Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 26.02.2013 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.08.2017 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість на загальну суму 18818 грн.32 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просить справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що 26.02.2013року ПАТ «Приват-Банк» та відповідач по справі [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Зі змісту позовних вимог вбачається, що станом на 31.08.2017року позивач розрахував заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором на загальну суму 18818,32грн., яка складається з: 183,16грн. заборгованість за кредитом; 13690,86грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3572 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500грн.- штраф (фіксована частина); 872,30грн.- штраф (процентна складова). Відповідач, заперечуючи позов, зазначила, що повернула всі кошти за договором, ніякого боргу в сумі 183 грн. 16 коп. не має, так само, як і закінчився термін дії картки. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Згідно зі змісту Анкети-заяви клієнта від 26.02.2013року \\ а.с.6\\ та Умов і правил надання банківських послуг,строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом\\ кредитом, кредитною лінією\\ є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності \\ повернення\\. П.2.1.1.2.11 строк дії картки вказано з її лицьового боку\\ місяць і рік\\. Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця і по закінченню строку дії картки вона пролонговується на новий строк (шляхом пред»явлення клієнту банком картки з новим строком дії) - п. 2.1.1.2.12 Однак, заява клієнта та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав платіжну картку та ПІН- код . Так, у заяві не вказаний, перш за все, номер картки, яку отримав відповідач. В заяві \\ а.с.6\\ у розділі « відмітки банку» підписом працівника банку від 26.02.2013 р. засвідчується правильність та достовірність відомостей ним перевірено, ідентифікація клієнта проведена згідно порядку ідентифікації клієнтів при відкритті рахунків та випуску платіжних карт. У заяві не зазначено умов надання кредиту, розміру ліміту. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту. Крім того, наданий суду розрахунок заборгованості за договором б\\н від 26.02.2013 р. не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 26.02.1013 р. із відповідачем стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності від заяви позичальника. Відповідно до п.1.1.7.12 вказаних Умов і правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. Матеріали цивільної справи не містять доказів, що мало місце пролонгування кредитної картки та її отримання відповідачем. Відповідно до п.1.1.7.31 вказаних Умов і правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог ст.259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмові формі договору про збільшення позовної давності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не було надано доказів, що між сторонами укладено договір банківських послуг від 26.02.2013р., що саме [PERSON] звернулася до позивача із заявою про отримання кредиту та отримала платіжну картку та ПІН-код за кредитним договором, на який посилається позивач. А тому, суд вважає, за необхідне відмовити ПАТ КБ « Приватбанк» в задоволенні позову. Куруючись ст..ст. 256, 257, 258, 261, 264, 266, 267, 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст..ст. 12, 10,19,81,130,258,263,264,354 ЦПК України, -

Outcome: dismissed