Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], 12.10.1955 р. н., та [PERSON], 14.01.1957 р. н., яка доводилася мені дружиною, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія II - НО № 349285 від 21.08.1976 р., являємося громадянами України, уродженцями м. Донецька та проживали там спільно за адресою: [ADDRESS] починаючи з 10.04.1987 р. (копії паспортних документів та свідоцтва про шлюб додаються). 24.10.2015р, дружина, [PERSON] у віці 58 років померла, про що лікар Комунального підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Донецька» Управління охорони здоров'я адміністрації міста Донецька Донецької народної республіки [PERSON] було видано лікарське свідоцтво про смерть № 27 від 26.10.2015. [PERSON] являлася інвалідом II групи загального захворювання, а саме хронічної ниркової недостатності IV ст., вродженого полікістозу нирок, про що свідчить Довідка до акта огляду МСЕК серія 10 ААВ № 454168 від 454168 від 15.12.2014р. та довідка видана замість пенсійного посвідчення № 1880 від 10.06.2015р.,що й стало причиною її смерті та підтверджується довідкою про причину смерті № 27 від 26.10.2015 р. (копії додаються). 26.10.2015р. відбулося поховання [PERSON] на Мушкетівському кладовищі в м. Донецьк. В листопаді 2015 року позивач переїхав на проживання до сина [PERSON] в м. Ірпінь про що свідчить Довідка від 10.11.2015 р. № [NUMBER] (копія додається). 27.01.2016р. звернувся до Відділу реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції в Київській області з метою одержання свідоцтва про смерть дружини. 27.01.2016р. звернувся до Відділу реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції в Київській області з метою одержання свідоцтва про смерть дружини. Однак, своєю відмовою в Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської обл. від 02.02.2016 р. мені було роз'яснено наступне: «Згідно п.п.1 - 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже лікарське свідоцтво про смерть № 27 від 26.10.2015 р. є недійсним та не створює правових наслідків. Враховуючи вищевикладене, так як всі документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] видані на території ДНР, в зв'язку з чим є недійсними та не створюють жодних правових наслідків, позивач не має змоги ні одержати свідоцтво про смерть дружини, ні прийняти спадщину за померлою, а тому вимушений звертатися до суду з вимогою встановити факт смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність їхнього представника і винести рішення у відповідності до діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], 12.10.1955 р. н., та [PERSON], 14.01.1957 р. н., яка доводилася мені дружиною, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія II - НО № 349285 від 21.08.1976 р., являємося громадянами України, уродженцями м. Донецька та проживали там спільно за адресою: [ADDRESS] починаючи з 10.04.1987 р. (копії паспортних документів та свідоцтва про шлюб додаються). 24.10.2015р, дружина, [PERSON] у віці 58 років померла, про що лікар Комунального підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Донецька» Управління охорони здоров'я адміністрації міста Донецька Донецької народної республіки [PERSON] було видано лікарське свідоцтво про смерть № 27 від 26.10.2015. [PERSON] являлася інвалідом II групи загального захворювання, а саме хронічної ниркової недостатності IV ст., вродженого полікістозу нирок, про що свідчить Довідка до акта огляду МСЕК серія 10 ААВ № 454168 від 454168 від 15.12.2014р. та довідка видана замість пенсійного посвідчення № 1880 від 10.06.2015р.,що й стало причиною її смерті та підтверджується довідкою про причину смерті № 27 від 26.10.2015 р. (копії додаються). 26.10.2015р. відбулося поховання [PERSON] на Мушкетівському кладовищі в м. Донецьк. В листопаді 2015 року позивач переїхав на проживання до сина [PERSON] в м. Ірпінь про що свідчить Довідка від 10.11.2015 р. № [NUMBER] (копія додається). Всі документи підтверджують факт смерті [PERSON] видані на території ДНР, в зв'язку з чим є недійсними та не створюють жодних правових наслідків, позивач не має змоги ні одержати свідоцтво про смерть дружини, ні прийняти спадщину за померлою, а тому вимушений звертатися до суду з вимогою встановити факт смерті [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо Захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Луганської області, зокрема м. Луганськ, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного етану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Луганськ. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту другого Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про становлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час, приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Виходячи із вище викладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved