Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6100,56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.10.2018 року має заборгованість - 16872 грн. 00 коп., з яких:5080 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 2 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9754 грн. 56 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 2034 грн. 33 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 16872 грн. 00 коп., судовий збір. Ухвалою від 31.01.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності дост.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Від адвоката відповідачаШипілової С.В. 26 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на позов, де вона просила відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю існування заборгованості у [PERSON] перед банком. У своєму відзиві адвокат відповідача зазначає, що [PERSON] вимоги банку не визнає в повному обсязі та стверджує, що ніяких договорів з Приватбанком не укладав. Також зазначає, що позивач у 2016 році вже звертався до відповідача з позовом з саме тих підстав, про які зазначає у позові, на який подається цей відзив. У 2016 році банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 04.12.2013 року. Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01.08.2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Крім того, адвокат відповідача зазначає, що згідно наданого позивачем розрахунку, останнє надходження готівки особистих коштів платника для поповнення карткового рахунку, як зазначає позивач, було проведено 24.01.2014 року, тобто про порушення свого права позивач знав вже наступного дня після невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті заборгованості по кредиту щомісяця. З позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач перший раз звертався до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області 15.12.2016 року, а другий раз позивач звернувся 23.01.2019 року. Навіть вже з огляду на вказані факти, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки момент виникнення заборгованості, слідуючи логіці позивача, слід рахувати з 24.01.2014 року. 01.04.2019 року судом від позивача отримана відповідь на відзив, де останній зазначив, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в Генеральній угоді, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Позивач забезпечив позичальнику можливість отримання кредиту у розмірі 6100.57 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.001% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Тобто, на думку позивача, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Генеральної угоди приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Угода разом з Умовами та Тарифами є кредитним договором.До відзиву на позов позивачем додано виписку по картковому рахунку, фото клієнта з карткою, довідку про видачу кредитних карт. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6100,56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 29.10.2018 року має заборгованість - 16872 грн. 00 коп., з яких:5080 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 2 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9754 грн. 56 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 2034 грн. 33 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано анкету-заяву [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІПН, адресу проживання, номери засобів зв`язку та те, що [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» (а.с. 6). Згідно анкети-заяви, долученої позивачем до позовної заяви, відповідач отримав платіжну картку 09.04.2008 року. З п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яку позивач та відповідач уклали 04.12.2013 року, вбачається, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 6100,57 грн. на строк 06 місяців з 04.12.2013 року по 30.06.2014 рік шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі всумі 6100,57 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту. Сплаті процентів в розмірі 0,001% на місяць залишку заборгованості за кредитом у вказані у заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1016,76 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат у відповідностіз Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2014 року. При зверненні позивача до суду, останнім було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.12.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 29.10.2018 року, анкету-заяву, Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ти витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.4-32). Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, що визнається і самим позивачем у відповіді на відзив. Тим більше що, у матеріалах справи відсутня довідка про встановлення кредитного ліміту по картковому рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, не доведено, що відповідачу дійсно відкрито картковий рахунок та отримана кредитна картка, не зазначено строк дії цієї кредитної картки, не доведено, що відповідач дійсно отримав на свій рахунок кредитний ліміт у сумі саме 6105,56 грн. Оскільки Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу за наданим розрахунком заборгованості не є можливим. Щодо витягу про рух коштів по картці [NUMBER] , який долучено позивачем до відповіді на відзив, необхідно зазначити, що надані банком відомості не містять посилань, чи саме ця картка відноситься до спірного кредитного договору. А з фото клієнта з карткою, який також додано до відповіді на відзив, як доказ отримання відповідачем кредитної картки, не вбачається номер та строк дії картки, яку він тримає в руках. Суд приймає до уваги посилання адвоката відповідача у відзиві щодо відмови позивача від виконання ухвали 20.03.2018 року по цивільній справі № 318/2895/16-ц - № провадження 2/318/6/2018, оскільки відмова позивача про надіслання оригіналів документів на вимогу суду ставить під сумнів правомірне укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, оскільки підписи відповідача на анкеті-заяві та Генеральній угоді, які долучено до позовної заяви, дещо різняться між собою, а отже, не можна з достовірністю стверджувати, що підписи на обох документах належать одній тій самій людині, а в даній справі відповідачу [PERSON] (а.с.6,7), ( а.с. 5,6, 223 цивільної справи № 318/2895/16-ц - № провадження 2/318/6/2018). Суд не погоджується з вимогами щодо застосування строків позовної давності до даних правовідносин, які у відзиві просить застосувати адвокат відповідача Шипілова С. В., оскільки відповідачем та його адвокатом не надано належних та допустимих доказів того що відповідач ніяких договорів з Приватбанком не укладав, оскільки на виконання ухвали від 20.03.2018 року почеркознавчу експертизу так і не було проведено, а отже неможливо визначити початок перебігу позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укладати договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем, АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету позичальника. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Згідно вимогстатті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed