Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 37725 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 10 березня 2014 року відповідачка взяла у нього в борг грошову суму в розмірі 18083 грн., із щомісячною виплатою по 1000 грн. в рахунок погашення боргу до 10-го числа кожного місяця та зобов'язалася повернути суму боргу за першою його вимогою, на підтвердження чого власноручно написала розписку про отримання грошових коштів від 05 квітня 2014 року. 05 квітня 2014 року відповідачка взяла у нього в борг грошову суму в розмірі 19642 грн., із щомісячною виплатою по 1000 грн. в рахунок погашення боргу до 15-го числа кожного місяця та зобов'язалася повернути суму боргу за першою його вимогою, на підтвердження чого власноручно написала розписку про отримання грошових коштів від 10 березня 2014 року. Вважає, що між ними фактично були укладені договори позики. З його сторони були виконані всі умови договору позики і відповідачу були передані вищезазначені суми. 05 вересня 2014 року він письмово звернувся до відповідача з вимогою повернути йому всю суму позики , тобто виконати свої зобов'язання за договорами позики, але відповідач суму боргу не повернула та взагалі припинила відповідати на його телефонні дзвінки. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася та про причини неявки суду не повідомила, хоча про місце і час слухання справи була повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 10 березня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 18083 грн., а відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати позивачу до 10-го числа 1000 грн. та повернути позику за першою вимогою позивача, що підтверджується розпискою [PERSON] від 10 березня 2015 року. 05 квітня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 19642 грн., а відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати позивачу до 15-го числа кожного місяця 1000 грн. та повернути позику за першою вимогою позивача, що підтверджується розпискою [PERSON] від 05 квітня 2015 року. 05 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому суми позики в розмірі 37725 грн., але відповідач, в порушення умов договору, до теперішнього часу суму боргу не повернув, що підтверджується копією листа [PERSON] від 05 вересня 2014 року, копією опису та конверта. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки позивачем було виконано всі суттєві умови договорів позики, на підтвердження чого відповідачем були надані розписки, тож договори позики були укладені належним чином та у відповідності до вимог законодавства, зобов'язання по договорам відповідачем у встановлений строк не виконані, тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача по справі на користь позивача.

Outcome: approved