Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Також у його квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Однак з 2015 року вони в будинку не проживають, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Тому позивач просить у судовому порядку визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користивання житлом. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.09.2019 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зявився подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням квартири, власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391, 405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання. Позивач являється власником квартири [ADDRESS] , в якій як члени сім`ї були зареєстровані відповідачі. На даний час відповідачі житловою площею квартири позивача не користуються без поважних причин, витрат по її утриманню не несуть, постійно мешкають за іншими адресами, користування припинили добровільно, договір житлового найму відсутній, таким чином ними порушено право власності і вимога позивача щодо захисту порушеного права є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування житлом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved