Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.12.2013 р. між ТОВ «Фоззі-Фуд» та ФОП [PERSON] укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення №3557-фф від 31.12.2013 р., відповідно до умов якого позивач передав в суборенду частину нежитлого приміщення за адресою: [ADDRESS], заг. площею 7,50 кв.м., зі сплатою 1 500 грн. за суборендну ставку та 225,00 грн. експлуатаційних платежів. Позивач в повному обсязі виконав зобов'язання за укладеним договором. Відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачував коштів за суборенду, що призвело до того, що станом на 31.03.2017 р. виникла заборгованість у розмірі 5 865,00 грн., сума штрафу 172,50 грн., пеня - 818,52 грн., 3 % річних 512,90 грн., сума інфляції 650,99 грн. Станом на 18.06.2014 р. відповідач припинив свою діяльність як ФОП. Позивач просить стягнути суму заборгованості за вказаними договорами та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 51), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 49-50), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останньої на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.12.2013 р. ТОВ «Фоззі-Фуд» та ФОП [PERSON] уклали договір суборенди частини нежитлового приміщення №3557-фф (а.с. 7-10), відповідно до п. 1.1 якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування, частину нежитлового приміщення площею 7,5 кв.м. у торговельному об'єкті орендаря, розташованого за адресою: [ADDRESS], а також устаткування, що є власністю суборендаря. Термін дії договору 30.09.2015 р. (п.2.1). Плата за суборенду складається з двох частин: суборендна ставка 1 500,00 грн., розмір експлуатаційних платежів становить 225,00 грн. (п.3.1). В силу п. 3.3 договору, суборендна ставка та експлуатаційні платежі сплачуються суборендарем авансом, двома окремими платежами, не пізніше 5 числа поточного місяця за наступний місяць. У випадку несвоєчасного перерахування суборендарем сум, орендар має право стягнути з суборендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 7.1). Якщо орендарем будуть вивлені випадки порушення умов і правил договору, він має право стягнути із суборендаря штраф у розмірі 10 % місячної суборендної ставки (п. 7.2). 31.12.2013 р. позивач та відповідач уклали додаткову угоду, відповідно до якої домовились, що плата за суборенду підлягає щомісячній індексації, при цьому коефіцієнт індексації дорівнює 1 (а.с. 16). 01.01.2014 р. сторони уклали акт приймання-передачі нежилого приміщення (а.с. 11-12). 12.04.2014 р. укладено акт прийманя-передачі, відповідно до умов якого відповідач передав позивачу зазначене нежитлове приміщення (а.с. 19). Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував умови договору від 31.12.013 р., а саме, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату, у зв'язку з чим розмір боргу за суборенду склав 5865,00 грн., штраф - 172,50 грн., пеня за період з 27.10.2016 по 31.03.2013 (153 дні) та з 01.10.2016 по 27.10.2016 (27 днів) становить 818,52 грн., 3 % річних станом на 31.03.2017 за період з квітня 2014 р. по березень 2017 р. (1064 дні) становить 512,90 грн., індекс інфляції за період з січня 2016 по лютий 2017 становить 650,99 грн. Дані розрахунки відповідачем, який повідомлявся судом належним чином, не спростовані, жодних заперечень з цього приводу до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості та може покласти його в основу рішення. Частиною 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 530 ЦК Українивстановлено, що у разі, якщо у зобов'язаннівстановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач неналежним чином виконував умови договору суборенди частини нежитлового приміщення від 31.12.2013 р., у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 5865,00 грн. основного боргу та 2154,91 грн. штрафних санкцій. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 625, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved