Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого, з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Згідно з ч. 3. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. 13.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» і відповідачем укладено кредитний договір № BL_КГ100094745, згідно якого відповідачем отримано кредит в розмірі 26300 грн. Кредит надано на споживчі потреби, строк дії до 13.02.2015 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 0,01% річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 789 грн., що становить 3% від суми. Відповідач у разі порушення виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, зобовязаний сплатити банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1-4.5 кредитного договору. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 2.5 кредитного договору. У звязку з порушеннями зобовязань по кредитному договору, станом на 04.08.2015 року відповідач має заборгованість 166633,74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 20443,58 грн., відсотків за користування кредитом 7,65 грн., комісії за РО 22092 грн., штраф 124090,51 грн.. В звязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 166633,74 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 97, 102-103, 109), однак раніше надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позову в повному обсязі (а.с. 91). Крім того, відповідач надав до суду письмові заперечення проти позовної заяви, в яких зазначає, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи відсутня довіреність особи, що підписала позовну заяву, копія кредитного договору № BL_КГ100094745 від 13.02.2012 року, замість нього надано копію договору банківського обслуговування (до стандарту продукту «Кредит готівкою» № BL_КГ100094745. Тобто, позивач намагається ввести суд в оману видаючи один договір за інший. Договір укладається у письмовій формі, укладений договір без додержання письмової форми є нікчемним, а позивачем не надано доказів про існування підписаного кредитного договору. Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення передачі грошових коштів позичальнику, проте в матеріалах справи не має доказів передачі йому грошових коштів у будь-якому розмірі та доказів того, що він отримував дані кредитні кошти. Також до матеріалів справи не додано документів, які б підтверджували що його було ознайомлено з Тарифами на обслуговування та відсутні анкета-заявка на отримання кредиту. Просив, застосувати строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), оскільки відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло 01.02.2013 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності для стягнення штрафних санкцій, який закінчився 01.02.2014 року, а позовна заява подана лише у серпні 2015 року, тобто після закінчення строку позовної давності по стягненню штрафних санкцій. В звязку з чим, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 71-73, 78- 80). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору банківського обслуговування № BL_КГ100094745 від 13.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26300 грн. з терміном повернення кредиту 13.02.2015 року, зі сплатою процентів 0,01% річних, комісії за управління кредитом 3% від суми кредиту, страхового платежу 3,3% від суми кредиту (а.с. 9). До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено договір банківського обслуговування № BL_КГ100094745 від 13.02.2012 року шляхом його підписання і банком, і відповідачем [PERSON], разом з Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами (Додаток № 1 до договору), Детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (Додаток № 2 до договору), що складає між сторонами кредитний договір (а.с. 9-22). ПАТ «ВіЕйБі Банк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії (п. 1.2. договору) (а.с. 10). Відповідно до п. 2.4.2. Договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 цього договору (а.с. 12). Згідно з п. 2.5.2. Договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом (а.с. 12). Відповідно до п. 2.4.3. Договору, при простроченні повернення Кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку, визначеному п. 2.4.1. Загальної частини Договору (а.с. 12). Згідно з п. 4.2. Договору, у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору (а.с. 15). Відповідно до п. 4.3 Договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобовязань (а.с. 15). Крім того, п. 2.5.6 Договору, встановлена черговість погашення боргових зобовязань, де неустойка (штраф-пеня) за порушення порядку користування Кредитом сплачується у шостій черговості (а.с. 12). Згідно з ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 04.08.2015 року має заборгованість 166633,74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 20443,58 грн., відсотки за користування кредитом 7,65 грн., комісії за РО 22092 грн., штрафу 124090,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 26-27). Відповідачем заявлено письмове клопотання щодо застосування строку позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), яке на думку суду підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦК України судочинство за цивільними справами здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Також, судом встановлено, що останній платіж погашення заборгованості відповідачем було здійснено15.10.2012 року, а позивачем до предявлення позову до суду будь-які письмові вимоги з приводу погашення заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача не надсилалися. Крім того, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-1120цс15 від 04.11.2015 року. Судом встановлено, що на запит суду, позивач не надав жодних доказів, щодо детального розрахунку щодо штрафу в розмірі 124090,51 грн. із зазначенням пункту кредитного договору, а тому суд вважає, що до розміру штрафу входить штраф, передбачений п. 4.2 загальної частини договору та пеня, передбачена п. 4.3 загальної частини договору. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-1374 цс17 від 11.10.2017 року. В звязку з чим, суд вважає за необхідним зменшити розмір штрафу з 124090,51 грн. до 20443,58 грн., що не перевищує розмір заборгованості за кредитом. Доводи відповідача з приводу відсутності в матеріалах справи довіреності особи, що підписала позовну заяву, копії кредитного договору № BL_КГ100094745 від 13.02.2012 року, підписаного кредитного договору, факту надання та отримання ним грошових коштів та не ознайомлення його з Тарифами на обслуговування кредиту та відсутності анкети-заявки на отримання кредиту, судом не можуть бути взяти до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Крім того, факт отримання відповідачем кредитного договору та ознайомлення його з Тарифами на обслуговування кредиту підтверджується тим, що відповідач до 15.10.2012 року своєчасно погашав кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідним позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № BL_КГ100094745 від 13.02.2012 року станом на 04.08.2015року в розмірі 62986 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 20443,58 грн., відсотки за користування кредитом 7,65 грн., комісія зо РО - 22092 грн., штраф 20443,58 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1218 грн.

Outcome: partial