Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 10.04.2014 року він позичив відповідачу 66 000 гривень строком на 2 місяці. На підтвердження укладання договору відповідач надав розписку, в якій вказав строк повернення коштів через 2 місяці. У звязку з тим, що відповідач ні в обумовлений строк, ні на момент розгляду справи в суді борг не повернув, тому позивач просить винести рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму боргу 66 000 грн., три відсотки річних 4 222,52 грн. та судові витрати. В судовому засідання позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засідання позов визнав повністю та не заперечив щодо його задоволення. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.04.2014 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 66 000 грн., які останній зобовязався повернути через два місяці, що підтверджується копією розписки (а.с.5). Однак, на день розгляду даної справи в суді відповідач борг позивачу не повернув. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилами ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач не виконує свого зобовязання щодо повернення позичальникові грошових коштів в добровільному порядку, у звязку з чим вимога позивача про стягнення грошових коштів в судовому порядку підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за користування позикою. З урахуванням 3 % річних від простроченої суми загальна сума боргу становить 70 222,52 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved