Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності, в якій просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,9 кв. м., житловою 17,0 кв. м., одне відділення сараю у підвалі площею 2,6 кв.м. В обґрунтування даного позову зазначив, що\~ [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] на випадок смерті кв. [ADDRESS] . Він звернувся з заявою про прийняття спадщини. Однак у зв`язку з тим, що спадкодавець з життя не зареєструвала право власності на вказану квартиру, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом. Вказані обставини змусили позивача звернутися з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Ухвалою від 01.10.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. У відзиві відповідач від 22.10.2019 року просив відмовити у позовних вимогах, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про порушення, невизнання чи оспорювання його прав відповідачем та захист їх у судовому порядку у спосіб, визначений у позовній заяві. У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 04.11.2019 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління майном комунальної власності міста У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, просив судові витрати не стягувати з відповідача. У судовому засіданні відповідач, треті особи не з`явилися про причини неявки суд не повідомили. Третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи без їх участі. Інші учасники заяв, клопотань не подавали. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Остання залишила заповіт, згідно якого вона заповіла племіннику [PERSON] на випадок смерті квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно ордеру № 334 від 01.02.1968 року, виданого Октябрською районною радою депутатів м. Полтави, [PERSON] надана 1-кімнатна кв. [ADDRESS] (новий номер 43) на 4 поверсі (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.03.1968 року до дня своєї смерті (а.с.13). Згідно з рішенням виконкому Октябрської районної ради народних депутатів м. Полтава від 05.03.1991 року № 99 «Про оформлення права особистої власності на кооперативну квартиру» [PERSON] передано у власність квартира [ADDRESS] (а.с. 24). Вказане рішення прийнято відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність», рішення Полтавської міської ради від 12.09.1990 року № 409 «Про оформлення права особистої власності на кооперативні квартири, дачі, гаражі», довідки ЖК «Строитель» від лютого 1991 року № 94 про сплату вартості квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Аналогічна норма міститься у частині третьої статті 384 чинного ЦК України, відповідно до якої, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Отже, на час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 32,9 кв. м, житловою площею 17,0 кв. м, одне відділення сараю у підвалі площею 2,6 кв. м (а.с.15-17). На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] за заповітом, який [INFO] року звернувся до Першої полтавської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від спадщини не надходило (а.с.28). Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частини 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про визнання за позивачем права власності.

Outcome: approved