Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у сумі 100000 грн. та моральної шкоди у сумі 200000 грн., завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.07.2016 року близько 01 години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на 20 км +200 м автодороги Київ-Одеса, поблизу села Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, у напрямку м.Одеси, в порушення вимог п.2.3б правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених Постановою КМ №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з задньою частиною припар кованого на узбіччі автомобіля DAF з напівпричепом. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.12.2016, зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.02.2017, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки та звільненого від основного покарання на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Внаслідок вчинення [PERSON] даного злочину, позивачу завдано матеріальну шкоду на 100000 грн, які полягають у витратах на поховання сина та виготовлення і установку памятника. Крім того, неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вони понесли непоправну втрату єдиного сина, перенесли сильний емоційний стрес, його дружина та він відчули погіршення здоровя, його дружина не може працювати, а він працює на сезонних роботах, а на їх утриманні залишилася неповнолітня дочка. Син допомагав їм фінансово і фізично, біль і втрата порушила їх звичайний спосіб життя, їх спокій, втрата призвела до моральних страждань. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Він погоджується з обставинами, викладеними в позові, проте зазначає, що визнає матеріальну шкоду в розмірі 17400 грн ( частково витрати на поховання), і не визнає вимоги щодо стягнення з нього витрат на поминальні обіди в розмірі 29600 грн та витрат на виготовлення та установку памятника, оскільки вони є завишеними та памятник на момент розгляду справи в суді не установлений. Щодо моральної шкоди, то її розмір він визначити не взмозі. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, встановлено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, а частиною 3 статті 386 цього Кодексу встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов'язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий; протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності); причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов'язань необхідний безпосередній причинний зв'язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат; вина, того, хто завдав шкоду. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести відсутність своєї вини. Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: partial