Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в ході розгляду зменшив та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 29 128 грн. 25 коп. позики та судові витрати в розмірі 307,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 14.02.2011 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір позики. Згідно цього договору він передав, а відповідач прийняв у борг грошові кошти в сумі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США. На підтвердження укладення договору позики та факту передачі грошей відповідач видав йому письмову розписку від 14.02.2011 року, яка написана ним власноручно. Повернути отриману позику він зобов'язувався до 16.10.2011 року. В обумовлений договором термін, тобто до 16.10.2011 року, відповідач борг не повернув. Він звертався до відповідача з вимогою про повернення боргової суми, але відповідач грошей не повертає. Сума позики становить 2 500 доларів США. Станом на 08.05.2014 року курс валют НБУ становить 100 доларів США - 1165 грн. 13 коп. Таким чином сума боргу в еквіваленті становить 29128,25 грн. (2 500 х 11,6513). Оскільки відповідач у встановлений договором строк гроші не повернув, добровільно повернути борг не бажає, то він вважає, що існує достатньо правових підстав для стягнення цього боргу в примусовому порядку. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте позивач направив письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, проте відповідач та його представник кожен окремо направили письмові заяви в яких визнали зменшені позовні вимоги та не заперечують проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою всіх учасників судового засідання, фіксація судового процесу в даному випадку не проводиться, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд дослідив та проаналізував всі зібрані по справі докази і прийшов до переконання, що не зважаючи на повне визнання відповідачем позовних вимог, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, суд вважає, що позивачами доведені обставини, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України і останні підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.02.2011 року між сторонами було укладено договір позики у простій письмовій формі, що підтверджується розпискою (а.с.4). Відповідно до тексту даного правочину, відповідач взяв у борг у позивача 2500 доларів США та зобов'язувався повернути до 16.10.2011 р. Факт визнання відповідачем позовних вимог свідчить про його невиконання зобов'язань перед позивачем. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого виду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пункт 2 ч.1 вказаної статті передбачає, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: примусове виконання обов'язку в натурі. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 307 грн. 00 коп., які підтверджені квитанцією (а.с.31).

Outcome: approved