overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 25.09.1996 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 539. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Подружні стосунки між ними припинені з червня 2016 року через різні характери та погляди на сімейне життя, втрати почуття любові. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати та судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 15). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 25.09.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 539 (а.с.14). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 26.08.2006 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 690. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з липня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Судові витрати у справі просив покласти на нього (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 15). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.08.2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 690 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 27.11.1998 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Дніпропетровську, актовий запис № 924. Від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки між ними припинені з березня 2011 року після того, як відповідач продала будинок, у якому вони спільно проживали, та запропонувала йому піти у свою однокімнатну квартиру. З того часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сімейні стосунки фактично припинені з цього часу, шлюбні відносини повязують їх формально. Тому просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Остання не заперечувала, що з березня 2011 року після продажу будинку, в якому вони проживали з позивачем, припинились їх шлюбні відносини. Вона пішла проживати до свого сина, а позивач у свою однокімнатну квартиру. Спільне господарство між ними не ведеться. Проте, позивач заборгував їй гроші, тому вона не бажає розривати шлюбні відносини. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.11.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Дніпропетровську між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 924 (а.с. 35). Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з березня 2011 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе, оскільки сторони вже тривалий час проживають окремо, не поєднані спільним побутом, подружні стосунки повязують їх формально. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 29.12.2015 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1177. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з жовтня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Спір про визначення місця проживання та виховання дитини вони вирішуватимуть в іншому провадженні. Просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила шлюб розірвати, а справу розглянути за її відсутності. Просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище Андрєєва (а.с. 13). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1177 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна між сторонами немає. Спір про визначення місця проживання та виховання дитини сторони вирішуватимуть в іншому провадженні. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати та повернути відповідачеві дошлюбне прізвище «Андрєєва». Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 30.08.2008 року. Шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 797. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з 01 лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Судові витрати просив покласти на нього (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила шлюб розірвати, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 15). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.08.2008 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 797 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Подружні стосунки остаточно між сторонами припинені з 01 лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 30.10.2004 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 817. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з січня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Судові витрати просив покласти на нього (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила шлюб розірвати, а справу розглянути за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище «Швець» (а.с. 17). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.10.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 817 (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати та повернути відповідачеві дошлюбне прізвище «Швець».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому зазначив наступне. 05 грудня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07-004622-01 про видачу та обслуговування кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту в сумі 10000,00 грн. зі сплатою 37 % річних та щомісячним мінімальним платежем у розмірі 5% від боргових зобовязань, але не менше 50 грн. Посилаючись на те, що відповідач, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з нього борг за кредитним договором станом на 21.01.16 р. в загальній сумі 16574,64 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 12196,42 грн., заборгованості за нарахованими процентами 4376,74 грн. та заборгованості за штрафом за несанкціонований овердрафт (переліміт) 1,48 грн.. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за відсутності відповідача за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобовязання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Енергобанк» та відповідачем [PERSON] дійсно 05.12.2012 року був укладений кредитний договір № 07-004622-01, за яким відповідач отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом 10000, 00 грн. під 37 % річних та щомісячним мінімальним платежем у розмірі 5% від боргових зобовязань, але не менше 50 грн. Розрахунок заборгованості за договором № 07-004622-01 від 05.12.2015р. свідчить, що станом на 21.01.16 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 16574,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 12196,42грн., заборгованості по відсотках 4376,74 грн., та заборгованості по штрафах за несанкціонований овердрафт 1,48 грн. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Наведене переконало суд в обґрунтованості позову, отже з відповідача слід стягнути наявну заборгованість перед позивачем. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати позивача, повязані із публікацією у пресі обяви про виклик відповідача у сумі 420 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] завдаток в сумі 40 200 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він мав намір купити у відповідача житловий будинок [ADDRESS], і на підтвердження чого ним був виплачений [PERSON] завдаток у розмірі 20 100 гривень. Однак відповідач будучи власником спірного будинку, договір купівлі-продажу з ним не уклав, завдаток повертати відмовляється, тому він змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги змінив і просить стягнути з відповідача суму завдатку в розмірі 20 100 гривень. Відповідач позовні вимоги визнав частково, підтвердив суду, що дійсно у них була домовленість з відповідачем на купівлю його будинку [ADDRESS], і він отримав від [PERSON] завдаток в сумі 20 100 гривень, про що власноручно написав розписку. Документи на будинок у нього були готові, але була не оформлена земля. Коли він оформив всі документи, то позивач відмовився купити його будинок. Завдаток поверне після продажу будинку. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що дійсно [PERSON] вручив [PERSON] завдаток, але будинок [PERSON] йому не продав. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач домовились про купівлю продажу будинку [ADDRESS] Житомирської області за 64 000 гривень, і маючи намір до 01.01.2013 року укласти договір купівлі- продажу будинку із відповідачем. На підтвердження своїх намірів 01.07.2012 року позивач виплатив відповідачу суму в розмірі 20 100 гривень, що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачем (а.с.5).Сторони домовились, що укладуть договір купівлі-продажу будинку, а іншу частину грошей позивач сплатить відповідачу до 01.01.2013 року. Однак, договір не був укладеним, в зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від укладення з позивачем договору купівля-продажу. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Виходячи з того, що відповідач не повернув суму завдатку, а договір купівлі- продажу укладений не був, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а сума завдатку в розмірі 20 100 грн. підлягає стягненню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають сплачений ним судовий збір в сумі 402 гривні. За таких обставин та

Outcome: approved