Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором №002-15162-260907, що було укладено між сторонами 26.09.2007 року, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 1350,63 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги та викладені у позовній заяві обставини - підтримав. Відповідач звернулась до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, просила суд розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позову з зазначених підстав. Дослідивши надані сторонами докази та пояснення суд доходить висновку про достатність відомостей про взаємини таких сторін та можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до укладеного між сторонами договору відповідач, [PERSON], отримала кредит в розмірі 1460,84 грн. на придбання певного майна та на оплату страхового внеску ЗАТ «СК» Брама життя» (п. 1.1. договору). Вказаний кредит було надано на умовах платності шляхом сплати 12% річних та 3,25% в місяць - за ведення кредитної справи (п. 2.3 договору). Повернення кредиту та сплата супутніх платежів згідно п. 2.9 договору має здійснюватися періодичними платежами, щомісяця, не пізніше 26 числа, відповідно до погодженого сторонами Графіку платежів. Відповідно до п. 1.2 договору кінцевою датою виконання відповідачем її зобов'язань з повернення кредиту визначено 25.09.2009 року. Відповідно до наданих позивачем розрахунків та письмових пояснень відповідача, останній платіж було проведено відповідачем в червні 2008 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права (особистого немайнового або майнового права та інтересу) у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Діючим законодавством передбачено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність (ст. 256 ЦК України). Згідно ст. 257, 261 ЦК України позовна давність встановлюється в три роки від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Виходячи з викладеного суд доходить висновку про пропуск позивачем строку позовної давності: в липні 2008 року відповідачем не було здійснено черговий платіж згідно Графіку платежів, та оскільки такі платежі за змістом договору мають здійснюватися безпосередньо позивачу, суд доходить висновку, що про порушення відповідачем своїх зобов'язань позивач дізнався в липні 2008 року, а звернувся до суду з відповідним позовом - 04 квітня 2014 року, тобто більше ніж через 5 років. Разом з тим суд зазначає про те, що за укладеним між сторонами кредитним договором №002-15162-260907 від 26.09.2007 року кінцевою датою повернення кредиту було визначено 25.09.2009 року, тобто за більш ніж чотири роки до звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові якщо про таке просить відповідач. Відповідач звернулась до суду з заявою про застосування наслідків сплину строків позовної давності. Виходячи з викладених вище обставин справи суд доходить висновку про необхідність в відмові у задоволенні позову з мотивів пропуску позивачем строків позовної давності. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача, у випадку відмови у задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed