Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.07.2017 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний, проте питання щодо розподілу спільно нажитого майна у добровільному порядку не вирішено. Під час шлюбу сторонами була придбана земельна ділянка розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Незалежності, 4 в с.Розсошенці Полтавського району та області, на якій побудований житловий будинок та господарські будівлі, право власності на які зареєстровані на імя відповідачки. Просив визнати земельну ділянку за кадастровим номером 5324087705:05:001:0880, площею 0,1 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою с. Розсошенці Полтавського району та області, вул. Незалежності, 4 обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частку зазначеної земельної ділянки та на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою с.Розсошенці Полтавського району та області, вул. Незалежності, 4, у порядку поділу спільного майна подружжя. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, що за змістом аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 16.05.1986 року був укладений між сторонами шлюб (а.с.10). 11.07.2017 року шлюб між сторонами розірваний, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 101368, актовий запис № 62 (а.с.21). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 6.04.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-202, [PERSON] купила у [PERSON] приватизовану земельну ділянку розміром 0,10 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що знаходиться в с.\~Розсошенці Полтавського\~району та\~області,\~вул.\~Незалежності,\~4\~(а.с.11)Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ПЛ №007300 від 19.05.1999 року [PERSON] на підставі договором купівлі-продажу від 6.04.1999 року належить земельна ділянка розміром 0,10 га, що розташована території Щербанівської сільської ради Полтавського району в с. Розсошенці (а.с.12). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Розсошенці Полтавського району та області, вул. Незалежності, 4, будинок готовий до експлуатації згідно з декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 14.12.2015 року (а.с. 19). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2018 року власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Розсошенці Полтавського району та області, вул. Незалежності, 4, зазначена [PERSON] (а.с.20). У звязку з тим, що питання щодо розподілу спільно нажитого майна у добровільному порядку не вирішено, позивач просив визнати зазначену земельну ділянку та житловий будинок обєктом спільної сумісної власності подружжя та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з розясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-38цс15 від 03.06.2015 року належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя.Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, \~частки \~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо \~інше \~не \~визначено \~домовленістю \~між \~ними \~ або \~ шлюбним договором. \~ Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~спірна земельна\~ділянка та\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями, що розташовані в с. Розсошенці Полтавського району та області, вул. Незалежності, 4, були придбані під час зареєстрованого шлюбу між сторонами, та є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу у рівних частинах. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved