляє позивача можливості отримати субсидію. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Ухвалою суду від 27.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 02.11.2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та підтвердила, що відповідачі в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживають близько 8-10 років; зазначила, що вони самостійно залишили житло та їх місцезнаходження не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі за вищевказаною адресою, однак на даний момент тривалий час в ній не мешкають, їх речі в помешканні відсутні, участі в оплаті комунальних послуг вони не приймають. Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 40 років КПУ ([PERSON])[ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим в.о. державного нотаріуса Другої Сумської держнотконтори [PERSON] від 03.07.1998 року, зареєстрованим в реєстрі за №3-320 (а.с.6). [PERSON] Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №14.03-08/14498 від 13.08.2018 року, в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що також підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9,11-12). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.02.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття; [PERSON] залишено проживати разом з матірю [PERSON] (а.с.7). Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.03.2016 року встановлено, що [PERSON] з 2008 року проживає з [PERSON] у квартирі [ADDRESS]; позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). [PERSON] з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №286 від 02.06.2016 року, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], призначено піклувальником на неповнолітнім онуком [PERSON], [INFO] (а.с.10). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Враховуючи викладене, беручи до уваги покази свідків, а також те, що позивач [PERSON] в судовому засіданні належними та допустимими доказами довів, що [PERSON] та [PERSON] більше року, без поважних причин, не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS], не приймають участі в оплаті комунальних послуг та не несуть витрат по утриманню квартири, однак залишаються бути зареєстрованими за вказаною адресою, що позбавляє позивача можливості отримати субсидію і тим самим порушує права володіння, користування і розпорядження належним йому майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, такими, що втратили право користування квартирою №11 в будинку № 20 по вул. Г.Чибісова в м. Суми. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved