Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.07.2012 р. позивач передав відповідачу грошову позику в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, які відповідач зобов'язався повернути в строк до 31.12.2012 р. На виконання умов цього договору, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Оскільки відповідач не повернув борг, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США, що еквівалентно 9600 грн. 70 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 348,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 97 грн. 26 грн., процентну винагороду на рівні облікової ставки Національного банку України (пеня) від суми боргу у розмірі 812,00 грн. витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги збільшили, посилаючись на те, що станом на 17.03.2014 р. згідно курсу НБУ офіційний курс гривні до долара США становив 100 доларів США = 960,0700 грн., тобто 1000 (одна тисяча) доларів США становить 9600,70 грн., однак станом на 24.04.2014 р. згідно курсу НБУ офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США = 1138,46 грн., тобто 10000 доларів США становить 11384,60 грн. Крім того, оскільки відповідач частково повернув суму боргу, а саме - 2000,000 грн., тому сума основного боргу станом на 24.04.2014 р. становить 11378,08 грн. За таких обставин позивач та його представник просили стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 11378,08 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2400,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що витрати за надання правової допомоги в сумі 2400,00 грн. стягненню з нього не підлягають. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїм вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим кодексом. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що між сторонами 18.07.2012 р. був укладений договір позики грошових коштів на суму 1000 доларів США, що станом на 24.04.2014 р. еквівалентно 11384,60 грн., оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем наданий відповідний оригінал розписки, що власноручно написана відповідачем (а.с. 33). У відповідності до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тобто, якщо у розписці вказано розмір процентів, то вони мають сплачуватися відповідно до цих умов. Але, навіть якщо у розписці нічого не зазначено про проценти і не вказано, що позика безпроцентна, то позикодавець автоматично має право на процентну винагороду на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Станом на 24.04.2014 р. згідно курсу НБУ офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США = 1138,46 грн. Тобто, 1000 доларів США становить 11384,60 грн. Відповідач вчасно (станом на 24.04.2014 р.) не повернув грошові кошти в розмірі 11384,60 грн., тому він зобов'язаний сплатити позивачу вказану суму боргу у розмірі 11384,60 грн., три проценти річних від простроченої суми, що в розрахунку становить 448,21 грн., інфляційне збільшення суми боргу, що в розрахунку становить 400,84 грн., а також процентну винагороду на рівні облікової ставки Національного банку України (пеня), в розрахунку становить 1144,43 грн. Вказаний розрахунок було здійснено за період з 01.01.2013 р. по 24.04.2014 р. В ході розгляду справи відповідач частково повернув суму боргу, а саме повернув 2000,00 грн., тому сума основного боргу станом на 24.04.2014 р. становить 11378,08 грн.. Крім того, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, позивачем 27.02.2014 р. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 48-49). Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.04.2014 р. загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ становить 2400,00 грн. Вказані грошові кошти були перераховані на рахунок виконавця, що підтверджується квитанцією (а.с. 51). Тобто грошові кошти в сумі 2400,00 грн. є витратами на правову допомогу та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що підтверджені письмовими доказами - судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 14). З урахуванням викладеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю, зокрема, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: сума основного боргу в розмірі 11378,08 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2400,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved