Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.04.2013 року в розмірі 23 139 грн. 49 коп., що станом на 10.01.2016 року складається із заборгованості за кредитом розмірі 13 811 грн. 76 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 449 грн. 66 коп., заборгованості па пенею і комісією в розмірі 300 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1 078 грн. 07 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 06 квітня 2013 року між сторонами був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 14 000 грн. у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Заявою, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на розрахунок заборгованості, за яким боргу за договором складає 23 139 грн. 49 коп. і станом на 31.12.2015 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 811 грн. 76 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 449 грн. 66 коп., заборгованості па пенею і комісією в розмірі 300 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1 078 грн. 07. Суд вважає відповідні доводи непереконливими, оскільки під час судового розгляду відповідачем було надано платіжне доручення від 17.03.2016 року про оплату 2\~071,76 грн., яке не враховано у розрахунку заборгованості. Вказані обставини вказують на те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобовязань, не припиняють здійснення періодичних платежів за договором. Направлений позивачеві судовий запит щодо уточнення відомостей про платежі за договором ним проігноровані. Представник позивача ухилився від участі в судовому розгляді, у письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів, які не дають можливості у достатній ступені достовірності встановити факт умисного ухилення відповідача від виконання договору, а також наявність та розмір заборгованості по кредиту. Крім того, позивачем не спростовано факт укладення між сторонами 17.03.2016 року генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, який підписаний уповноваженими особами обох сторін договору, і яким встановлено домовленість сторін про реструктуризацію заборгованості за кредитом, змінено строки та порядок оплати періодичних платежів, тобто змінено умови, визначені позовом як такі, що порушив відповідач і що саме і стало підставою для звернення до суду із цим позовом. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Відомості у наданих відповідачем письмових доказах позивачем переконливо не спростовані, від повного, всебічного та обєктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжувала правові наслідки у виді виникнення зобовязань сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обовязку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed