Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він являється власником квартири [ADDRESS]. 24.04.2015 року ТОВ «Кей-Колект» зареєструвало на себе право власності на його квартиру згідно рішення приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. від 24.04.2015 року. В якості підстави вказано договір іпотеки від 27.02.2007 року № 48487. В цей же день товариство здійснило відчуження спірної квартири за договором купівлі-продажу на користь ТОВ «Сол-Проперті». Згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.02.2016 року по справі № 826/25084/15 було визнано протиправним та скасовано рішення про право власності ТОВ «Кей-Колект» від 24.04.2015 року. У зв'язку з чим правочин про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі застереження згідно договору іпотеки від 27.07.2007 року № 48487 не було укладено, оскільки його державна реєстрація скасована. У зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом про витребування майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позові, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зазначив, що позивач проживає в спірній квартирі до цього часу, нею користується. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що товариство є власником спірної квартири згідно договору іпотеки, і як власник мав право на відчуження. В судове засідання представник співвідповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в суді 08.09.2017 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2017 року відкрито провадження у справі. 26.10.2017 року на підставі заяви представника позивача було винесено ухвалу про забезпечення позову щодо заборони будь-яким особам, в тому числі і державному реєстратору вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав (і відчуження) квартири [ADDRESS]. Зі сторони відповідачів клопотання не надходили. В суді встановлено, що 27.02.2007 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно Договору іпотеки № 48497 від 27.07.2007 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Іпотекою забезпечено виконання усіх грошових зобов'язань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 11122645000 від 27.02.2007 року. Пунктом 4.2 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса; або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем. 11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до цього договору, зокрема за договором № 11122645000 від 27.02.2007 року, укладеним між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк». Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за всіма договорами забезпечення. Передання прав клієнта за договорами забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладенням цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню (п.1 договору). 11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, на підставі договору факторингу № 4 від 11.06. 2012 року. За умовами цього договору цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в додатку 1 до цього договору, зокрема за договором іпотеки, укладеного [PERSON] з АТ «УкрСиббанк» від 27.02.2007 року. Відповідно до п.1.2 договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: всі права іпотекодержателя, що передбачені умовами іпотечних договорів, право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечних договорів. 24.04.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20924932, відповідно до якого останньою розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 24.04.2015 року реєстраційний № 11156794, та вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], за ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.04.2015 року приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. внесено запис про право власності № 9483223 про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на об'єкт нерухомого майна - квартира, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Підставою внесення запису вказано - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 20924932 від 24.04.2015 року. Підставою виникнення права власності визначено - договір іпотеки № 48487, серія та номер: 233, виданий 27.02.2007 року. На підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 24.04.2015 року (індексний № 20925496) зареєстровано право приватної власності ТОВ «Сол-Проперті» на квартиру [ADDRESS], та внесено запис про право власності на вказаний об'єкт № 9483525 від 24.04.2015 року на підставі Договору купівлі-продажу від 24.04.2015 року № 1479, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Сол-Проперті». 23.02.2016 року Окружний адміністративний суд м. Києва виніс постанову по справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгеніївни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», товариство з обмеженою відповідальністю «Сол-Проперті» про визнання протиправним та скасування рішення, яким визнав протиправним та скасував рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгеніївни щодо нерухомого майна, а саме: на квартири [ADDRESS] (номер запису про право власності: 9483223 від 24.04.2015), про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20924932 від 24.04.2015 року. 19.02.2017 року Київський апеляційний окружний суд відхилив скаргу ТОВ «Кей-Колект», та залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.02.2016 року без змін. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 318 ЦК України річ (майно) може знаходитись у власності Українського народу, фізичних та юридичних осіб, держави Україна, Автономної Республіки Крим, територіальних громад, іноземних держав й інших суб'єктів публічного права. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦУ України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Вивчивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині витребовування майна та застосування наслідків витребовування майна. В частині зобов'язання повернути майно суд відмовляє, оскільки, як зазначав представник позивача, позивач до цього часу користується спірною квартирою, дана квартира із його (позивача) користування не вибувала. На спростування доводів позивача сторона відповідачів доказів суду не надала. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 920,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в розмірі 960,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial