Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [INFO] його бабусі [PERSON] та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після її смерті право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок від 30 листопада 1999 року, видане Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області на підставі рішення виконкому Демидівської сільської ради від 25 листопада 1999 року № 121 на ім`я померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно розподільчого акту від 05 грудня 1949 року [PERSON] поділила житловий будинок [ADDRESS] між своїми синами [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 травня 1977 року. [PERSON] та [PERSON] в установлений законом термін прийняли спадщину після смерті їх матері [PERSON] , а саме по Ѕ частині спірного житлового будинку, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 11-7/80 від 08 травня 1977 року. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого Ѕ частину житлового будинку, що належала померлому успадкувала його дружина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті належну їй Ѕ частину спірного житлового будинку успадкували її сини [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтво про право власності за законом від 26 січня 2000 року. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи № 6732 від 29 квітня 1987 року. 28\~січня 2000\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~продали належну\~їм Ѕ\~частину спірного\~житлового будинку\~ [PERSON] (третій\~особі по\~справі),\~що підтверджуєтьсядоговором купівлі-продажу № 233 від 28 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А. Що стосується іншої Ѕ частини вказаного житлового будинку, то судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] (син [PERSON] ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , яка йому належала. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23 листопада 1961 року, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1961 року, [PERSON] отримала прізвище чоловіка [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 1984 року [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями: сараєм, погребом, що розташовані в с. Демидів [ADDRESS] , Київської області, на земельній ділянці спільного господарства, житловою площею 37,5 кв.м. № 41 [ADDRESS] . З виписки з погосподарської книги Демидівської сільської ради за 1984-1985 років встановлено, що [PERSON] належала Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , який побудовано 1921 року. [PERSON] за життя, 30 травня 1984 року склала заповіт на позивача по справі, яким заповіла останньому усе своє майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 лютого 2017 року серія [NUMBER] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 травня 1950 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15 липня 1977 року. Так, судом встановлено, що позивач є онуком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Інших спадкоємців по справі після смерті [INFO] [PERSON] не має. З довідки № 1498 від 02 листопада 2005 року виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області вбачається, що позивач з 03 січня 1997 року по 03 липня 1997 року провів поточний ремонт в будинку в будинку [ADDRESS] , вступив у володіння спадковим майном. Крім того з довідки № 776 від 22 серпня 2018 року виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області вбачається, що позивач проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] в будинку [ADDRESS] на час її смерті. Доглядав за нею. Після смерті [PERSON] з 03 січня 1997 року по 03 липня 1997 року провів поточний ремонт в будинку, поновив огорожу та постійно обробляє земельну ділянку. 27 грудня 2006 року Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Листом № 519 від 20 травня 2019 року КП «Вишгородське БТІ» повідомило суд про те, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , Ѕ частка згідно свідоцтва про право власності від 30 листопада 1999 виданого Демидівською сільською радою, згідно рішення № 121 від 25 листопада 1999 року; [PERSON] , Ѕ частка, згідно договору купівлі продажу купівлі-продажу № 233 від 28 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А. Як установлено вимогами діючої на той час ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Позивач є онуком спадкодавця та спадкоємцем за заповітом, який у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління згаданим будинком. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи №582 від 10 грудня 1999 року після померлої [INFO] [PERSON] . Разом з тим, позивач у суді довів, що право на житловий будинок належало спадкодавцеві, а відтак має бути ним успадковане. Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в позасудовому порядку, визнання за ним прав на спадкування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями має відбутися в суді. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивача відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачем спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за ним слід визнати право власності на успадковане майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 30 листопада 1999 року видане на підставі рішення виконкому Демидівської сільської ради від 25 листопада 1999 року № 121 на ім`я [PERSON] понад 20 років після смерті останньої 08 [INFO] . Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на норми ч. 1ст. 393\~ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як вбачається з роз`яснень даних у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до частини першої статті\~21, статті\~393 ЦК України\~визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] видано після смерті [PERSON] , за наявності вже на той час в 1999 році, співвласників Ѕ частини будинку [PERSON] та [PERSON] та після смерті [PERSON] (в 1997 році), якій належала інша Ѕ його частина згідно зазначених вище правовстановлюючих документів. Наявність вказаного свідоцтва за таких умов порушує права позивача на успадкування Ѕ частини цього будинку, а тому це свідоцтво підлягає визнанню судом недійсним, яке за відсутності законних підстав для його видачі на померлу особу за наявності інших законних власників спадкового майна. Таким чином, заявлені позивачем права підлягають визнанню, а пред`явлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved