Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 1260474,03 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № 1506/0308/45-005 від 12.03.2008 року Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 60000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних на строк з 12.03.2008 року по 12.03.2038 року включно. Виконання зобов'язання було забезпечено порукою [PERSON]. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за зазначеним кредитним договором та договором поруки. [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 1260474,03 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Третя особа, [PERSON] у судові засідання не зявлялася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 12.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1506/0308/45-005. Відповідно до п. п. 1.1. та 1.3. договору Банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 60000,00 доларів США на строк по 12 березня 2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Згідно п. 1.4. договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири № 41 в будинку №14, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, загальною площею 59,5 кв. м. Відповідно до п. 3.1.1. договору, починаючи з 12.05.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 612,55 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Судом встановлено, що позичальник, [PERSON] свої зобовязання по договору не виконала, тіло кредиту не повернула, проценти за користування кредитом повністю не сплатила у визначений договором термін. Таким чином, позичальник порушила істотні умови укладеного договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.07.2015 року становить загальну суму у розмірі 1260474,03 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - заборгованість за кредитом 48933,77 доларів США, що за курсом НБУ станом на зазначену дату (21,611775) складає 1057545,63 грн.; - заборгованість за процентами 7000,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на зазначену дату (21,611775) складає 151295,18 грн.; - пеня 48694,44 грн.; - сума 3% від простроченої заборгованості по тілу 622,51 грн.; - сума 3% від простроченої заборгованості по процентам 2316,27 грн. Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON]. За умовами договору поруки № 1506/0308/45-005-Р-1 від 12.03.2008 року поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору у повному обсязі. Згідно п. 4. договору поруки у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 3-х банківських днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобовязань, передбачених основним зобовязанням. На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимоги щодо заборгованості за зазначеними вище кредитним договором та договором поруки було відступлено на користь позивача. Отже, внаслідок укладення договору купівлі-продажу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, яке виникло на підставі кредитного договору № 1506/0308/45-005 від 12.03.2008 року та договору поруки № 1506/0308/45-005-Р-1 від 12.03.2008 року. Позивач направив на адресу відповідача лист №31.4-08/4061/15 від 07.08.2015 року з вимогою усунути порушення основного зобовязання за кредитним договором, який було залишено відповідачем без задоволення. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу надання кредиту, забезпечення його порукою та відступлення права вимоги і регулюються главою 71 ЦК України, параграфом 3 глави 49 ЦК України, загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір, а також главою 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України , поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved