Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.11.2005 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб. З осені 2015 року спільне господарство та сумісне проживання припинено. Нормальна сімейна атмосфера зруйнована та не підлягає відновленню. Крім того, він зустрів іншу жінку, яка стала для нього близькою. Вважає, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З осені 20015 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved