Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому та відповідачу на праві спільної часткової власності по ? частині належить квартира [ADDRESS]. Як вказує позивач, він неодноразово звертався до відповідача з проханням надати оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, однак останнім свідоцтво надано не було. Крім того, вказує, що він звертався до Комунального підприємства «ХМБТІ» з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності, однак йому було відмовлено та роз'яснено, що у разі втрати свідоцтва про права власності із вимогою про видачу дубліката свідоцтва може звернутись власник нерухомого майна, що, в свою чергу, позбавляє можливості позивача здійснювати право власності на належну йому частину квартири, а тому позивач просив визнати за ним право власності на 1/3 частину спірної квартири, анулювати свідоцтво про право власності, а також визначити порядок користування квартирою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судові засідання не з'являвся, заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень стосовно позовних вимог до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.09.2013 року (а.с. 6) було встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального виконкому Харківської міської ради 09.12.2008 року а р. № 9-08-275392. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно відповіді Комунального підприємства «Харківське Міське БТІ» від 28.02.2013 року № 2100072, позивач звертався з вимогою про видачу дубліката виконавчого листа на квартиру [ADDRESS], однак йому було відмовлено та роз'яснено, що у разі втрати свідоцтва про права власності із вимогою про видачу дубліката свідоцтва може звернутись власник нерухомого майна (а.с. 13). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З вищевикладеного вбачається, що [PERSON] належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS], а тому, враховуючи, що свідоцтво про право власності втрачено, а отримати дублікат свідоцтва про право власності не є можливим, позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/3 частини спірної квартири, а також анулювання свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.12.2008 року в частині права власності [PERSON] та реєстрації права власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що 27.08.2012 року померла [PERSON] та після її смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS], та на підставі даного рішення визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частину квартири квартири [ADDRESS]. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивачу та відповідачу належить по ? частині спірної квартири. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 статті 358 ЦПК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, а у разі неможливості виділенні в натурі може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки порядок користування спірною квартирою в позасудовому порядку не визначений між співвласниками відповідно до належної кожному 1/2 частини квартири, що в свою чергу обмежує право позивача на розпорядження належною йому часткою квартири, а тому суд вважає за необхідне визначити порядок користування спільною частковою власністю, шляхом надання [PERSON] у користування кімнату житловою площею 19,8 кв.м. в двокімнатній квартирі [ADDRESS], а житлову кімнату, площею 17,0 кв.м. в двокімнатній квартирі [ADDRESS] залишити у користуванні [PERSON], нежитлові приміщення квартири залишити в спільному користуванні, при цьому враховуючи, що визначений порядок користування квартирою не порушує право власності кожного з них на 1/2 частину зазначеною квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1353,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved