Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який змінив в ході судового розгляду, мотивуючи його тим, що ВО «Харцизьктепломережа» є структурним підрозділом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та виробником теплової енергії, постачання якої здійснює населенню. Відповідач є споживачем теплової енергії, оскільки його квартира за адресою [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення, на дану квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідач неналежним чином виконував свій обов'язок щодо оплати за фактично надані послуги,у зв'язку з чим за період з 01.02.2009р. по 31.10.2013р. утворилась заборгованість в загальній сумі 3652,49грн. Станом на 01.02.2014 р., після подачі позовної заяви до суду, сума основного боргу по вказаному особовому рахунку відповідачем була повністю сплачена. Проте на вказану суму заборгованості позивачем відповідно до вимог ст. 625 ЦК України нарахована сума індексу інфляції та 3 % річних у зв'язку з простроченням сплати позивачем оплати за надані послуги, які відповідач добровільно сплатити не бажає. Тому просить стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 565,15 грн, 3% річних в розмірі 496,07 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн, всього - 1290,62 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в 2006р., але в даному житловому приміщенні ні він, ні хто-небудь інший з членів його родини не проживає, теплову енергію не споживають. Не заперечує, що квартира підключена до мережі централізованого опалення і що в певний період у нього утворилась заборгованість за послуги теплопостачання. Він в 2012р. став погашати цю заборгованість, сплачував по 100-200грн., як йому дозволяв його матеріальний стан. Станом на 01.02.2014р. уся заборгованість була погашена ним добровільно, що підтверджується довідкою, виданою теплопостачальною організацією. Він не визнає позовні вимоги про стягнення з нього індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості, оскільки такі позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема. Вважає, що вимоги ст. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які виникли в сфері житлово-комунальних послуг. Нормативні акти, які регулюють ці відносини, не передбачають такі санкції як нарахування на суму заборгованості індексу інфляції та 3 % річних. Ст. 625 ЦК України поширюється тільки на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором. Але між сторонами в даному випадку відсутні будь-які договірні відносини, ніякого письмового договору з позивачем він не укладав і ніяких грошових зобов'язань за ним на себе не приймав. Крім того, передбачені ст. 625 ЦК України види оплат є спеціальною мірою відповідальності за неповернення суми основного боргу, але заборгованість за послуги теплопостачання ним на наданий час сплачена повністю, тобто сума основного боргу повернута. Тому підстав для стягнення з нього цих сум немає. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. (далі - Правила). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Суд встановив, що позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Харцизьктепломережа» є виробником теплової енергії та здійснює її постачання населенню. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 25.10.2006р., що підтверджується довідкою КЖЕП «ЖЕП» м. Іловайська та не оспорюється відповідачем. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, підключений до мережі централізованого опалення, що сторонами також визнається та не оспорюється. Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER], заведеного на квартиру [ADDRESS], за період з 01.02.2009р. по 31.10.2013р. утворилась заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання в загальній сумі 3652,49грн. Крім того, з виписки вбачається, що починаючи з лютого 2012р. частково здійснювалась оплата за послуги з теплопостачання. Сума заборгованості в розмірі 3652,49грн., визначена станом на 31.10.2013р., погашена відповідачем в грудні 2013р. та січні 2014р. Станом на 01.02.2014р. заборгованості немає. Відсутність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується і довідкою ВО «Харцизьктепломережа» №2 від 06.02.2014р. Згідно розрахунку позивача сума індексу інфляції на суму заборгованості за період з 01.02.2009р. по 31.10.2013р. в розмірі 3652,49грн. становить 565,15 грн., 3% річних - 496,07 грн. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач як власник помешкання, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов'язання за фактично існуючим між ним та позивачем договором теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості за послуги з теплопостачання, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Однак після подання позивачем позову до суду відповідач добровільно сплатив суму заборгованості в розмірі 3652,49грн. Але суд вважає, що у зв'язку з порушенням зобов'язання щодо своєчасного здійснення оплати за отримані послуги теплопостачання відповідач повинен здійснити оплату основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Тому нараховані на суму заборгованості сума індексу інфляції в розмірі 565,15 грн. та 3% річних в розмірі 496,07 грн. підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. Суд не приймає при постановленні рішення доводи відповідача відносно того, що вимоги ст. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, що виникли в сфері надання житлово-комунальних послуг, оскільки вважає, що правовідношення, яке виникло між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) щодо отримання грошових коштів за надані послуги, є грошовим зобов'язанням. Тому на ці правовідносини поширюється дія норми ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогійний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування усіма судами України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності письмового договору про надання послуг з теплопостачання, який би в т.ч. передбачав відповідальність за порушення строків оплати послуг у вигляді індексу інфляції та 3 % річних, оскільки в судовому засіданні відповідач не оспорював той факт, що його квартира підключена до централізованої мережі теплопостачання, позивачем здійснюється постачання тепла і не оспорювався обов'язок здійснювати оплату за ці послуги, відповідач здійснював цю оплату, хоча і несвоєчасно. Таким чином поведінка сторін свідчить про те, що даний договір є і відповідач в силу фактично існуючого договору зобов'язаний проводити оплату за надані житлово-комунальні послуги та нести відповідальність за порушення своїх зобов'язань. Відсутність письмового договору із чітко визначеними санкціями за порушення зобов'язання з боку споживача житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої безпосередньо законом, зокрема, ст. 625 ЦК України. Той факт, що відповідач після подання позивачем цього позову до суду і до постановлення рішення у справі сплатив суму заборгованості за послуги теплопостачання, не є обставиною, що звільняє його від відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами - факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо здійснення оплати за послуги теплопостачання дійсно мав місце. В результаті несвоєчасної оплати щомісячних платежів позивач зазнав інфляційних збитків, тому відповідач повинен нести відповідальність за це. Перевіривши наданий суду позивачем розрахунок сум інфляційних збитків та 3 % річних, суд не встановив будь-яких порушень при визначенні цих сум приймає цей розрахунок за основу при винесенні рішення. На підставі викладеного, позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40.

Outcome: approved