Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що товариство є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». 13.05.2018 року між товариством на відповідачем укладено договір № 2706402299-004033 про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним дій, які свідчать про укладення договору. Згідно повідомлення від 13.05.2018 року товариство перерахувало на рахунок відповідача № [NUMBER] позику в розмірі 1 500,00 грн.. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язався повернути позику не пізніше 12.06.2018 року 23.00 години. Сума процентів за користування позикою становить 2 % за кожен день користування. Загальна сума позики здорожчення позики за весь період складає 2 045,55 грн. У визначений строк відповідач кошти не повернув. Станом на 12.09.2018 року сума боргу становить 8 945,55 грн., що складається з: заборгованість по тілу - 1 500,00 грн., по процентах - 3 305,55 грн., пеня - 4 140,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 26.09.2018 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження. По справі призначалися судові засідання, які відкладалися у зв'язку з неявками до суду відповідача. В суді встановлено, що 13.05.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2706402299-004033 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема смс-повідомлення із кодом 180493, що зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Повідомленням від 13.05.2018 підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] позику у розмірі 1 500,00 грн., що перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року з ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно умов договору № 2706402299-004033 від 13.05.2018 про надання позики, строк, на який надається позика за цим договором, становить 31 день, дата надання позики - 13.05.2018, дата повернення позики - не пізніше 23:00 12.06.2018 включно. Періодичність та розміри платежів позивальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановлюються графіком розрахунків. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних; тип процентної ставки - фіксована, що становить 2 % за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Сума процентів за 31 день становить 545,55 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, тоді як відповідач порушив договірні зобов'язання, в установлений термін не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 12.09.2018 складає 8 945,55 грн., з яких: заборгованість за тілом - 1 500,00 грн., по процентах - 3 305,55 грн., пеня - 4 140,00 грн. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 13 Законом України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Встановлено, що відповідач у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки. 13.05.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 2706402299-004033, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1 500,00 грн. на строк до 12.06.2018 року. Згідно з Договором позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису. Строк позики за цим Договором складає 31 день, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 12.06.2018 року. Згідно графіку розрахунків до Договору позики сукупна вартість позики складає 2 045,55 грн., з них проценти за користування коштами складають 545,55 грн. Позивач виконав умови договору перерахувавши на картковий рахунок відповідача кошти в сумі 1 500,00 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення умов договору позичальник сплачує пеню у розмірі 3 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення (п. 7.1). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов'язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В суді встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору становить 8 945,55 грн., з яких: заборгованість за тілом - 1 500,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 305,55 грн.; пеня - 4 140,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На думку суду вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Поданій справі позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. та витрати на послуги правника в сумі 1 500,00 грн. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн., і дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В частині стягнення 1 500,00 грн. на правника суд відмовляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] є фахівцем в області права. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial