Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що на підставі договору дарування від 04 червня 1987 року та договору дарування від 12 грудня 1995 року він є власником домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є сином його рідного брата, за проханням батьків відповідача він був зареєстрований у вищевказаному домоволодінні. У 1993 року відповідач виїхав зі спірного домоволодіння та до теперішнього часу в ньому не з»являється. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], посилаючись на те, що реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає йому здійснювати його права власника домоволодіння. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04 червня 1987 року та договору дарування від 12 грудня 1995 року. Відповідно до довідки від 22.09.2014 року, виданої Квартальним комітетом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, у вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач [PERSON], який є сином рідного брата позивача. У вказаному домоволодінні [PERSON] не проживає без поважних причин з 1993 року, місце його знаходження невідоме, його речей у будинку немає, за комунальні послуги за вказаною адресою він не сплачує. Факт того, що відповідач із вказаного часу не проживає в домоволодінні [ADDRESS] підтверджується актом Квартального комітету №13 Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.09.2014 року, а також поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що відповідач не проживає у вказаному домоволодінні більше ніж 20 років, його речі у будинку відсутні, будь-яких перешкод в його проживанні за вказаною адресою позивач йому не чинив. Таким чином? судом встановлено? що відповідач без поважних причин з 1993 року не проживає у вказаному домоволодінні, яке є власністю позивача, але з реєстрації не знявся, чим порушуються права позивача як власника, оскільки він повинен сплачувати комунальні послуги за відповідача та не може вільно розпоряджатися на свій розсуд належним йому майном. Будь-яких доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за вказаною адресою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved