Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої уточнені вимоги мотивує тим, що з 04.08.2003 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 13.03.2017 р. був звільнений з займаної посади згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці, згідно статті 44 КЗпП України. З вини відповідача він не в повному обсязі використав всі дні щорічних відпусток на які він мав на протязі з 2014 р. по 2017 р. Всього за вказаний період часу ним не було використано 52 дні щорічних відпусток. При звільненні з роботи йому не була виплачена грошова компенсація за невикористані ним 52 дні щорічних відпусток. Крім того, затримка розрахунку з часу звільнення (за період з 17.03.2017 р. по 20.06.2017 р. включно) становить 64 робочих днів. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 29364 грн. 82 коп., грошову компенсацію у сумі 13715 грн. 52 коп. за невикористані дні щорічних відпусток, вихідну допомогу у розмірі 24093 грн. 43 коп., грошові кошти у сумі 26394 грн. 88 коп. за затримку розрахунку при звільненні з роботи; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, надали письмові пояснення, проти задоволення позову частково заперечували. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах /а.с.17-21/. 16.03.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується Наказом від 16.03.2017 р. № [NUMBER] «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» /а.с.22/. Згідно бухгалтерських відомостей ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати за період з листопада 2016 року по березень 2017 року становить 29364 грн. 82 коп. Отже заборгованість у сумі 29364 грн. 82 коп. підлягає стягненню. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Згідно ст.ст. 47, 83 КЗпП України та ЗУ «Про відпустки» від 15.11.1996 р. у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Якщо працівник з якихось причин не скористався своїм правом на щорічну відпустку за кілька попередніх років, він має право використати їх, а в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, визначених в ст. 4 ЗУ «Про відпустки». За період з 2014 р. по 2017 р. позивачем не було використано 52 дні щорічних відпусток (10 днів за період з 04.08.2014 р. по 04.08.2015 р.; 4 дні за період з 04.08.2015 р. по 04.08.2016 р.; 18 днів за період з 04.08.2016 р. по 16.03.2017 р.). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація у сумі 13715 грн. 52 коп. за невикористані дні щорічних відпусток та заборгованість з виплати вихідної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці, які передували звільненню (січень-лютий 2017 р.) у звязку з припиненням трудового договору у сумі 24093 грн. 43 коп. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 412 грн. 42 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. Отже за період з 17.03.2017 р. по 20.06.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 26394 грн. 88 коп. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2017 р. по 20.06.2017 р. у сумі 26394 грн. 88 коп. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів позивача в суді становить 01 год. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата становить 3200 грн. Виходячи з зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого адвокат брав участь у справі граничний розмір на правову допомогу становить 1280 грн. (3200х40:100 = 1280 х 1 = 1280). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на оплату проїзду представника позивача від його місця проживання м. Глухів до Ковпаківського районного суду м. Суми 20.06.2017 та 11.07.2017 р. і зворотному напрямку у сумі 344 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Тобто у розумінні ст. 85 ЦПК України витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту представника сторони несуть самостійно, тому вказані витрати стягненню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. та стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial