Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу. В позовній заяві вказував, що у вересні 2012 року він вирішив продати належний йому на праві власності трактор John Deere 8400 ФГ «Арій». Сторонами договору узгодженні всі основні умови: товар - трактор John Deere 8400, ціна - 726 400 грн., спосіб і порядок розрахунку - в безготівковій формі на вказаний продавцем рахунок та інші. Платіжним дорученням № 335 від 25.09.2012 року ФГ «Арій» на його рахунок перерахувало повну ціну за трактор John Deere 8400. Правочин вчинявся між фізичною особою [PERSON] та юридичною особою ФГ «Арій», так як суб'єктом права власності на трактор є фізична особа [PERSON] Його дії щодо використання рахунку підприємця для зарахування коштів від продажу належного громадянину майна - відповідають законодавству. 25.09.2012 року, після сплати покупцем ціни за трактор, він був знятий з обліку за місцем реєстрації в Херсонській області Великоолександрівського району і переданий покупцю за актом прийому - передачі і завантажений на автомобіль - трал для перевезення. Такий правочин не обов'язково укладати в нотаріальній формі, але сторони вирішили звернутись до нотаріуса та оформити договір нотаріально. В момент укладення нотаріального договору купівлі-продажу, керівник ФГ «Арій» [PERSON]. відмовився від сплати податку, пославшись на відсутність кошті. Таким чином, ФГ «Арій» ухилилося від оформлення єдиного документа, який підписується обома сторонами. На прохання [PERSON] він видав йому генеральну довіреність від 25.09.2012 року для того, щоб довезти трактор до Черкаської області, де ФГ здійснює господарську діяльність. Голова ФГ «Арій» отримав трактор, доставив його в Черкаську області в Драбівський район, за місцем реєстрації ФГ. Законодавство передбачено обов'язкову державну реєстрацію тракторів До теперішнього часу не складено єдиного документа про укладення правочину купівлі-продажу щодо трактору з причини ухилення ФГ від оформлення письмового документа. Враховуючи, що покупець ухиляється від письмового оформлення правочину купівлі-продажу, для захисту своїх прав він змушений звернутися до суду. Вважає, що діями відповідача порушено економічний інтерес - законно продавати належне йому майно, отримувати, володіти та розпоряджатися грошовими коштами за продане майно. Оскільки реалізація інтересу [PERSON] продавати належне йому майно способом, передбаченим законодавством, задовольняється нормативними засобами, такий інтерес перебуває виключно у логічно-смисловому зв'язку з суб'єктивним правом. Суб'єктивне право позивач визначає як закріплену за уповноваженою особою і забезпечену покладанням обов'язків на третіх осіб міру можливої поведінки, спрямовану на задоволення інтересів уповноваженої особи в конкретному правовідношенні. Визначаючи суб'єктивне право як можливість власника суб'єктивного права 1) визначити свою поведінку у правовідносинах; 2) можливість визначити свої домагання зобов'язаному суб'єкту правовідносин; 3) можливість звернутися в разі незадоволення домагань з вимогою до відповідного органу (в випадку позивача) за наданням відповідної юридичної підтримки. Позивача та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов, просили суд його задоволити. Представники відповідача позов не визнали, пояснили суду, що дійсно мали намір укласти договір купівлі-продажу трактора з відповідачем, проте, після визначення спеціалістом технічного стану трактора відмовилися це зробити. Їх дії підтверджують рішення судів, які на набрали законної сили. Крім того, просили суд застосувати строки позовної давності, відмовивши в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії акта приймання - передачі від 25 вересня 2012 року [PERSON] (продавець), діючи на основі права власності, передав по генеральному дорученню ФГ «Арій» в особі директора [PERSON] (покупець) трактор колісний John Deere 8400, 1997 року випуску. З копій рахунку від 21.09.2012 року № 12 та платіжного доручення від 25.09.2012 року № 335 вбачається, що [PERSON] отримав від відповідача кошти за вищевказаний трактор у сумі 726 400,00 грн. Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.01.2015 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015, і набрало законної сили, встановлено, що відносини між сторонами з приводу придбання трактора є відносинами двох господарюючих суб'єктів. Ст. 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що між юридичними особами правочини належить вчиняти у письмовій формі. Ч.1 ст.218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. При цьому дійсним правочином суд може визнати лише щодо правочинів, для яких законом встановлена його недійсність у разі недотримання вимоги щодо письмової форми. Чинне законодавство не містить норми, за якою продаж трактора без дотримання письмової форми правочину є недійсним, позивач також не навів в позові дану норму. Відтак, відсутні підстави для визнання правочину дійним. Крім того, відповідачем надано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року, в якій судом встановлено, що ФГ «Арій» мав наміри придбати спірне рухоме майно - трактор, але у зв'язку з невідповідністю останнього заявленим характеристикам ФГ «Арій» втратили інтерес до виконання фізичною-особою підприємцем [PERSON] зобов'язання в натурі. Абз. 2 ч.1 ст.218 ЦК України передбачено, що рішення суду про факт вчинення правочину не може ґрунтуватися на свідченні свідків. Тому показання свідка [PERSON] суд не може прийняти для встановлення факту дійсності правочину. При цьому, ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській і адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере учаться особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналізуючи вищевказані рішення судів, які набрали законної сили, суд вважає, що останні підтверджують той факт, що відносини між сторонами з приводу придбання трактора відбувалися як між господарюючими суб'єктами. Вищевказаним рішенням адміністративного суду встановлено відсутність договірних відносин між сторонами по даній справі. Позивач не спростував та не надав суду належних і допустимих доказів, що відносини мали місце саме між фізичною особою та господарюючим суб'єктом. Факт передачі та оплати трактора, на який посилається позивач, як доказ укладеного договору, спростовано відповідачем вищевказаними рішеннями судів. А відтак, відсутні підстави для вирішення питання про дійсність правочину між фізичною особою та господарюючим суб'єктом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є не обґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed