Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно Договору дарування частки квартири від 21.04.2011 року йому належить на праві власності 117/196 частки квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири - 79/196 належить [PERSON]. Однак, з часу набуття права власності він не може користуватися майном. Відповідач не впустив його до квартири, заборонив відвідувати її, здійснює постійний психічний тиск на нього, що перешкоджає вселенню до помешкання. На теперішній час відповідач чинить йому перешкоди щодо проживання та користування його власністю. Весь цей період часу він змушений винаймати житло для проживання. 05.05.2011 року він орендував квартиру у [ADDRESS], з оплатою за користування житлом 2 000,00 грн. на місяць. Договір оренди діяв до 12.10.2013 року. Загальна сума оренди склала 58 000,00 грн. У зв'язку з подальшим чиненням перешкод, він змушений був і надалі орендувати житло. 13.10.2014 року він орендував квартиру [ADDRESS], з орендною платою в сумі 3 000,00 грн. на місяць. За даною адресою він мешкає до цього часу, на день подачі позову сума орендної плати склала 96 000,00 грн. Загальна сума за орендоване житло становить 154 000,00 грн. Ця шкода заподіяна відповідачем у зв'язку з чиненням перешкод у доступі до житла. Наразі, в суді перебуває на розгляді позов про вселення та чинення перешкод. У зв'язку з тим, що він не зміг на власний розсуд користуватися своєю часткою квартири, вважає, що відповідачем йому спричинена моральна шкода, яку він оцінив в 150 000,00 грн., так як йому доводилося докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змушений був тривалий час їздити в інше місто і витрачати кошти на щоденний проїзд, позичати кошти у друзів та знайомих. Не мав можливості сплачувати обов'язкові платежі, був вимушений економити на одязі, продуктах харчування тощо. Також він поніс велике емоційне навантаження, що він дорослий чоловік змушений винаймати житло, маючи у своїй власності житло. Усі переговори з відповідачем доводили його до стресового стану, на фоні якого підвищувався артеріальний тиск. У зв'язку з викладеними обставинами просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 154 000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив врахувати відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 03.07.2017 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2017 року відкрито провадження у справі. 29.03.2018 року відповідачем подано відзив на позов, 23.04.2018 року надійшла відповідь на відзив. В суді встановлено, що 21.04.2011 року укладено Договір дарування 117/196 частини кватири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрущенко Л.М., реєстровий номер 629, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 117/196 частин квартири [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності [PERSON] здійснена 10.05.2011 року. Інша частина спірної квартири - 79/196 частин належить [PERSON]. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 154 000,00 грн., яка є вартістю за оренду житла, та моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не дає доступу до власності позивача, у зв'язку з чим останній був змушений орендувати житло в м. Чернігові та м. Василькові, та чим йому завдано моральної шкоди. На підтвердження своїх вимог надав копії договорів оренди, копії додаткових угод, акти приймання-передачі приміщення. Докази щодо проведення оплат за орендоване житло позивач не надав. Не підтвердила сторона позивача і дійсність даних угод, оскільки ксерокопія договору, без будь-яких відміток про їх реєстрацію, не є належним та допустимим доказом. На підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди позивач надав копію постанови Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 07.05.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за зверненням [PERSON] про те, що 30.04.2011 року [PERSON] не впустив його до спірної квартири. Однак, з часу винесення даної постанови минуло більше шести років (до подачі позову до суду), і доказів того, що позивач протягом цього часу намагався вселитися, до матеріалів справи не надано. Враховуючи, що позивач не надав доказів чинення йому перешкод в користуванні спірним житлом з 2011 року, суд не вбачає підстав для стягнення і моральної шкоди. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. По даній справі сторона позивача не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed