Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що в період часу з 02.04.2004 по 13.08.2013 він проживав з [PERSON] однією сім`єю, підтримуючи фактичні шлюбні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, проживали в [ADDRESS] куди переїхали з м. Житомира після продажу належної на праві власності позивачу квартири та придбали вказаний будинок, де проживали та були зареєстровані він, [PERSON] , їх дочка [PERSON] та мати позивача [PERSON] . У вказаний період здійснили добудову до будинку, позивач оплачував витрати на оформлення документів на будинок, крім того разом їздили відпочивати, святкували дні народження, новий рік та інші свята, зустрічались з друзями. Наприкінці 2013 року стосунки погіршились, позивач дізнався, що відповідач отримала 13.08.2013 свідоцтво про розірвання шлюбу (за рішенням суду шлюб розірвано 01.03.2004) та почала виселяти з будинку його матір, повідомила, що хоче продати будинок, який був оформлений на відповідачку та дочку сторін, тому в 2014 році позивач звертався до суду щодо визнання майна спільною сумісною власністю, однак в суді відповідач запевнила, що позивач також має право на спірний будинок та його поділять добровільно, а тому його позов був залишений без розгляду, однак після цього відповідач не вчинила ніяких дій щодо нотаріального оформлення спірного будинку і 18.02.2018 він звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, а остання направила вимогу його матері про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін. Враховуючи, що позивач з відповідачем в період часу з 02.04.2004 по 13.08.2013 підтримували особисті стосунки характерні для сімейних, не перебуваючи при цьому в іншому шлюбі та в цей період їхнього з відповідачем проживання однією сім`єю придбали будинок в [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 04.09.2004, в якому покупцями вказані відповідач та дочка сторін, а тому на вказане майно поширюється положення глави 8 Сімейного кодексу і відповідно просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 02.04.2004 по 13.08.2013 і встановлення цього факту потрібно для визнання частини вказаного майна спільною сумісною власністю сторін. В ході розгляду справи позивач та його представник (діє і як представник третьої особи на стороні позивача) позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що сторони проживали як чоловік і жінка без шлюбу з 02.04.2004 по 13.08.2013. Проживали в [ADDRESS] в будинку, який придбали після продажу належної позивачу квартири в м. Житомирі. У вказаний період не припиняли фактичних шлюбних відносин, вели спільне господарство, обробляли належну до будинку земельну ділянку, був спільний бюджет, проводили ремонти в будинку, в якому проживали та були зареєстровані, разом відпочивали. Наприкінці 2013 року стосунки погіршились, позивач дізнався, що відповідач отримала 13.08.2013 свідоцтво про розірвання шлюбу (за рішенням суду шлюб розірвано 01.03.2004) та почала виселяти з будинку його матір, повідомила, що хоче продати будинок, який був оформлений на відповідачку та дочку сторін, тому в 2014 році позивач звертався до суду щодо визнання майна спільною сумісною власністю, однак в суді відповідач запевнила, що позивач також має право на спірний будинок та його поділять добровільно, а тому його позов був залишений без розгляду, однак після цього відповідач не вчинила ніяких дій щодо нотаріального оформлення спірного будинку і 18.02.2018 він звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, а остання направила вимогу його матері про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін. Таким чином, з цього часу позивач дізнався про порушення його прав щодо фактично спільного майна, а тому заява представника відповідача щодо застосування строків позовної давності є безпідставною. Відповідач (яка була допитана також в якості свідка) та її представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що фактично з 2001 року сторони не проживали як сім`я, не було спільного господарства, не було спільного бюджету, будинок придбаний за кошти відповідачки, позивач в будинку ніколи не проживав, а лише відвідував свою матір, ніяких відносин не підтримували. Також, будучі допитаною в якості свідка відповідач вже пояснила, що вони лише проживали в одному будинку в різних кімнатах, ремонт в будинку робила вона, подружніх стосунків не підтримували, відповідач мав борги і переховувався від кредиторів, а тому квартиру в Житомирі продали та переїхали в Коростишів і з того часу вони не жили як чоловік і жінка, також пояснила, що оскільки відповідач батько їх дитини, то вони разом відпочивали, святкували, зустрічались із спільними знайомими. Не заперечує, що разом із позивачем у вказаний період їздили до м. Києва за товарами щодо ремонту будинку (привозили ванну, возив знайомий [PERSON] ). У вказаний позивачем період з 2004 по 2013 роки, останній возив їх на автомобілі належному відповідачу на відпочинок та на зустрічі із спільними знайомими, автомобіль вона в подальшому продала. В 2013 році позивач її побив, а тому вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Також, просять застосувати строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про ймовірне порушення його прав у серпні 2014 і 08.08.2014 року звертався до суду з позовом про визнання будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] спільною сумісною власністю. Просять відмовити в задоволенні позову. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що її батьки - сторони по справі вже тривалий час розлучені і не живуть однією сім`єю з 2004 року. В 2007 році батько жив на фірмі, а вона жила з мамою. Будинок в [ADDRESS] вони ходили дивитись з мамою і купували разом з мамою, батько іноді з`являвся в будинку. Вона з 2007 року не проживає у вказаному будинку. Як робили ремонт в будинку вона не бачила. На даний час мати живе в неї в м. Житомирі. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сторін як сусідка, вдома в останніх не була, дружніх відносин не підтримувала, щоб ходили разом не бачила. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із сторонами, бачила відповідачку з дочкою, позивача не бачила, бачила проведення будівельних робіт по [ADDRESS] , їй не відомо чи жили сторони як чоловік і жінка. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що з 2004 року був вдома у сторін, бачив, що робили ремонт в будинку, вони товаришували сім`ями, в них був автомобіль, разом відпочивали, святкували дні народження, новорічні та інші свята, сторони жили як чоловік і жінка, про те, що вони розлучені не знав і лише останні роки відомо, що не живуть разом. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що знає сторін, як сусідка, останні купили хату в Коростишеві в 2004 році, робили ремонт, проводили газ, сторони жили разом як чоловік і жінка, чи вони розлучені вона не знає. Останні декілька років в сторін були сварки і зараз бачить що в хаті живе позивач з матір`ю. Мати позивача її подруга, а тому вона була у сторін приблизно раз на два тижні. Допитаний свідок [PERSON] пояснив суду, що знає сторін десь років 15-16, він живе по сусідству. Сторони будувались, вели спільне господарство, разом були на свята. З того часу як почали виселяти мати позивача він знає, що сторони вже разом не живуть. Він як депутат складав акт відносно проживання позивача в будинку. Також пояснив, що його брат живе навпроти будинку сторін і він часто буває в брата та бачив, що сторони жили разом, придбали автомобіль. Останні 3-4 роки він не бачить, щоб відповідач жила в [ADDRESS] . Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що знає сторін як сусідка останніх років 15, чи вони розлучені їй невідомо. Бачила, що будували будинок, позивача бачила майже кожного дня як їхав на роботу. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що знає сторін як сусідка, вони жили в будинку разом: сторони, їх дочка та мати позивача. Позивач весь час живе в будинку, бачила що вони будувались. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із сторонами, були в спільних компаніях, разом відпочивали, знає, що розлучились в 2013 році. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач її племінник, знає, що сторони жили разом в м. Коростишеві, вона приходила до своєї сестри - матері позивача, яка також жила в одному будинку із сторонами, а тому знає, що останні жили разом як чоловік і жінка, робили ремонт в будинку. Допитаний свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий із сторонами з 2007 року, товаришували сім`ями. Приблизно в 2010 році він разом із позивачем та відповідачем привозив останнім речі з Києва, так як робили ремонт . Разом їздили відпочивати сім`ями, це було в 2008-2013 роках. В 2010 році сторони придбали автомобіль на якому їздили відпочивати, це видно на спільних фото, автомобіль «Ніссан Екстрейл». Також він неодноразово бував в будинку сторін, він завжди вважав, що сторони одружені. З 2013 року знає, що сторони разом не живуть. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що є двоюрідним братом позивача, знає, що сторони жили в м.Коростишів купили будинок після продажу квартири в м. Житомирі. В будинку проживали разом як сім`я, добудовували будинок. З 2013 року сім`я розпалась. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1988 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , 1989р.н. і шлюб розірвано за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 01.03.2004 року. В період після розірвання шлюбу з 02.04.2004 року по 13.08.2013 сторони проживали та зареєстровані в [ADDRESS] , куди переїхали після продажу квартири в м. Житомирі та купівлі будинку за вказаною адресою, покупцями якого вказана відповідача та дочка сторін (договір купівлі-продажу від 04.09.2004). У вказаний період між сторонами продовжувались притаманні подружжю відносини, зокрема разом проживали та зареєстровані у вказаному будинку, спільно проводили відпочинок, спільно зустрічались з друзями на свята, проводили ремонт в будинку, що підтверджується показаннями вищевказаних свідків та дослідженими фотознімками зі спільного відпочинку сторін у вказаний період. Зокрема свідки [PERSON] , [PERSON] , які були друзями сторін підтвердили, що у вказаний позивачем період сторони жили разом, проводили ремонт будинку, придбали автомобіль, разом їздили на відпочинок, були на святах. Інші свідки також підтвердили проживання сторін разом в будинку, проведення ремонту будинку та наявність притаманних подружжю відносин, а стосовно показань свідка [PERSON] яка пояснила, що батько жив окремо і ніяких відносин з мамою не підримував суд відноситься критично, оскільки остання є дочкою сторін і відповідач проживає в неї та в судовому засіданні відповідач пояснювала, що позивач проживав в будинку, тобто вказані пояснення свідка не узгоджуються з іншими дослідженими доказами по справі. Також, згідно довідки АТ «СГ ТАС» від 15.01.2019 позивач оформлював договір АА-256644 від 27.01.2011 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб марки NISSAN X-TRAIL 2002 р.в. державний номер [NUMBER] та 29.01.2012 був оформлений аналогічний договір АВ-2417223 на NISSAN X-TRAIL 2002 р.в. державний номер [NUMBER] та відносно якого відповідач пояснила, що позивач керував цим автомобілем, возив їх на відпочинок та свята та який вона в подальшому продала, що свідчить про наявність спільного бюджету та ведення спільного господарства. Доказів щодо витрат лише однієї із сторін на ремонт та добудову будинку суду не надано, що свідчить про спільні витрати сторін на ремонт та добудову будинку. Також, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 02.10.2018 за адресою [ADDRESS] встановлено, що в даному будинку з моменту його придбання у вересні 2004 року і по даний час фактично проживають [PERSON] та його мати [PERSON] і до вересня 2013 року проживали однією сім`єю [PERSON] - колишня дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON] . Згідно копій паспортів сторін - відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 26.10.2004, а позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 28.10.2008, що свідчить про згоду відповідачки, як співвласника вказаного будинку, на реєстрацію місця проживання в ньому позивача, що також є підтвердженням продовження притаманних подружжю відносин і після розірвання шлюбу. В заяві від 23.07.2004 адресованій приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сербіній О.П. - [PERSON] зазначила, що дає згоду на продаж її чоловіком [PERSON] частини квартири в [ADDRESS] , що спростовує твердження відповідачки про припинення фактичних шлюбних відносин з 2001 року та після розірвання шлюбу 01.03.2004 за рішенням суду та свідчить про непослідовність пояснень відповідачки. У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу і відповідно до ст. 60 та ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і частки майна подружжя є рівними та у відповідності до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і встановлення такого факту необхідно позивачу щодо визнання майна спільною сумісною власністю, відносно чого перебуває в провадженні суду цивільна справа про визнання майна спільною сумісною власністю щодо спірного будинку в [ADDRESS] . Стосовно заяви представника відповідача щодо застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивач дізнався про ймовірне порушення його прав у серпні 2014 року і звертався 08.08.2014 до Коростишівського районного суду з позовною заявою про визнання будинку в [ADDRESS] спільною сумісною власністю його та [PERSON] , то суд вважає її безпідставною, оскільки в 2014 році відповідач визнала право позивача на спірний будинок (вчинила дії, які свідчили про визнання обов`язку щодо оформлення права власності на спірний будинок і на позивача, тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч.1 ст. 264 ЦК України), в зв`язку з чим позов був залишений без розгляду і лише коли позивач 18.02.2018 звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, так як остання відмовилась вчиняти дії щодо нотаріального оформлення прав позивача на спірний будинок та направила вимогу матері позивача про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін і відповідно з цього часу позивач дізнався про порушення його прав щодо спірного будинку і відповідно строк позовної давності позивачем не пропущений виходячи з положень ч.1 ст. 261, ч.1 ст. 264 ЦК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 704грн. 80 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 74 СК України,

Outcome: approved