Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості в зв'язку з чим, позивач просить стягнути заборгованість по відсоткам за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.09.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем порушуються і станом на 09.12.2014 року його заборгованість по відсоткам складає 13007 грн. 87 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив з приводу винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке є в матеріалах справи, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11 вересня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №K2H0RX03660131, згідно якого позивач надає строковий кредит відповідачу у розмірі 1979 грн. 89 коп. на строк 11.09.2006 по 11.09.2007 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту та інші передбачені договором платежі. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунками заборгованості. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив дані вимоги та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони відповідача [PERSON] мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунком заборгованості підтверджується факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів та невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу за кредитним договором. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1979,89 грн., розмір відсоткової ставки в день дорівнює 0,36%, а отже сума заборгованості по відсоткам складає 13007,87 грн. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір №K2H0RX03660131 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст.ст. 599,651,654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Суд вважає, що позов заявлений правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: approved