Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 25.05.2015 року відповідач підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 21.09.2017 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 27753,39 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 27753,39 грн., та витрати по судовому збору у сумі 1600,00 грн. Представник позивача [PERSON], яка має належні повноваження за довіреністю від 31.08.2017 року, у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення по справі. Крім того, згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 26.05.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладений кредитний договір без номера. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В момент підписання договору кредитний ліміт був встановлений у розмірі 5000,00 грн., щодо змін в подальшому кредитного ліміту Банк керувався умовами договору, зокрема,\~\~п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт надає Банку свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку складає між позичальником та банком договір, який відповідно до ч.1\~ст. 634 ЦК України\~є договором приєднання. З аналізу всіх складових договору встановлено, що в заяві позичальника визначено: тип кредитки, пільговий період, ліміт кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами та порушення і розмір штрафу за нього; в Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою; в Тарифах визначено плату за користування кредитними коштами, умови її зміни, розмір комісії. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач користується кредитною карткою, однак\~\~допускає порушення зобов'язань за вказаним договором, чергові платежі здійснює не регулярно та не у розмірі, визначеному умовами договору, останній платіж відповідачем був здійснений 19.09.2017 року на суму 1130 грн. 42 коп. Станом на 21.09.2017 року за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 27753,39 грн., що складається з тіла кредиту в сумі 10608,68 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 8192,53 грн., заборгованості за пенею в сумі 7154,40 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1297,78 грн. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований.\~\~ Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеного договору та виконувати взяті на себе зобов'язання у\~\~\~\~встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав\~\~\~\~його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 10608,68 грн., відсотками за користування кредитом в сумі 8192,53 грн., пені в сумі 7154, 40 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1297,78 грн. (процентна складова), суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке. За змістом\~ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок Верховного Суду України міститься у постанові від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 53118512). Таким чином, стягненню з відповідача полягає лише пеня, що нараховується першочергово, а саме за кожний день прострочення, незалежно від кількості днів прострочення, на відміну від штрафу, що за умовами укладеного між сторонами договору застосовується при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів. Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню на суму 25955,61 грн. Відповідно до частини першої\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно з положеннями\~ст.88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 1496 грн. 36 коп., виходячи з розрахунку: (25955 грн. 61 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 27753 грн. 39 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1496 грн. 36 коп.

Outcome: partial