Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2012р. відповідач визнаний винним у скоєнні відносно нього злочинів, передбачених ст. 122 ч.1, 186 ч.2 КК України. Цим же вироком з відповідача на його користь стягнута матеріальна шкода в сумі 2180,00грн. Однак до теперішнього часу відповідач вказану шкоду йому не відшкодував, приховується, його звернення до Хортицького ВДВС також виявилися безрезультатними, відповідача розшукати не можуть. Крім того, діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав фізичного болю від отриманих з вини відповідача тілесних ушкоджень, знаходився на лікуванні, потребує подальшого лікування, яке не може розпочати з вини відповідача, який на протязі тривалого часу не відшкодував йому матеріальну шкоду за попереднє лікування, він продовжує відчувати фізичний біль та незручності, переніс та продовжує нести психологічні страждання з приводу цього. Моральну шкоду оцінює в 20 000,00грн. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 20000,00грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що моральна шкода, спричинена позивачу, полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою з боку відповідача відносно нього, та у фізичному болю та душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, що сталося внаслідок умисних дій відповідача. Так, йому були спричинені тілесні ушкодження легкого та середнього ступеня, він понад 21 день знаходився на стаціонарному лікуванні, потім тривалий час лікувався вдома, втратив можливість працювати водієм дальнобійником, у нього після отриманих травм порушилась координація руху, погіршився зір, він до теперішнього часу не може відновити свій стан здоров'я, постійно знаходиться під лікарським наглядом, хоча інвалідом не визнаний. У зв'язку з цим порушився звичний спосіб життя його родини, він не може належним чином працювати і утримувати свою родину, в якій є неповнолітня дитина. Він вимушений звертатися за захистом своїх порушених прав до правоохоронних органів, оскільки відповідач на протязі тривалого часу, будучи винним у вчиненні злочину проти нього, не відшкодував йому матеріальну шкоду, позбавив його можливості продовжувати лікування. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Суд, враховуючи згоду представника позивача та наявність достатніх даних для вирішення справи, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2012р. [PERSON] визнаний винним та засуджений за ст.122 ч.1, 186 ч.2,70,75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за те, що 11.11.2011р. приблизно о 18.20год. на грунті раптово виниклих неприязних відносин здійснив постріл із пневматичного газобалонного пістолету в область правового стегна [PERSON], чим спричинив йому інфіційовані, тривало не загоюючи рани в області правого стегна, які не є небезпечними для життя, але потягли розлад здоров'я понад 21 день. Цим же вироком з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] за його цивільним позовом стягнута матеріальна шкода в сумі 2180,00грн. Вирок суду набрав законної сили 22.08.2012р. і з цього часу є обов'язковим для виконання. Ухвалою суду від 10.08.2015р. провадження у цій справі за позовом [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 2180,00грн. закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 21.02.2012р. по 16.01.2014р. працював водієм категорії «Д» автотранспортного засобу в ТОВ «Запоріжтрансавто», звільнений за власним бажанням. На даний час не працює. Згідно довідки від 19.07.2015р. мешкає за адресою [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO].н. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що протиправними винними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, оскільки отримав тілесні ушкодження, тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, потім продовжував лікуватися амбулаторно, погіршився стан його здоров'я, він хвилювався і нервував, порушився звичний спосіб його життя та він вимушений докладати додаткових зусиль для його організації. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення - кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчинене відповідачем умисно, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, який отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не були небезпечними для його життя, але потягли тривалий розлад здоров'я, він знаходився на лікуванні і продовжує лікуватися, після отриманих травм він до теперішнього часу не може поновити свій стан здоров'я, не може працювати за своєю спеціальністю - водій категорії «Д», належним чином утримувати свою родину, в які виховується малолітня дитина, 2014р.н.. На підставі вищевикладеного, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливими стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000,00грн., задовольнивши позов частково. Заявлену позивачем суму моральної шкоди в розмірі 20000,00грн. суд вважає перебільшеною. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial