Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини та про звільнення від сплати аліментів, і в його обґрунтування вказав про те, що 20.08.2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2012 року було розірвано. У шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти. З 07.12.2016 року дочка [PERSON] постійно проживає разом з ним за адресою : [ADDRESS], та його дружиною [PERSON] та її сином [PERSON], [INFO], навчається у Сумській загальноосвітній школі № 19, перебуває на повному утриманні позивача. На сьогоднішній день позивач продовжує сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON], яка проживає разом з ним і знаходиться на повному його утриманні. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить: 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 2. Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на їх задоволенні. У судовому засіданні представник позивача за договором адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка позов визнала. У судовому засіданні представниця третьої особи - служби у справах дітей Сумської міської ради головний спеціаліст-юрисконсульт служби за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, третьої особи, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що позивач з 20.08.2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 012571, виданим 21.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 2416. Батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 07.12.2016 року дочка [PERSON] постійно проживає разом з позивачем за адресою : [ADDRESS], навчається у Сумській загальноосвітній школі № 19, перебуває на його повному утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімум громадян для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13.07.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 18 липня 2013 року було зменшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2012 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], до розміру ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 18.07.2013 року. 31.07.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 099097, виданим 31.07.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 694. Так, малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], його дружиною - [PERSON], та її сином [PERSON], [INFO]. Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Виходячи з вказаної норми закону для визначення місця проживання дитини потрібна згода самої дитини. Це положення цілком узгоджується зі статтею 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі Конвенція) держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. До того ж відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» вбачається, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала суду висновок № 547/27.01-21 від 27.03.2017 року, в якому вказала про те, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] їхня дочка [PERSON] з 07.12.2016 року проживає разом з батьком за адресою: м. Суми, вул. Супруна, б. 28, кв. 3. Спеціалістом служби проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] та малолітньої [PERSON], [INFO], в ході якого зясовано, що квартира двокімнатна, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. У [PERSON] є окреме місце для відпочинку, навчання, дитина забезпечена повноцінним харчуванням, медичним доглядом, одягом та взуттям відповідно до сезону. У [PERSON] налагоджені стосунки із дружиною батька та її сином. В родині дитина оточена любовю та турботою. Батьком дитини створені належні умови для проживання, виховання, розвитку, відпочинку малолітнього доньки. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.01.2017 № 34 визначено місце проживання [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON]. При співбесіді з малолітньою [PERSON] зясовано, що родинний звязок з батьками збережений. [PERSON] має добрі стосунки як з матірю, так і з батьком. [PERSON] не заперечує щодо спілкування доньки з матірю. [PERSON] бажає проживати з батьком. Спеціалістом служби проведено обстеження умов проживання [PERSON], в ході якого зясовано, що будинок одноповерховий, складається з двох кімнат, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. За умови проживання [PERSON] з матірю можна обладнати окрему кімнату для дитини, місце для відпочинку, навчання. [PERSON] не заперечує, щоб [PERSON] проживала з батьком, з її слів [PERSON] не чинить їй перешкоди у спілкування з донькою. Таким чином, служба у справах дітей Сумської міської ради вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає доцільним погодитися із запропонованим службою у справах дітей Сумської міської ради висновком. Визначення місця проживання дитини разом з батьком повністю відповідає інтересам самої дитини і не буде перешкоджати нормальному її розвитку. На сьогоднішній день позивач продовжує сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON], яка проживає разом з ним і знаходиться на повному його утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України. якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, оскільки малолітня [PERSON] постійно проживає разом з батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утримання, суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved