Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 15.07.2014 року, вказуючи, що на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 14.01.2014 року № 5023/5775/12 Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «УСК-ІНВЕСТ» та його призначено ліквідатором - арбітражним керуючим. В ході проведення ліквідаційної процедури було встановлено, що ТОВ «УСК-ІНВЕСТ» та громадянин [PERSON] 01.02.2008 року уклали кредитний договір № 011ФК, на підставі з яким [PERSON] отримав кредит в сумі 3\~600000,00 гривень. У звязку з неповерненням суми кредиту ним, як арбітражним керуючим-ліквідатором проведено розрахунок та сума боргу з відсотками за користування чужими грошовими коштами та пенею за прострочення зобовязання, тому він просить стягнути з боржника 6\~894\~000,00 гривень боргу. В судовому засіданні ліквідатор, арбітражний керуючий [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.03.2015 року та його представник за угодою, адвокат [PERSON] протягом всього часу судового розгляду позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували. [PERSON] в судовому засіданні 27.03.2015 року предявив оригінали приходно-касових ордерів від 19.05.2008 року та від 17.04.2008 року (копії яких залучені до матеріалів справи) та посилався на те, що виконав свої кредитні зобовязання та не має боргу. Адвокат [PERSON] наполягав на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України та просив в позові відмовити, враховуючи ці обставини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи по суті, суд приходить до наступного: На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Судом неодноразово розяснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами, а судом тільки оцінюються. Суд приходить до висновку, що клопотання адвоката [PERSON] про застосування строку позовної давності при розгляді справи є безпідставним, бо ліквідатор, арбітражний керуючий [PERSON] тільки 14.01.2014 року був призначений на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 14.01.2014 року № 5023/5775/12 тому, він звернувся з позовом, як він вважає про поновлення порушеного права організації, оголошеної банкрутом тільки після того, як дослідив відомості та визначив, що не існує документів, що свідчили б про виконання боргових зобовязань. Таким чином застосування вимог ст.257 ЦК України та застосування строку позовної давності, суд вважає неможливим, а позовні вимоги такими, що підлягають розгляду по суті. 01.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «УСК-ІНВЕСТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №011ФК (арк..справи 7-11), на підставі з яким Бастри кін О.І. отримав кредит в сумі 3\~600\~000,00 гривень з покладенням зобовязання виплатити кредит до 25.01.2018 року. в п.6.2 зазначеного договору вказано, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами зобовязань за ним. П.3.4.2 Договору кредитування передбачено, що позичальник має право, за згодою компанії, здійснювати дострокове погашення кредиту. В п.1.1. Договору вказано, що позичальник зобовязаний щомісячно здійснювати повернення кредиту частинами та в порядку згідно графіку повернення кредиту. Умови сплати по кредитним зобовязанням (внесення готівкою, сплата через відділення банку) укладеним договором не передбачені. 17.04.2008 року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 70 позичальником (відповідачем [PERSON]І.) внесено в касу ТОВ ««УСК-ІНВЕСТ» в рахунок повернення кредиту за кредитним договором №011фк від 01.02.2008 року 1\~663\~000,00 гривень. 19.05.2008 року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 106 позичальником (відповідачем [PERSON]І.) внесено в касу ТОВ ««УСК-ІНВЕСТ» в рахунок повернення кредиту за кредитним договором №011фк від 01.02.2008 року 1\~937\~000,00 гривень. Копії обох квитанцій залучені до матеріалів справи на арк..70. Згідно з цими квитанціями [PERSON] погашено заборгованість в обсязі 3\~600\~000,00 гривень, вищевказані суми були поміщені ТОВ «УСК-ІНВЕСТ» на розрахунковий рахунок в ПАТ Банк «Золоті ворота» (арк.справи116-117) в дні, які наступили після відповідних дат. Ведення касових операцій суду перевірити не можливо, бо ПАТ Банк «Золоті ворота» перебуває в ліквідаційній процедурі та збереження цих документів понад 5 років не передбачене Національним Банком України. Ст.509 ЦК України передбачено, що: 1. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.510 ЦК України: 1. Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. 2. У зобовязанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. 3. Якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Так, п.1 ст.1049 ЦК України регламентує, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що до відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики ( ч.2 ст. 1054 ЦК України), позичальник зобовязаний повернути кредит в тій самій валюті, в якій ним отримано кредит. Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. На підставі ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На підставі вимог ч.2 ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Стаття 545 ЦК України передбачає: 1. Прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. 2. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. 3. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. 4. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності зі ст.598 ЦК України зобовязання припиняється: 1. Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 2. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Ст.599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 01.02.2008 року №011 ФК припинений у відповідності з п.6.2 цього договору та ст.599 ЦК України у звязку з виконанням зобовязання позичальника перед кредитором, яке виконане належним чином. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та недоведені, задоволенню не підлягають, бо відповідач [PERSON] надав суду докази виконання боргового зобовязання в повному обсязі. На підставі ст.ст.10,11,60,81,88,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.16,509,510,525,526,598,599,610,625,1046,1054 Цивільного Кодексу України,- СУД

Outcome: dismissed