Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 19.01.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. В період спільного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Його з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім`ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. Протягом останніх тьох років сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідач не в повному обсязі виконує покладені на неї обов`язки по утриманню та вихованню дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2019 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, внесеною до протоколу судового засідання, від 30.05.2019 року, судом було постановлено закрити підготовчий розгляд справи та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року відповідачу було відмовлено в задоволенні клопотання щодо надання сторонам по справі строку для примирення. Позивач в судовому засіданні підтримав обставини справи посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя та просив суд про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що на її думку їх шлюб з позивачем по справі ще можна зберегти, оскільки в них є спільна дитина, дійсно вона проживає окремо від позивача та їх доньки, але протягом десяти місяців вона намагалася примиритися з чоловіком, проте, жодні її спроби не призвели до позитивних результатів, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Також пояснила, що вона заперечує щодо стягнення з неї аліментів, але має фінансову можливість утримувати свою доньку, оскільки має заробітну плату більше ніж 16 000 гривень, хоча й працює не офіційно. Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав пояснення відповідачки. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 19 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 48 (а.с. 5). Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), яка проживає разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім`ю, ведення господарства, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 гривень. При визначенні розміру аліментів судом враховується вік дитини і матеріальне становище сторін по справі, а також те, що стан здоров`я відповідача задовільний, вона є працездатною особою, як зазначила відповідач в судовому засіданні вона отримує заробітну плату в розмірі більше 16 000 гривень, а тому у неї не існує перешкод для виконання нею обов`язку по утриманню власної дитини і сплати аліментів в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині можливості нормального розвитку. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved