Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Зазначає, що 12 грудня 2003 року зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області з відповідачем [PERSON]. На даний момент ведення спільного господарства та спільне проживання між сторонами було припинено в 2011 року внаслідок постійних сварок, зловживанням чоловіком алкогольних напоїв та інших сімейних негараздів. Вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, а саме чоловік не приймає участі у вихованні спільних дітей та не надає будь-яку матеріальну допомогу. Наголошує, що відповідач отримує нерегулярний, мінливий дохід не менше 2500 гривень щомісячно. Просить шлюб розірвати, а також стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі, по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Вказала, що сім'я фактично припинила своє існування. Подальше спільне проживання суперечить її інтересам, а також не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надіслав. За таких обставин, суд, з урахуванням думки позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження від 12.12.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстравно шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблений відповідний запис за № 2057. Згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського МУЮ 04 серпня 2004 року, сторони від спільного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1578. Відповідно до свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського МУЮ 14 березня 2007 року, сторони від спільного шлюбу мають другу дитину - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2150. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON]П, працездатного віку, працює, має мінливий та нерегулярний дохід. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дітей та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення коштів на утримання дітей - [PERSON] Борисовача, [PERSON] у розмірі 400 гривень на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed