Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, мотивуючи вимоги тим, що вони разом з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні проживають разом із позивачкою, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, має заборгованість по аліментам, перебуває у розшуку. До теперішнього часу місце знаходження останнього не встановлено. Позивачка має намір влітку 2018 року, разом з дітьми здійснити поїздку за межі України, з метою оздоровлення та отримання туристичного досвіду. Але не зважаючи на це, батько неповнолітніх - [PERSON], не приймає участі у вихованні дітей та його фактичне місце знаходження невідоме, а ні позивачці, а ні органам поліції, що унеможливлює здійснити поїздку за кордон. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на мотиви, викладені в позові та просить його задовольнити. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2002 року виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька Донецької області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського управління юстиції м.Донецька від 07 грудня 2004 року. Неповнолітні проживають разом із позивачкою, за адресою: [ADDRESS]. Відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, має заборгованість по аліментам, перебуває у розшуку. До теперішнього часу місце знаходження останнього не встановлено. Позивачка має намір влітку 2018 року, разом з дітьми здійснити поїздку за межі України, з метою оздоровлення та отримання туристичного досвіду. Але не зважаючи на це, батько неповнолітніх - [PERSON], не приймає участі у вихованні дітей та його фактичне місце знаходження невідоме, а ні позивачці, а ні органам поліції, що унеможливлює здійснити поїздку за кордон. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з приписами ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, чинне законодавство не передбачає підстави для відмови у перетині кордону дитиною, а лише встановлює особливий порядок надання дозволу на виїзд неповнолітньої особи у разі відсутності згоди одного із батьків за рішенням суду. Суд зважає на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, беручи до уваги той факт, що судом, при розгляді даної справи, не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України, для забезпечення їх інтересів, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька. Обставин, які з урахуванням віку та стану здоров'я, перешкоджали б виїзду неповнолітніх за кордон судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved