Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її двоюрідна тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на територій Миколаївської сільської ради. Спадкоємцем за заповітом вищезазначеного майна після смерті [PERSON], померлої [INFO], був її племінник - [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки [INFO] помер. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, оскільки ні чоловіка, ні дітей у неї не було. [PERSON] залишив заповіт від 12 січня 2012 року, яким заповів [PERSON] земельну ділянку площею 3,990 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Належну спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER]. Для оформлення вищезазначеної спадщини позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та видано відповідну постанову від 09 липня 2014 року. Підставою відмови вказано те, що заявником представлено до нотаріальної контори довідка управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 1172/01-07 від 20 травня 2014 року про факт реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку за [PERSON], не представлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням відмови нотаріуса, вважаючи, що іншим шляхом визнати право власності не можливо і вона має всі документи, які підтверджують виникнення та перехід права власності позивач звернулася з позовом до суду. Позивач до суду не з'явився. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі, треті особи у судове засідання не з'явилися. Від представника відповідача-1 та третьої особи-1 судом отримано заяви про розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб про розгляд справи у відсутність сторін та про відсутність заперечень проти задоволення позову. Відзиву, пояснень на позов не надали. Відповідач-2, третя особа-2 до суду не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Підстав неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у свою відсутність, відзив на позов, пояснення не надавали. Судом при відкритті провадження у справі задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від нотаріуса спадкову справу після смерті [PERSON] та [PERSON], отримані судом 13 березня 2018 року. Також, 29 березня 2018 року судом залучено співвідповідача у справі - [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], замінено третю особу - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області її правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів № І-УІІ/ХХІ від 27 липня 1999 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,990 га, в межах, згідно з планом, розташовану на території КСП «Агрофірма ім. Горького» Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрований в Книгу записів державних актів на право приватної власності на землю за № 110110 /а.с.10, 38, зворот/. 05 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.36/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.12/. З отриманої судом копії спадкової справи вбачається, що 06 вересня 2011 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO] звернувся [PERSON] /а.с.32/. Також, вбачається, що за життя [PERSON] не отримав свідоцтва про право на спадщину після [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] /а.с.13/. Судом встановлено, що за життя, 11 січня 2011 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черняком М.О., відповідно до якого, заповів все належне йому майно [PERSON] /а.с.35/. Також, 12 січня 2012 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав [PERSON]: земельну ділянку площею 3,620 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого 12 вересня 2002 року; земельну ділянку площею 3,990 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого 13 серпня 1999 року /а.с.35, зворот/. Судом встановлено, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO] звернулися: 12 березня 2014 року позивач [PERSON] /а.с.29, зворот/; 03 квітня 2014 року дочка спадкодавця - [PERSON] /а.с.31/; 28 березня 2014 року - [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина спадкодавця [PERSON], [INFO] /а.с.30/. Мати спадкодавця - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, шляхом подання: 17 грудня 2013 року заяви про прийняття спадщини, 23 квітня 2014 року - заяви про відкликання заяви від 17 грудня 2013 року, заяви від 23 квітня 2014 року про відмову від отримання свідоцтва про право на обов'язкову частку /а.с.28, 29/. Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 09 липня 2014 року № 1219/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що не представлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку /а.с.11/. Таким чином, матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачами виник спір з приводу набуття права власності в порядку спадкування. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст..1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття [PERSON] за життя спірної земельної ділянки, прийняття спадщини спадкоємцем, відсутність оформлення переходу права власності у встановленому законом порядку до спадкодавця, те, що позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів та реєстрації права власності, чим порушуються спадкові права позивача, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 5/6 частин майна, належного [PERSON], яку прийняв померлий в порядку спадкування за заповітом, однак не оформив своїх спадкових прав, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому, частковість задоволення позову полягає у тому, що у відповідності до ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). В зв'язку з наведеним, незважаючи на наявність заповіту [PERSON], померлого [INFO], на ім'я позивача - [PERSON], право на обов'язкову часту спадщини має неповнолітній син спадкодавця - [PERSON], [INFO]. Оскільки спадкоємцями за законом [PERSON] померлого [INFO], є мати - [PERSON], дочка - [PERSON], неповнолітній син - [PERSON], [INFO], в разі відсутності заповіту та у разі спадкування за законом, кожен з них отримав би по 1/3 частини спадкового майна. Оскільки у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України обов'язкова частка становить половину частки, яка належала б спадкоємцю у разі спадкування за законом, неповнолітній син спадкодавця - [PERSON], [INFO], має право на отримання 1/6 частки спадкового майна. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial