Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 19.02.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER]. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2015 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] В результаті даної ДТП автомобіль [NUMBER], було пошкоджено, чим спричинено матеріальну шкоду на суму 19\~970,19 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, у звязку з чим позивачу було сплачено Моторним (транспортним) страховим бюро України 5\~648,42 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача 14\~321,77 грн., а також моральну шкоду у розмірі 15\~000,00 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував та пояснив, що він є інвалідом війни, тому має пільги щодо страхування цивільної відповідальності, він звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків у разі коли винуватцем є він покладається на МТСБУ, яке в свою чергу вже відшкодувало позивачу 5\~648,42 грн. Крім того, він також не погодився із розміром завданої матеріальної та моральної шкоди, яка має визначатись експертом, а не відповідно до рахунку-фактури, наданого субєктом підприємницької діяльності. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без участі представника подавши відповідну заяву до суду та повідомив суд, що позивачу було компенсовано за даною справою 5\~648,42 грн. (а.с. 42). Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 19.02.2015 року о 09-00 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по пров. Піскуновському у м. Харкові, на перехресті з вул. Енгельса, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1., внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що встановлено постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2015 року (а.с. 6). Відповідачем до суду подано посвідчення серії Б № 568771, відповідно до якого [PERSON] є інвалідом ІІ групи та має право на пільги встановлені законодавством для інвалідів війни (а.с. 29). Згідно із п. 13.1. ст. 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] було виплачено Моторним (транспортним) страховим бюро України страхове відшкодування у розмірі 5\~648,42 грн. в результаті ДТП, що мало місце 19.02.2015 року, що підтверджується листом МТСБУ від 20.04.2015 року (а.с. 8, 42),та поясненнями самого позивача і відповідача, які визнали ці обставини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 29 З.У. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Стаття 31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Частина 2 статті 4 З.У. «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає, що практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону. Згідно ст. 5 З.У. «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є: - суб'єктами господарювання - зареєстрованими в установленому законодавством порядку фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, а також юридичними особами незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Відповідно до ст. 7 З.У. «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим зокрема у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 4 ст. 8 З.У. «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна у випадках її обов'язкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб'єктами, які не є суб'єктами оціночної діяльності, визнається недійсною. Позивачем на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди подано до суду рахунок-фактуру за № АХ0-003479 від 06.03.2015 року, виданого ДП «Автотрейдінг-Харків», відповідно до якого вартість робіт та деталей автомобіля становить 19\~970,19 грн. (а.с. 7). Разом з тим, суд не може прийняти у якості належного доказу підтвердження розміру завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди, рахунок-фактуру, оскільки його було складено не аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, як того вимагає ст. 31 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», даний документ не враховує ступені зносу автомобіля, містить нарахування ПДВ, містить витрати, повязані із миттям автомобіля тощо. За таких обставин розмір матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі 14\~321,77 грн., які позивач просить стягнути із відповідача, є недоведеним, а тому у задоволенні в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995р, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, позивачем у судовому засіданні визнано, що саме йому даною дорожньо-транспортною пригодою моральна шкода завдана не була, а її було завдано його дочці, яка керувала автомобілем у день ДТП. Враховуючи, що позивачеві моральну шкоду в результаті ДТП завдано не було, суд відмовляє позивачеві у задоволені позовних вимого у цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed