Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді: житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], та земельної ділянки, площею 2,9231 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки, площею 0,48 га, цільове використання якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Щасливської сільської ради Липовецького району. За життя, 24.03.2003 року, покійна склала заповіт, що був посвідчений секретарем Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яким заповідала все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось - позивачеві, та його братові - [PERSON]. Шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вважає, що пропустив з поважних причин, оскільки протягом встановленого законодавством строку для прийняття спадщини перебував за межами України, що перешкодило йому своєчасно звернутись в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в заяві, що адресував суду зазначив, що позов визнає, просив розглянути справу без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим, дослідивши надані суду докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що справу можливо заслухати у відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування цивільного процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, дослідивши усі зібрані у справі докази, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. [INFO] в селі Росоша Липовецького району померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть ( а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 24.03.2003 року, відповідно до якого остання заповідала все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось - позивачеві [PERSON], та його братові - [PERSON] (а.с. 7). Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області та за даними сільської ради не змінювався і не скасовувався спадкодавцем. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 9); земельної ділянки, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9231 га, яка розташована на території Щасливської сільської ради, про що засвідчує державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.09.2004 року (а.с. 10); та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,48 га, місце розташування якої також на території Щасливської сільської ради (а.с.11 ). Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, позивач заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України (2004 року) - не подав, як вказав він у позовній заяві перебував за межами України, зокрема в Португалії, а тому на території України перебував досить короткий час. Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини також не звернувся і від спадкування відмовився, що підтверджується відповідною заявою від 25 травня 2016 року, справжність підпису якого засвідчується приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу (а.с. 14). У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 та ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому потрібно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що обставини, що зумовили пропуск строку звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі 1268, 1270, ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved