Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в послідуючому уточнив, і свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 2,88 га сільськогосподарського призначення, та земельну ділянку (пай), площею 2,98 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. 15.03.1994 року померла склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, зареєстрований в реєстрі за № 06, в якому все своє майно заповідала позивачу. В квітні 2016 року він звернувся до Чорнухинської районної державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але йому було у відмовлено у зв'язку зі спливом шестимісячного строку. Посилаючись на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачені, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] тривалістю в шість місяців. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю і пояснив, що про складений у 1994 році померлою [PERSON] на його ім'я заповіт довідався від працівників Вороньківської сільської ради тільки у 2015 році. Відсутні у нього також були і свідоцтво про смерть останньої і правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.48). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON], пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася та інші особи, в т.ч. і територіальна громада на спадкове майно не претендують, виходячи з засад справедливості, виваженості та розумності суд вважає можливим згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини, і таке визнання відповідачем позову не суперечить ст. 1272 ЦК України, при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Одночасно необхідно зазначити, що сума судового збору, внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягає поверненню за ухвалою суду на підставі заяви позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial