Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що з 26.04.2012 по 31.10.2013 обіймав посаду директора комунального підприємства «Наш дім»,звільнений по закінченню строку дії контракту. Однак, в порушення ст.. 116 КЗпП України при звільнені йому не виплачено всі належні суми, зокрема заробітна плата, яка нараховувала але не виплачувалась в розмірі 18606,83грн., що не одержана позивачем до даного часу. У відповідності до ст.117 КЗпП України за період з 21.10.2013 по 20.01.2015 йому повинна бути виплачена середня заробітна плата за весь час затримки яка становить 66997,22грн., а також спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000грн. Вказані суми, а також витрати на правову допомогу в сумі 500грн. просить стягнути з виконавчого комітету Каховської міської ради. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.05.2015 за клопотанням позивача по справі залучено співвідповідача комунальне підприємство «Наш дім». Позивач в судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримав на підставах зазначених в позові, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача виконкому Каховської міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що [PERSON] в трудових відносинах з виконкомом не перебував, в штатному розписі не числився, заробітна плата йому не нараховувалась. КП «Наш дім» має самостійний баланс та власну бухгалтерію, за статутом самостійно вирішує питання діяльності КП. Вважаючи себе неналежним відповідачем в задоволенні позову просили відмовити, розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача КП «Наш дім» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено. З 26.04.2012 по 31.10.2013 [PERSON] на підставі контракту №13, укладеного між останнім та виконавчим комітетом Каховської міської ради, додаткових угод до контракту, які продовжували дію контракту, працював директором комунального підприємства «Наш дім».(а.с.5-12) 31.10.2013 [PERSON] звільнено з посади директора у зв»язку з закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою позивача.(а.с.20-22) Під час звільнення, 31 жовтня 2013 року, КП «Наш дім» повного розрахунку з [PERSON]. не проведело, заборгованість по заробітній платі останнього складає 18606,83грн.(а.с.24) Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, оскільки розрахунок з позивачем по теперішній час не проведений на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 18606,83грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановивши, що з вини КП «Наш Дім» позивачу при звільненні не було виплачено в повному обсязі належну йому заробітну плату, суд дійшов висновку про наявність передбачених ч. 2 ст. 117 КЗпП України підстав для сплати відповідачем на користь позивача його середнього заробітку за весь час затримки. Проте, вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку, суд виходить з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Абзацом 3 п.2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З метою повного та об'єктивного з'ясування обставин справи судом винесено ухвалу від 15 червня 2015 року, якою витребувано від ліквідатора КП «Наш дім» довідку про заборгованість по заробітній платі та довідку про середній заробіток [PERSON] Ухвалу суду ліквідатором КП «Наші дім» отримано 07 липня 2015 року, що підтверджується відповідним повідомленням, проте станом на день ухвалення рішення вимоги суду відповідачем не виконано та будь-якої інформації з питань викладених в ухвалі до суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заробітної плати отриманої [PERSON] від роботодавця протягом листопада 2012- жовтня 2013 надано довідку КП «Наш дім», згідно якої середній заробіток за останні два місця роботи позивача складає 2880грн.. (2880грн. - заробітна плата за вересень 2013 + 2880грн.- заробітна плата за жовтень) / 2 = 2880.). Проводячи розрахунок середньомісячного заробітку, суд не приймає до уваги розрахунок позивача, оскільки таковий включає в себе компенсацію за невикористану відпуску в сумі 3592,80грн. отриману в жовтні 2013 року, однак відповідно до п.б ч.4 ст. 3 Порядку компенсація за невикористану відпустку не враховується при обчисленні середньої заробітної плати. Враховуючи що в вересні та жовтні 2013 року було 44 робочі дні, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 130,90грн.(2880грн.*2/44дні=130,90) Встановлено, що кількість робочих днів за період з 31.10.2013 по 20.01.2015( за який позивач просить стягнути середній заробіток) становила 296 днів ( в 2014 році -43, в 2014 році -251, в 2015 році -12 днів). Отже, розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 130,9 х 296 = 38746,4 грн. Проте, як зазначив позивач, він перебував на обліку в Каховському міському центрі зайнятості, де отримував допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою від 17.04.2015. Дохід позивача за період з червня 2014 по січень 2015 складає 3815,02 грн. (а.с. 4) Тому, при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відраховувати і допомогу по безробіттю отриману позивачем за цей період часу. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який має бути стягнений з відповідача на користь позивача складає 34931,38 грн. (38746,40 грн. /середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні/- 3815,02 грн. /дохід по безробіттю/ = 34931,38грн.). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права ( наприклад поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору ( статті 3,4,11,31 ЦПК України). Ураховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, суд, враховуючи характер та обсяг страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті [PERSON], приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині в сумі 1000грн. За таких даних та з урахуванням зазначених вище норм трудового законодавства позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Зазначену суму заборгованості по заробітній платі, середній заробіток та спричинену моральну шкоду, суд вважає за необхідне стягнути з КП «Наш дім», оскільки: згідно довідки Каховської міської ради від 05.06.2015 за №103 [PERSON] в штатному розписі виконкому не перебував, заробітна плата йому не нараховувалась;відповідно до Статуту підприємства - КП «Наш дім» є юридичною особою(п.3.1), веде самостійний баланс, має розрахунковий рахунок(п.3.4),веде бухгалтерський облік (п.6.1), забезпечує своєчасні розрахунки з працівниками (п.5.2.2).(а.с.28-31). КП «Наш дім» хоч і визнано банкрутом, однак визначено ліквідатора, ліквідаційна процедура не завершена. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, та є судовими витратами. Суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині. З огляду на відсутність договору про надання юридичних послуг, що містить в собі перелік виконаних робіт та затраченого часу, суд вважає за необхідне з задоволенні цій частини вимог відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно роз»яснень, викладених у пункті 12 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об»єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно із частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Враховуючи, що судом першої інстанції було задоволено як майнові, так і немайнові вимоги позивача, то з відповідача КП «Наш дім» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. (243,60 грн. + 243,60 грн.). Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial