Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача суму витрат за період навчання у розмірі 22420,78 грн. та суму сплаченого судового збору. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 16.08.2010 року по 06.11.2013 року. У 2010 році він був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців транспортної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр до Одеського державного університету внутрішніх справ (далі ОДУВС), був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання з присвоєнням звання рядовий міліції. Між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця в ОДУВС. 01.11.2013 року відповідач звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням. Відповідно до наказу ОДУВС від 06.11.2013 № 176 о/с відповідач був відрахований з університету за власним бажанням та звільнений з органів внутрішніх справ України. Таким чином, відповідач не виконав умови договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2., 2.3.6 п. 2.3., а також порушив п. 3 договору, в якому передбачені підстави для відшкодування витрат на підготовку, зокрема дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладів МВС Україні у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом із тим, відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що ним було прийнято рішення піти служити до Збройних Сил України, а саме до Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (з 2014 року Національна гвардія України), де він зараз і проходить строкову військову службу. У зв`язку з політичною обстановкою у державі, Указами Президента України про часткову мобілізацію та відсутність Указу про демобілізацію термін його перебування на військовій службі продовжився на шість місяців, у зв`язку з чим не було можливості поновитися в навчальному закладі. У листопаді 2014 року відповідач подав заяву на ім`я ректора ОДУВС про відновлення, проте через відсутність демобілізації та продовженням його служби йому було відмовлено та запропоновано дочекатися звільнення. У квітні-травні 2015 року має відбутися звільнення відповідача у запас, та він має намір відновитися в університеті, закінчити навчання та в подальшому працювати в ОВС. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Відповідно до наказу № 133 о/с від 16.08.2010 року [PERSON] був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців транспортної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр до Одеського державного університету внутрішніх справ, був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення з присвоєнням спеціального звання рядовий міліції ГУМВС України в Одеській області. 17.08.2010 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, з одного боку, Головним управлінням МВС України в Одеській області, та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця в ОДУВС. Згідно з п. 2.1. даного Договору Університет зобов`язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника; (згідно з персональним розподілом) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Особа, яка навчається, в свою чергу, згідно з п. 2.3. даного Договору зобов`язана виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. 01.11.2013 року відповідач звернувся до керівництва університету з рапортом про відрахування з університету та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відповідно до наказу ОДУВС від 06.11.2013 № 176 о/с відповідач був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ України за власним бажанням. Згідно з копією висновку за матеріалами службового розслідування по факту подання відповідачем рапорту про відрахування з університету та звільнення від 06.11.2013 року, керівництвом курсу, факультету, психологами університету неодноразово проводились бесіди з відповідачем щодо необхідності продовження навчання та служби в органах внутрішніх справ, проте позитивних наслідків це не дало. У висновку встановлено, що [PERSON] згодний відшкодувати витрати МВС України за період навчання в університеті. Згідно з розрахунком, наданим позивачем за період з 16.08.2010 року по 06.11.2013 року у зв`язку з утриманням [PERSON] було понесено такі витрати: грошове забезпечення 10346,31 грн.; речове забезпечення 1100,54 грн., харчування 4542,19 грн. та комунальні послуги 6431,74 грн. (з 1 вересня 2011 року вартість комунальних послуг розрахована як 50% від вартості у зв`язку з домашнім проживанням курсанта), всього 22420,78 грн. Зазначені витрати були понесені позивачем згідно з Наказом МВС від 15.02.2002 року №148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу: органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції від 17.11.2001 року № 1515, Постанови Кабінету Міністрів України Про формений одяг працівників міліції від 14.08.2013 року № 594, Постанови Кабінету Міністрів від 29 березня 2002 року № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, та Наказу від 16.07.2007 у року № 419/831/240/605/537/219/534 Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Згідно з п. 3.1 договору про підготовку фахівця в ОДУВС від 17.08.2010 року у редакції додаткового договору від 01.02.2013 року, підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору через небажання особи продовжувати навчання, через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до пунктів 2, 3, 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, \~відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідач не відшкодував у добровільному порядку витрати, здійснені позивачем на його підготовку. Таким чином, відповідач не виконав умови договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2., 2.3.6 п. 2.3 договору Судом також встановлено, що згідно з довідкою від 16.03.2015 року відповідач з 19.11.2013 року перебуває на строковій військовій службі у Національній Гвардії України. Для військовослужбовців військової частини [NUMBER] строк військової (строкової) служби встановлений 12 місяців. Згідно Указу Президента України від 06.05.2014 року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію» строк служби продовжено до видання Указу Президента України «Про демобілізацію». Посилання відповідача на те, що у листопаді 2014 року він подав заяву на ім`я ректора ОДУВС про відновлення, спростовуються довідкою від 17.04.2015 року, згідно з якою до відділення документального забезпечення відділу режимно-секретного та документального забезпечення ОДУВС у листопаді 2014 року не надходило звернення гр. [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, у разі поновлення на навчанні особи, що була відрахована з навчального закладу, стягнення суми витрат припиняється. Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача. Таким чином, обставини, на які посилається відповідачах у своїх запереченнях не входять до предмета доказування по справі та не беруться судом до уваги. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу підготовки відповідача, які регулюються загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ\~ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню\~ в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved