Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.04.2018 року за договором купівлі-продажу він придбав у відповідачки нежитлову будівлю цегляної літньої кухні, яка розташована по вул. Гастелло, б/н в м. Лебедині Сумської області. При підписанні договору позивач сплатив відповідачці кошти в розмірі 45000 грн. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сторони домовилися в термін\~до 31.12.2017\~року. В той же час відповідачка від свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. Тому позивач просить визнати за ним право власності на придбане майно. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу (а.с. 9), вбачається що позивач прибав у відповідачки нежитлову будівлю (літню кухню) цегляну під літ.«Б» площею 71,8 м2, яка розташована по вул. Гастелло, б/н в м. Лебедині Сумської області. Приймання-передачі майна відбулося 25.04.2017 року згідно акту (а.с. 10). Позивач в своєму позові посилається на те, що при укладенні договору відповідачка зобовязалася нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу у десятиденний строк, але від виконання свого обовязку ухиляється, а тому його право власності до цього часу належним чином не оформлене. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved