Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 38547,32 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за результатами перевірки працівниками позивача електроустановки за адресою - [ADDRESS] , побутовим споживачем якої є відповідач, зафіксовано порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю позивача, з порушеннм схеми обліку, поза приладом обліку. Розмір збитків обчислено за формою, яка міститься у вказаних Правилах. В зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідач завдані збитки не відшкодував, а тому просить стягнути такі. При цьому, вирішити питання судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 26 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 20 липня 2021 року представником позивача на електронну адресу суду подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин та відсутності відзиву на позов не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, відповідач [PERSON] є зареєстрований споживачем електричної енергії, що надається за адресою - [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Дані обставини підтверджено матеріалами справи. Відповідно до акту про порушення від 03 листопада 2020 року № 04130 за вищевказаною адресою зафіксовано порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю позивача, з порушенням схеми обліку, поза приладом обліку. Протоколом комісії від 22 грудня 2020 року № 3557 по розгляду акту про порушення прийнято рішення про те, що споживачем за адресою - [ADDRESS] , допущено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю позивача, з порушенням схеми обліку, поза приладом обліку. Вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією становить за період з 04 листопада 2019 року по 03 листопада 2020 року в розмірі 38547,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку (до яких відносить також споживач), які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: самовільне підключення до об`єктів електроенергетики. Аналогічна норма міститься у ст.27 Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до пп 7 п. 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 14 березня 2018 року № 3112 ( далі - Правила) оператор системи (позивач) визначає обсяг та вартість електричної енергії у разі самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку. Відповідно до п. 8.4.13 Правил у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб.с.п., кВт·год), визначається за формулою 8 цієї глави. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідачем здійснено порушення Правил, внаслідок чого позивачу завдано збитків у зв`язку з розкраданням електричної енергії, а відтак [PERSON] є відповідальною особою за вчинене правопорушення. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядає суд зазначає, що розмір збитків, який вказаний у протоколі від 22 грудня 2020 року визначений у відповідності до п. 8.4.13 Правил та формулою 8, відповідачем не оскаржувався та є чинним, а тому приймається судом до уваги. З огляду на зазначені обставини суд прийшов до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню завдані позивачу збитки в сумі 38547,32 грн, а позов задовольнити повністю. Будь-яких фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, однак сторони не посилались, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн. Щодо судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи убачається, що 15 квітня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Перший радник» та позивачем укладено договір про надання правової допомоги. Сторонами узгоджено додатки до цього договору. Із матеріалів справи встановлено, що позивач у позовної заяви зазначає попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу у розмірі 20000,00 грн, що підтверджено укладеним договором. Будь-яких заяв із сторони позивача про подання доказів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК, останній не зробив, адже справа не слухалось по суті у судовому засіданні, а на підставі заяви представника позивача від 20 липня 2021 року, яка не містить доводів з цього питання. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позивачем не подано доказів здійснення відповідних витрат у відповідності до ст. 137 ЦПК України, а тому у стягненні витрат не професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: approved