Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги, а саме понесені витрати з газопостачання у сумі 5614,80 грн., електроєнергію у сумі 616,40 грн., кварплати у сумі 650,00 грн. з посиланням на те, що у квартирі квартира № [ADDRESS] лише відповідач, який не здійснює сплату комунальних платежів, а вона як власник здійснила сплату комунальних платежів. Представник позивач у призначене судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти розгляду справи в заочному провадженні не заперечує. Відповідач у призначене судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. За таких обставин, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами без участі сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Суд встановив, що квартира № [ADDRESS] на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу № н4-18 від 13.01.1995 року. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку у вищезазначеної квартири зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] [INFO] - син, [PERSON] [INFO] - син, [PERSON] чоловік. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. З наведених положень ЖК України випливає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по справі несуть спільну солідарну відповідальність за схоронність квартири, власниками та зареєстрованими особами якої вони є. Діючим законодавством на них покладено спільний обовязок щодо проведення за власний рахунок поточного та капітального ремонту квартири, в якій зареєстровано їхнє місце проживання, та оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається власником і обовязки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, пов'язаними із спільним майном. Судом встановлено, що позивачем сплачена заборгованість за комунальні послуги станом на 01.06.2016 року, які складаються із : Газопостачання 5 527, 60 грн., електроєнергії 616,40, кварплати 650,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням кількістю зареєстрованих осіб складає 1698,50 грн. ( за газопостачання 1 381,90 грн., електроенергію 154, 10 грн., квартплата 162,50 грн.) підлягає стягненню з відповідача . Матеріалами справи не підтверджено сплати за газопостачання у сумі 5614,80 грн., а лише підтверджено у сумі 5527,60 грн. ( квитанція № 43_5 на суму 200,00 грн., квитанція № 45_5 на суму 2127,60 грн., квитанція № 13567511451239187315 900,00 грн., квитанція № [NUMBER] 900,00 грн. квитанція 13781212641258743622 1000,00 грн., квитанція 14058688391284072185 400,00 грн.). При цьому суд не приймає до уваги доводи посилання позивача на те, що вона, [PERSON] та [PERSON] 29.11.1988 року за вищезазначеною адресою не мешкають, а отже звільнені від сплати за комунальні послуги, оскільки матеріали справи не містять зняття з реєстрації за вказаною адресою вищезазначених осіб, а не мешкання за вказаною адресою не є підставою звільнення від сплати комунальних послуг які були надані. При цьому, власник квартири не позбавлений можливості у передбачений законодавством України спосіб припинити або зменшити нарахування за сплату комунальних послуг у разі, якщо він не користується своїм майном. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги в межах доведення позовних вимог з урахуванням кількістю зареєстрованих осіб, а саме стягненню з відповідача на користь позивача за газопостачання у сумі 1 381,90 грн., електроенергію у сумі 154, 10 грн., квартплата 162,50 грн. В інший частині позовних вимог суд відмовляє у звязку із необґрунтованістю та недоведеністю. Щодо стягнення витрат на професійну допомогу у загальному розмірі 9240,00 грн. судом встановлено. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається витяг з договору № б/н про надання правової допомоги від 04.06.2015 року. Отже договір укладений за 2 року до звернення позивача до суду, не містить посилання саме на справу щодо відшкодування витрат на утримання квартири. Крім того, матеріали справи не містять сплату 8600,00 грн. адвокату [PERSON] / прибутковий касовий орден/. Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 8600,00 грн. з відповідача на користь позивача у якості витрат на правничу допомогу / надання правової допомоги/ у звязку із необґрунтованістю. На підставі ст. ч. 1 п. 1 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати . Згідно квітанції від 13.06.2017 року, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, судовий збір. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 67, 151 Житлового Кодексу України, ст.ст. 544, 320, 360 ЦК України, суд

Outcome: partial