Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 27 червня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис №5040 про стягнення з [PERSON], 09.10.1987 р. н., мешканки [INFO] на користь АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги №50, 469947,80 грн. (чотиристо шістдесят девять тисяч девятсот сорок сім ) грн. 80 коп. відповідно до умов Кредитного договору № MK G0SE 00000243 від 15 листопада 2005 року на підставі якого відділом державної виконавчої служби Хустського району Закарпатського територіального управління юстиції 03.11.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №54903973. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, його потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки він є незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає виконанню, а постанова ДВС Хустського району Закарпатського територіального управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП №54903973 від 03.11.2017 року підлягає скасуванню з наступних підстав: [PERSON] 15 листопада 2005 року (якій на той час виповнилося 18 років) Кредитного договору № MK G0SE 00000243\~ з АТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги №50 не укладала, вказаного правочину не підписувала, вказаних у ньому коштів особисто або через інших осіб не отримувала; Ніяких повідомлень, усних чи письмових, про наявність заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги №50 до відкриття виконавчого провадження ВП №54903973 та повідомлення ДВС Хустського району Закарпатського територіального управління юстиції в кінці березня 2018 року не отримувала. Про існування Кредитного договору № MK G0SE 00000243 нічого не знала. У відповідності до вимог ст. 256 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності з вимогами ст. 258 (спеціальна позовна давність) та стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність встановлюється в один рік, пропуск якої є підставою для відмови в позові. На підставі наведеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню, постанову відділу Державної виконавчої служби\~ Хустського районну Закарпатського територіального управління юстиції від 03.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №54903973 скасувати. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подав заяву з клопотанням про розгляд справи без їх з позивачкою участі у порядку письмового провадження. Крім того, представником позивачки подано до суду пояснення на відзив в якому він просив відзив відповідача у справі ПАТ КБ «Приват Банк» відхилити та позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову. Також представник відповідача подала до суду заву про розгляд справи без її участі, проти поданого позову заперечила в повному обсязі та просила суд відмовити в його задоволенні. Представник відділу Державної виконавчої служби\~ Хустського районну Закарпатського територіального управління юстиції в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус Чернігівського міського\~ нотаріального округу [PERSON] в судове засідання також не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що позивачка посилалася на те, що кредитного договору з представником банку № MK G0SE 00000243 від 15.11.2005 року вона не підписувала і стороною договору не могла бути, так як їй на момент підписання договору лише виповнилося вісімнадцять років, тому вважає що вказаний кредитний договір є фіктивний. На думку позивача, посилання на такий кредитний договір приватним нотаріусом [PERSON] є безпідставним і останній не мав права вчиняти виконавчий напис. Приписами ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Зазначені положення кореспондуються із приписами ст.ст. 283, 284, 286 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року (далі Інструкція), згідно яких вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобовязання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобовязання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Частиною 1 ст. 288 Інструкції передбачено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель, та інші). Згідно п. 1\~ Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому як первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно положень вказаного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші данні, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вищевказаним нормативно-правовим актам, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] не отримував від АТ КБ «Приватбанк», необхідних документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а зворотнього суду не доведено. Таким чином, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед відповідачем АТ КБ «Приватбанк», а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначених у написі є безспірними. Також, з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога АТ КБ «Приватбанк» позивачу вручена не була, що є порушенням ст. 283 Інструкції. В судовому засіданні також встановлено, що за основною вимогою про повернення кредитних коштів позивачем (кредитний договір), сплила позовна давність встановлена ст.257 Цивільного кодексу. Строки позовної давності, щодо кредитного договору від № MK G0SE 00000243 від 15.11.2005 року на суму 10000,00 грн., з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 15.11.2006 року\~ закінчилися. З матеріалів справи, вбачається, що з моменту закінчення дії кредитного договору 15.11.2006 року, до часу звернення банку з вимогою вчинити виконавчий напис і його вчинення 27.06.2017 року пройшло більше 10 років. Таким чином, виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під номером 5040, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 27.06.2017 року після спливу трьох років на предявлення права вимоги. Під час судового розгляду не встановлено доказів та підстав про зміну тривалості позовної давності та зупинення її перебігу. Виходячи з вимог зазначених в ст.267 ЦК України, та з врахуванням обставин встановлених по справі, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування наслідків передбачених вказаною нормою, вирішуючи питання визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в наслідок спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено позивачем у спорі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 27.06.2017 року за №5040 слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становлять 704 грн. сплаченого судового збору. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат на правову допомоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження даних обставин про розмір таких витрат.

Outcome: approved