Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 17.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-04508-171011 від 17.10.2011 року, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № 26258905213971 в національній валюті України гривні та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3888,58 грн. Відповідно до п. 1.3 договору банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Згідно п. 5.2 договір набуває чинності з дня його укладення та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Відповідач зобовязався щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму відсотків, нарахованих за користування кредитною лінією та овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, нараховану в разі порушення строків сплати заборгованості. Однак відповідачем не виконуються належним чином договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Так, станом на 12.05.2015 року заборгованість становить 4100,24 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 002-04508-171011 від 17.10.2011 року в розмірі 4100,24 грн. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] у судове засідання не зявився, але в позовній заяві зазначив, що позовну заяву підтримує у повному обсязі, наполягає на її задоволенні та просить справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що дійсно він 17.10.2011 року уклав з позивачем кредитний договір та йому було відкрито картковий рахунок на загальну суму 3000,00 грн. Крім цього, він щомісяця повинен був сплачувати за користування кредитною карткою 90 грн., в подальшому банк самостійно збільшив розмір цієї плати ще на 70-80 грн. В березні 2012 року він вніс останній платіж по картці, більше ніяких платежів не робив. З розрахунком заборгованості він не згоден, оскільки зазначену в ньому суму 2508,62 грн. він ніколи не сплачував. Також, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить суд застосувати строк позовної давності при розгляді цивільної справи, про що також надав суду відповідну письмову заяву. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутність незявившегося представника позивача. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно кредитного договору № 002-04508-171011 від 17.10.2011 року ПАТ «Дельта Банк» відкрив [PERSON] картковий рахунок № 26258905213971 в національній валюті України гривні, надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 300000 грн. а також було встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3888,58 грн., а [PERSON] зобовязався сплачувати відсотки та інші платежі згідно умов Договору. Відповідно до п. 1.3 договору банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Пунктом 5.2 договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором № 002-04508-171011 від 17.10.2011 року, станом на 12.05.2015 року становить: 4100,24 грн. тіло кредиту. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у судовому засіданні підтвердився факт порушення [PERSON] грошового зобовязання за кредитним договором № 002-04508-171011 від 17.10.2011 року на загальну суму 4100,24 грн. Позичальнику [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але він їх належним чином не виконав. Тому в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору з нього на користь позивача слід стягнути за даним кредитним договором суму в розмірі 4100,24 грн. Задовольняючи позов, суд також виходив з наступного. Так, згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Також п.7 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до правового змісту положень ст.ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України закінчення строку позовної давності (спливу позовної давності) до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Проте, суд не застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] припинив виконувати зобовязання за договором з 30.12.2012 року, оскільки останній платіж в розмірі 2508,62 грн. він здійснив в платіжний період саме з 03.12.2012 року 29.12.2012 року. Позов предявлено до суду 01.07.2015 року, т.б. в межах трирічного строку позовної давності. Також, слід зазначити, що суд не бере до уваги ствердження відповідача в обґрунтування своїх заперечень, оскільки позовні вимоги позивача підтверджені й доведені дослідженими в судовому засіданні доказами і не спростовуються матеріалами справи, а відповідачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування своїх заперечень, умови договору він визнав, про що свідчить його підпис у договорі № 002-04508-171011 та прийняв на себе певні зобовязання, які належним чином не виконав. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved