Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просить скасувати рішення Одеської міської ради №4622-VI від 13.02.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0509 га, для реконструкції приміщень внутрішньо дворового флігелю з переплануванням, надбудовою та пристосуванням їх під готель з подальшою його експлуатацією та присвоєння земельній ділянці адреси: [ADDRESS]»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між Одеською міською радою та ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА»; скасувати свідоцтво про право власності від 31.01.2014 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 809,1 кв.м., видане ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА». Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачу на праві приватної власності належать підвальні приміщення, що знаходяться в буднику за адресою: [ADDRESS], на підставі договорів купівлі-продажу. Співвласником вказаного домоволодіння є відповідач, у власності якого знаходяться квартири та нежитлові приміщення за цією самою адресою. Позивачу стало відомо, що відповідач, ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА», на підставі рішення Одеської міської ради № 4622 VI від 13.02.2014 року здійснило викуп земельної ділянки під частиною домоволодіння. На підставі цього рішення був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки між ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» та Одеською міською радою. На думку позивача, під час прийняття вказаного рішення та укладенні названого договору купівлі-продажу порушено його законі права та інтереси як співвласника домоволодіння. Також, на думку позивача, свідоцтво про право власності на окремий житловий будинок за адресою: [ADDRESS], видане з порушенням його законних прав та інтересів. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях до позову, попередньо наданих суду, справу просив розглядати за його відсутності. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів, висновків судової експертизи. Відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» на підставі рішення Одеської міської ради № 4622-VI від 13.02.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність шляхом продажу Товариству з обмеженою діяльністю «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0509 га, для реконструкції приміщень внутрішньо дворового флігелю з переплануванням, надбудовою та пристосуванням їх під готель з подальшою його експлуатацією та присвоєння земельній ділянці адреси: [ADDRESS]» здійснило викуп земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок. На підставі цього рішення Одеської міської ради був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки між ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» та Одеською міською радою. Відповідач ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» викупило вказану земельну ділянку в якості власника окремого житлового будинку, що знаходиться на цій ділянці. Підтвердженням цього є надані суду копії свідоцтва про право власності на окремий житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та технічного паспорта. Враховуючи зазначене, доводи позивача про те, що він є співвласником разом з ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА», не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи. Так, наведені обставини спростовуються документами, наданими самим позивачем, в яких вказано, що він є власником підвальних приміщень за адресою: [ADDRESS], тобто ці приміщення знаходяться в сусідньому будинку. Згідно з частиною 2 статті 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними;в) співвласників жилого будинку. Суд має взяти до уваги зазначене, а також те, що на земельній ділянці, яку виділено Одеською міською радою, розташований житловий будинок, єдиним власником якого є ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА», доводи позивача [PERSON] про порушення його законних прав та інтересів є недоведеними й необґрунтованими. Земельна ділянка, в межах якої знаходяться підвальні приміщення позивача, не була відведена оскаржуваним рішенням Одеської міської ради. Таким чином, суд констатує, що Одеська міська рада під час ухвалення свого рішення №4622-VI від 13.02.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0509 га, для реконструкції приміщень внутрішньо дворового флігелю з переплануванням, надбудовою та пристосуванням їх під готель з подальшою його експлуатацією та присвоєння земельній ділянці адреси: [ADDRESS]», а також під час укладення договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки діяла в межах власних, визначених законодавством повноважень та не допустила порушення права та законні інтереси інших осіб, в тому числі позивача. Щодо вимоги позивача про скасування свідоцтва про право власності судом враховано наступне. Судом встановлено, що 31.01.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 5 від 14.01.2014 року «Про присвоєння житловому будинку поштової адреси: [ADDRESS]», розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР № 15 від 23.01.2014 року «Про внесення змін до розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 14.01.2014 р. № 5» та розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР №33 від 31.01.2014 року «Про внесення змін до розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 14.01.2014 р. № 5». Зазначеними розпорядженнями затверджено технічний висновок експерта [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серія [NUMBER]) про об'єднання приміщень по [ADDRESS] та виділення їх в окремий житловий будинок та присвоєно житловому будинку адреси: [ADDRESS]. З метою для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, під час розгляду справи призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №№1796, 1797, будинок [ADDRESS], є окремим об'єктом права власності (окремим індивідуально визначеним нерухомим майном) та може функціонувати окремо від будинку [ADDRESS], в якості окремого житлового будинку з урахуванням підключення внутрішніх інженерних мереж до загальномісцевих зовнішніх мереж міста. Також судом встановлено, що оскаржуване позивачем свідоцтво від 31.01.2014 року видане на підставі попередніх свідоцтв на це приміщення без змін його цільового призначення. Тобто жодних додаткових приміщень не було самовільно зайнято, захоплено чи добудовано. Суд також критично оцінює твердження позивача про необхідність надання згоди на реєстрацію права власності житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], співвласників будинку, оскільки, як встановлено судом, ТОВ «ПІДПРИЄМСТВО БРУНСА» є єдиним власником окремого житлового будинку. Наведені обставини свідчать про те, що оскаржуване свідоцтво видане відповідно норм чинного законодавства та не призвело до порушення законних прав та інтересів позивача. Таким чином, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судом обставин, враховуючи, що докази, надані позивачем не є переконливими, доводи є недоведеними та безпідставними, суд дійшов висновку, що у задоволені позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Підстави звільнення позивача від доказування, передбачені правилами статті 61 ЦПК України, судом не встановлено. За наведених обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки є такими, що не доведені належним чином позивачем. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed