Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 903437 він є власником земельної ділянки загальною площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту на території Щербанівської сільської ради. Маючи намір на зміну цільового призначення земельної ділянки, позивач звернувся до проектної організації та замовив виготовлення відповідного проекту землеустрою. Згідно зі ст. 207 Земельного кодексу України йому було розраховано втрати сільськогосподарського призначення. У відповідності до приписів статті 208 Земельного кодексу від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи у разі використання земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об'єктів охорони здоров'я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об'єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, ме\-ліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об'єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об'єкти і території природно-заповідного фонду. Згідно з Генеральним планом, а саме - Основним кресленням коригування Генерального плану зміни меж міської території, що знаходиться на офіційному сайті обласної ради, на місці знаходження ділянки [PERSON] передбачено територію садибної забудови, що відноситься до земель рекреаційного призначення. Розпорядженням районної державної адміністрації № 361 від 08.12.2015 року у відповідності до статей 8, 10, 16, 19, 21 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290, з урахуванням протоколу засідання архітектурно - містобудівної ради при управлінні містобудування та архітектури облдержадміністрації №7 від 21.10.2015 року було затверджено «Детальний план зони відпочинку поруч зі ставком біля с. Шмиглі на території Щербанівської сільської ради». Даний детальний план згідно з цим же розпорядженням є зміною та уточненням діючої містобудівної документації району в межах його розробки, який було розроблено на цілісний масив, складовою частиною якого є і ділянка позивача. Посилаючись на вищевикладене, просив звільнити його від відшкодування втрат сільськогосподарського призначення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Представники відповідача позов не визнали повністю, посилаючись на те, що позивач не надав доказів, що підтверджували б факт використання земельної ділянки для житлової забудови. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області - у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши\~\~пояснення іх представникі сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 903437 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту на території Щербанівської сільської ради(а.с.5). Як власник земельної ділянки позивач скористався правом на зміну цільовим призначення власної земельної ділянки та звернувся до проектної організації і замовив виготовлення відповідного проекту землеустрою. Згідно з Генеральним планом, а саме - Основним кресленням коригування Генерального плану зміни меж міської території, що знаходиться на офіційному сайті обласної ради, на місці знаходження ділянки позивача передбачено територію садибної забудови, що відноситься до земель рекреаційного призначення. Згідно Розпорядження районної державної адміністрації № 361 від 08.12.2015 року у відповідності до статей 8, 10, 16, 19, 21 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290, з урахуванням протоколу засідання архітектурно - містобудівної ради при управлінні містобудування та архітектури облдержадміністрації №7 від 21.10.2015 року було затверджено «Детальний план зони відпочинку поруч зі ставком біля с. Шмиглі на території Щербанівської сільської ради». Даний детальний план згідно цього ж розпорядження є зміною та уточненням діючої містобудівної документації району в межах його розробки, та розроблений на цілісний масив, складовою частиною якого є і ділянка позивача. Згідно зі схемою розбивки земельної ділянки загальною площею 2,4878 Га, передбачено використання земельної ділянки під будівництво дачних будинків(а.с.68). Відповідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Таким чином чинне законодавство не містить заборони щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, на землі для рекреаційного призначення та на будівництво багатоквартирних житлових будинків, оскільки власники земельних ділянок мають право на свій розсуд вільно розпоряджатися своєю власністю (земельною ділянкою), в тому числі і змінювати її цільове призначення. Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно ч.1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати житлові будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно ст. 207 ЗК України, втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або - держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон. Згідно ст. 208 ЗК України, від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи у разі використання земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об'єктів охорони здоров'я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об'єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об'єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об'єкти і території природно-заповідного фонду. Здійснення внутрігосподарського будівництва сільськогосподарськими або лісогосподарськими підприємствами, організаціями, установами, а також громадянами провадиться без відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. За даних обставин, на підставі аналізу наданих суду доказів та враховуючи вимоги ст.ст. 207, 208 ЗК України, ст. 373 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved