Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та пояснила у судовому засіданні, що між нею та відповідачем укладено договір банківського рахунку фізичної особи. При зверненні з метою зняття власних коштів, відповідачем їй було відмовлено, у звязку з тяжким матеріальним становищем Банку. Вважає такі дії відповідача неприпустимими, так як порушують її право вільно розпоряджатися власними грошовими коштами та на забезпечення нормальної власної життєздатності і своєї дитини, оскільки зазначені кошти є єдиним засобом існування для неї. Просила суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором банківського рахунку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у його відсутності та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідні їм правовідносини. Між сторонами був укладений договір банківського рахунку фізичної особи №004-21504-200313 від 20.03.2013 року, відповідно до якого на імя позивача відкрито поточний рахунок у гривнях №26204701490793 на якому позивач зберігає власні кошти. В січня 2015 року позивач звернулась до ПАТ «Дельта Банк» з метою зняття власних грошових коштів, проте Банком в цьому їй було відмовлено, у звязку з тяжким фінансовим становищем. Станом на 03.02.2015 року заборгованість по даному договору становила 28730 грн. 54 коп. 18.02.2015 року на поточний рахунок позивача надійшли ще 45000 грн. та станом на цю дату заборгованість вже складає 72480 грн. 46 коп. Зазначені обставини підтверджуються наданою суду випискою з поточного рахунку. Відповідно до п.3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до\~ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно\~ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківській вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника і інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу й спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до положень ст.ст.610,\~612 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтями\~526,\~629 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки відмова банку у видачі позивачу належних їй грошових коштів є безпідставним та суперечить вимогам чинного законодавства і безпосередньо порушує право позивача на вільне розпорядження власним майном. На підставі п.17 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за подачу до суду даного позову. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved