Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира йому належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 серпня 2013 року приватними нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 2359. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2013 року, право власності на квартиру зареєстровано за ним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 29.08.2013 року, № запису 2287434. 02.10.2013 року за вказаною адресою позивач зареєстрував свого сина [PERSON], [INFO]. В спірній квартирі зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 46 за № 55 від 13.01.2014 року. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON], який хоч і зареєстрований в спірній квартирі однак фактично в ній ніколи не проживав. У 2013 році відповідач виїхав працювати до Російської Федерації. Згідно довідки № 210/64-02 від 25.01.2017 року відповідач [PERSON] з 27.03.2015 року по теперішній час працює на Іжевському заводі машинобудування майстром дільниці, на підставі наказу про прийом № 30 від 27.03.2015 року. З лютого 2015 року відповідач постійно мешкає в м. Іжевську Удмурдської Республіки Росії. Згідно свідоцтва № 2489 про реєстрацію по місцю перебування [PERSON] зареєстрований за місцем перебування за адресою: [ADDRESS] на термін з 18.10.2016 року по 18.10.2019 року, що підтверджується також копією форми «Б» про реєстрацію за вказаною адресою. Відповідач спірним житлом не цікавиться та не приймає участі в його утриманні. Позивач самостійно підтримує квартиру у житловому стані, оплачує комунальні послуги, у тому числі і за відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він просив позовні вимоги задовольнити повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - Територіального центру з надання адміністративних послуг Індустріального району м. Харкова до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Приймаючи до уваги те, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO], з 02.10.2013 року, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 46 за № 55 від 13.01.2014 року. Власником спірної квартири є позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 серпня 2013 року приватними нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 2359. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2013 року, право власності на квартиру зареєстровано за позивачем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 29.08.2013 року, № запису 2287434. Відповідач [PERSON], який хоч і зареєстрований в спірній квартирі однак фактично в ній ніколи не проживав. У 2013 році відповідач виїхав працювати до Російської Федерації. Згідно довідки № 210/64-02 від 25.01.2017 року відповідач [PERSON] з 27.03.2015 року по теперішній час працює на Іжевському заводі машинобудування майстром дільниці, на підставі наказу про прийом № 30 від 27.03.2015 року. З лютого 2015 року відповідач постійно мешкає в м. Іжевську Удмурдської Республіки Росії. Згідно свідоцтва № 2489 про реєстрацію по місцю перебування [PERSON] зареєстрований за місцем перебування за адресою: [ADDRESS] на термін з 18.10.2016 року по 18.10.2019 року, що підтверджується також копією форми «Б» про реєстрацію за вказаною адресою. Відповідач спірним житлом не цікавиться та не приймає участі в його утриманні. Позивач самостійно підтримує квартиру у житловому стані, оплачує комунальні послуги, у тому числі і за відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин по справі суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід 2-ї групи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved