Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] суму боргу з врахуванням положень ст.. 625 ЦПК України, а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що 04 березня 2012 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг кошти у розмірі 33642 грн. (тридцять три тисячі шістсот сорок дві гривні, 00 копійок), про що написав розписку, в якій зобов'язався повернути суму боргу у розмірі 10 000 грн.(десяти тисяч гривень, 00 копійок) до 05.03.2013 року, залишок боргу в сумі 23 642 грн. (двадцять три тисячі шістсот сорок дві гривні, 00 копійок) повернути до 01.12.2013 року. Окрім цього відповідач зобов'язався після виплати суми боргу додатково виплатити 6000 грн. (шість тисяч гривень, 00 копійок) за позику грошей. Дану розписку відповідач написав власноруч та отримав гроші при підписанні даної розписки. Після спливу термінів повернення боргу, позивач декілька разів телефонував відповідачеві з вимогою повернення боргу. Але він спочатку відмовляв в повернені грошових коштів, спираючись на скрутне становище, потім взагалі вимкнув телефон. Оскільки відповідач працює разом з позивачем на ВП ЗАЕС, він неодноразово звертався до нього в усній формі та наполягав на поверненні грошей, але останній відмовлявся в поверненні коштів, обумовлюючи це складними обставинами, які у нього виникли. На час подачі позову до суду сума заборгованості не змінилась та складає 33642 грн. (тридцять три тисячі шістсот сорок дві гривні. 00 копійок). Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату час та місце проведення судового засідання, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про дату час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не відомі. За таких, обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2012 року відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг кошти у розмірі 33642 грн. (тридцять три тисячі шістсот сорок дві гривні, 00 копійок), що підтверджується письмовою розпискою(а.с. 10), якою зобов'язався повернути суму боргу у розмірі 10 000 грн.(десяти тисяч гривень, 00 копійок) до 05.03.2013 року, залишок боргу в сумі 23 642 грн. (двадцять три тисячі шістсот сорок дві гривні, 00 копійок) повернути до 01.12.2013 року. Відповідно до ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи вищевикладене, між позивачем та відповідачем укладено договір позики. У відповідності до положень ст.ст.1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав, що є підставою для задоволення позовної вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 33642 грн.. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 6000 грн. за надання позики, суд вважає що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах діючого Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приймає як належні докази надані позивачем розрахунки заборгованості, що наведені в позовній заяві відповідно до ст.. 625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Що стосується витрат на правову допомогу судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги від 27.02.2014 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 27.02.2014 року, відповідно до якої позивач сплатив адвокату [PERSON] за надання правової допомоги грошову суму в розмірі 4000 грн. (а.с. 14), що є волевиявленням позивача та адвоката, тому, вирішуючи стягнення витрат на правову допомогу адвоката, суд, враховуючи складність справи, кількість проведених судових засідань, доведеність та обґрунтованість заявленої вимоги, вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь затрат понесених за надання послуг адвоката в частині в розмірі 1000 грн.. З огляду на вищевикладене суд вважає,що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частині.

Outcome: partial