Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» був укладений Кредитний договір № 18_097 від 12.04.2013 року з [PERSON] Відповідно до договору Банк зобов»язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 27 % річних. Кредит був наданий на 36 місяці зі строком остаточного повернення кредиту до 11.04.2016 року на споживчі цілі. Банк свої обовязки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] були укладені Договіри поруки № 18_097/01 та 18_097/02 від 12.04.2013 року, відповідно до якого поручителі зобов'язуються перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором № 18_097 від 12.04.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. У звязку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору та попередженням про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку. Вимоги позивача щодо погашення заборгованості на сьогоднішній день не задоволені, заборгованість відповідачами не погашена. Таким чином, станом на 24.10.2017, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення боргу перед позивачем, наявна заборгованість за кредитним договором № 18_097 від 12.04.2013, яка складає 29 716, 05 грн. Дану заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали, відзив не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 18_097 від 12.04.2013 року. Згідно п.1.1 Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 30 000, 00 грн, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 30 000, 00 грн, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 27 % та комісійні винагородив порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п.1.2 Договору кредит надається на 36 місяці з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 11 квітня 2016 року. Згідно пунктів 4.3.3 Договору позичальник зобов'язався повернути кредит в сумі 30 000, 00 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] були укладені Договіри поруки № 18_097/01 та 18_097/02 від 12.04.2013 року, відповідно до якого поручителі зобов'язуються перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором № 18_097 від 12.04.2013 року, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, станом на 24.10.2017 за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 18_097 від 12.04.2013 року, яка складає 29 716, 05 грн., у тому числі: борг за кредитом - 13 805, 45грн., відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 24.10.2017 - 6 641, 62 грн.; інфляційні втрати банку з грудня 2014 по вересень 2017 року за прострочення сплати кредиту - 4 943, 76 грн, інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по вересень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 2 959, 35 грн, три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.12.2014 по 23.10.2017 - 907, 85 грн, три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.09.2014 по 23.10.2017 - 458, 02 грн. У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, Позивачем на адресу відповідачів було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору згідно рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта». Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов'язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON], та [PERSON] як фінансові поручителі відповідно до умов договору поруки, зазначеного вище, має відповідати за зобов'язаннями боржника за Кредитним договором № 18_097 від 12.04.2013. Що стосується вимог представника позивача про стягнення з відповідачів окремо сум заборгованості з кожного по 29 716, 05 гривень, суд проходить до висновку про залишення без задоволення даних вимог, оскільки сума стягнення не може в тричі перевищувати основну сумму боргу. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, договору поруки, згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial