Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з означеним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов подано з посиланням на те, що 25 липня 2006 року позивач набув у власність житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Також, у вказаній квартирі зареєстровано [PERSON], який з 2003 року у квартирі не проживає, добровільно з реєстрації місця проживання не знімається, комунальні послуги не оплачує, чим порушує право власності позивача. Позивач надав заяву згідно якої просить розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 02 січня 2017 року, 06 липня 2004 року у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], [INFO]. 25 липня 2006 року позивач, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] придбав у [PERSON] житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Право власності позивача зареєстровано в реєстрі за № 6984896. У відповідності до акту від 19 грудня 2016 року старшого інспектора відділу реєстрації та обліку громадян [PERSON] комітету Новомосковської міської ради [PERSON], складеного в присутності мешканців квартир № 13, 62 будинку № 23 по вул. Сучкова, м. Новомосковська Дніпропетровської області, встановлено, що [PERSON], [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 2003 року. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника будинку, членів сім`ї власника користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок і із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням членів сім`ї власника, тимчасових мешканців. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідач без належних правових підстав значиться таким, що зареєстрований у квартирі та з урахуванням відсутності договору найму житлового приміщення, укладеного між сторонами після складання та реєстрації договору купівлі-продажу, доказів на підтвердження наявності іншої правової підстави набуття відповідачем права користування житловим приміщенням, наявні підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилою квартирою оскільки втрата права користування житловим приміщенням відповідача є наслідком припинення права власності на житлове приміщення особи, яка була власником квартири на час реєстрації відповідача у ній. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved