Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 21 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2622/0208/71-014, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 91 700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 11,9 % річних. 21 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 2622/0208/71-014-Р-2, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором № 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28 липня 2015 року становить у розмірі 917 310,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 843 347,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 73 962,46 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 28 липня 2015 року у розмірі 917 310,03 грн. та судовий збір. Представник позивача [PERSON].в судовому засіданні підтримав вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснив, що у 2012 році Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не було прийнято кредит. З 2012 по 2013 рік платежі за кредитним договором сплачено Публічному акціонерному товариству «Сведбанк». Про укладення договору відступлення права вимоги сторони повідомлено. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Пояснив, що відповідно до умов Кредитного договору сплата відсотків за користування коштами складає у розмірі 11,9 % річних, фактично за висновками експертизи - 12,88 відсотків. До суду надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що при розрахунку суми заборгованості позивачем недотримано вимог пункту 3.2. договору щодо нарахування процентів за користування кредитом на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, сума нарахованих процентів за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. 05 січня 2015 року позивачем на адресу позичальника відповідно до вимог п.3.9 кредитного договору направлено повідомлення про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків. Оскільки позивач, пред»явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості, змінив строк виконання основного зобов»язання, і відповідно з цієї дати підлягає обрахуванню шестимісячний строк, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК УКраїни (а.с. 199-207, том 2). Додатково до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки 05 січня 2015 року позивачем пред»явлено вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що позивачем не надано доказів направлення(вручення) повідомлення з вимогою про виконання зобов»язань за кредитним договором в шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов»язання (а.с.71-73, том 1). Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, сторони не попереджені про відступлення права вимоги. 30 січня 2014 року здійснено останній платіж по тілу кредиту, 30 листопада 2014 року - по процентам. Опитаний в суді експерт [PERSON] пояснив, що наявними в матеріалах справи документами позивач не обґрунтував розрахунок заборгованості. Сплачені платежі зараховані із затримкою, тому зайві відсотки нараховано необґрунтовано. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 21 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2622/0208/71-014, відповідно до якого отримано грошові кошти у розмірі 91700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 11,9 % річних, на строк до 14 лютого 2038 року (а.с.137-144, 145-150, том 1). Згідно заяви на видачу готівки № f18_683-01 від 21 лютого 2008 року позивач перерахував третій особі [PERSON] грошові кошти у розмірі 91 700,00 доларів США, що еквівалентно у розмірі 463 085,00 грн. (а.с. 136, том 1). 27 серпня 2015 року на адресу відповідача та третьої особи було направлено досудову вимогу з вимогою про виконання зобов'язань за Кредитним договором № 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року (а.с. 24-31, том 1). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 28 липня 2015 року становить у розмірі 917 310,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 843 347,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 73 962,46 грн.(а.с. 129,130-135, том 1). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Тому станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 917 310,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 843 347,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 73 962,46 грн. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року та договором поруки № 2622/0208/71-014-Р-2 від 21 лютого 2008 року (а.с.11-49, том 2). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна стороні у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України). Позивач просить про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 2622/0208/71-014 від 21 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 2622/0208/71-014-Р-2 від 21 лютого 2008 року (а.с. 153-164, том 1). Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Така правова позиція, висловлена у Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16. Згідно з пунктом 3.9 Кредитного договору при порушенні умов, передбачених п. 5.1.8 цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку передбаченому цим пунктом цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється Позичальнику у порядку, передбаченому п. 3.10 цього договору. Згідно п. 3.10 Кредитного договору у випадках порушення умов п. 3.8 та/або п. 3.9 та/або п. 6.1.2 цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між Банком та Позичальником у відповідності до п. 2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів зх. Моменту їх надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеного в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцяти денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата зазначена у повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки 05 січня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» направлено третій особі [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, яка надана суду відповідачем (а. с. 208, том 2), а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у серпні 2015 року, тобто з пропущенням строку позовної давності. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв»язку з пропущенням строку позовної давності.

Outcome: dismissed