Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 26 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» та відповідачем укладено договір про надання кредитної лінії № 261207-Л/1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000,00 доларів США, строком до 26 грудня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 відсотків на рік. 10 березня 2010 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] задоволено. 23 липня 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ видано виконавчий лист з примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 10 березня 2010 року. 08 квітня 2011 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] задоволено. 10 лютого 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ видано виконавчий лист з примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08 квітня 2011 року. Однак заборгованість за кредитним договором не погашена та рішення суді про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконані. У зв'язку з чим просить про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами за період з 01 лютого по 30 грудня 2015 року станом на 26 грудня 2017 року становить у розмірі 76 865,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 141 167,61 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 19 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 26 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Кредит-Дніпро» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро») та відповідачем укладено договір про надання кредитної лінії № 261207-Л/1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000,00 доларів США, строком до 26 грудня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 відсотків на рік (а.с.4-7, 8, 9-10, 11). 23 липня 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ видано виконавчий лист з примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 10 березня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 261207-Л/1 у розмірі 2 499 868,97 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн., а всього 2 501818,97 грн. (а.с.13). 08 квітня 2011 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про надання кредитної лінії № 261207-Л/1 у розмірі 1002091,61 грн., судові витрати у розмірі 2660,00 грн., а всього 1 004 754,61 грн. (а.с.14-15). 10 лютого 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ видано виконавчий лист з примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08 квітня 2011 року (а.с.16). Згідно розрахунку заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитними коштами за договором про надання кредитної лінії № 261207-Л/1 від 26 грудня 2007 року заборгованість відповідача по несплачених відсотках за користування кредитними коштами за період з 27 лютого по 30 грудня 2015 року становить у розмірі 76 865,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 141 167,61 грн. (а.с.17). Позивач просить про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 лютого по 30 грудня 2015 року становить у розмірі 76 865,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 141 167,61 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суді про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконані. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Судом встановлено, що відповідно до п. 4.3 договору про надання кредитної лінії № 261207-Л/1 від 26 квітня 2007 року строк дії договору до 26 грудня 2010 року. 10 березня 2010 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про надання кредитної лінії № 261207-Л/1 у розмірі 2 499 868,97 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн., а всього 2 501818,97 грн. Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, оскільки після звернення до суду з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а тому позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. З урахуванням викладеного позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed