Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 травня 1991 року (актовий запис №30, свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №275992). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 24 травня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на час подання позовної заяви є повнолітніми, проживають окремо та мають власні сімї. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин у листопаді 2017 року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. На примирення позивач не згоден, оскільки довіру та повагу, які є запорукою щасливого сімейного життя, між ним втрачено. Спір про майно подружжя на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відсутній. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.06.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.06.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27.06.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 26.07.2018. Позивач до судового засідання не зявився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі за наявними матеріалами. Відповідач до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 24 травня 1991 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №275992, виданим 24 травня 1991 року Новопсковським районним відділом ЗАГСу Луганської області, актовий запис №30. Як вбачається з позовної заяви від шлюбу сторони неповнолітніх не мають. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved