Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що\~\~ 06 жовтня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00084371, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 5000 грн. терміном до 06 жовтня 2014 року, зі сплатою 15% річних та комісії , щомісячна плата по якій становить 1,75 % від суми кредиту. Згідно п. 2.5.2 договору позичальник зобовязався не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний в спеціальній частині договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених Графіком, а також в сумах комісії за управлінням кредитом. У звязку із неналежним виконання відповідач покладених на неї обовязків щодо сплати кредитних коштів, станом на 20 серпня 2015 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 11300,51 грн., яка складається з наступного: -2107,90 грн. прострочена сума кредиту; -434,27 грн. прострочені проценти за користування кредитом; -525,00 грн. прострочена комісія; -8233,24 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, яку позивач і просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не зявився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному, виходячи з наступного.\~ Банківський кредит це\~ будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник\~ зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №BLaЖГА00084371. За умовами договору пунктів 1.1-1.7 загальної частини договору та пунктів 1-2 спеціальної його частини банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 5000 грн.. Строк повернення кредиту 06 жовтня 2014 року. Відповідачка зобовязалась сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних. (п. 3 спеціальної частини договору). Відповідно до ч. 4 спеціальної частини договору також зобовязалася сплачувати банку комісію за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту. Відповідачем [PERSON] не оспорений той факт, що зазначений кредитний договір підписаний особисто нею. Суд вважає доведеним факт того, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі. Отже, кредитні кошти відповідачем були отримані, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за договором щодо повернення їх банку зі сплатою процентів за користування ними, а також комісії належним чином не виконала, у визначені строки кредит не повернула, в звязку з чим станом на 20.08.2015 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 3067,17 грн., яка складається з наступного: -2107,90 грн. прострочена сума кредиту; -434,27 грн. прострочені проценти за користування кредитом; -525,00 грн. прострочена комісія. Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком платежів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі 0,50%, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Сума нарахованої позивачем пені склала 8233,34 грн.. Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочила виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати комісії, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наявність у банківської установи права вимагати стягнення в судовому порядку простроченої заборгованості за тілом кредиту та комісією, і відсотками. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеного нормативного обґрунтування та встановлених судом обставин по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованості за договором в загальному розмірі 11300,51 грн.. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.\~

Outcome: approved