Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути борг за договорами позики шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 72.6 кв.м., житловою площею 52.5 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат; на квартиру [ADDRESS], загальною площею 73.2 кв.м, житловою площею 39.00 кв.м., що складається з двох житлових кімнат; на нежитлове приміщення літ. «Б», розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150,0 м.кв. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його присутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами в справі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у письмовій формі та 07 жовтня 2005 року між сторонами було складено та підписано розписку про отримання суми позики (а.с. 8-11). Відповідно до зазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла грошові кошти у розмірі 60000,00 доларів США, що станом на день складання розписки складало за офіційним курсом НБУ 303000,00 грн. Згідно п. 2.5. договору, позика за цим договором надається для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS]. Пунктом 2.6 передбачено, що позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS]. Позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю готівкою на першу вимогу позикодавця у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України (п. 3.1.). Також пунктом 44 договору сторони узгодили, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув права власності на квартиру [ADDRESS], а позичальник втратив право власності на дану квартиру, та позичкодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. «Б»,розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150,0 кв. м., а позичальник втратив право власності на дане нежитлове приміщення. Умовами пункту 7.4. договору сторони домовилися про збільшення тривалості строку позовної давності на підставі ст. 259 ЦК України, шляхом збільшення до 15 років. 07 жовтня 2005 року між позивачем, відповідачем та ТОВ «ВАГО» (підрядник) було укладено трьохсторонній договір № 07-10-2005 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту (а.с. 18-23). Предметом даного договору було те, що відповідач доручає, а підрядник в межах договірної ціни виконує власними або, після погодження із замовником, залученими силами та засобами всі передбачені договором роботи на об'єкті (квартира № 1, розташована у будинку 52 по вулиці Ольжича Олега у м. Чернівці), забезпечує необхідну якість робіт у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку експлуатації об'єкту, а замовник зобов'язується передати підряднику фронт робіт, прийняти їх, а інвестор забезпечити оплату роботи. Сторони договору № 07-10-2005 виконали свої зобов'язання, а саме: відповідач надала підряднику фронт роботи та прийняла виконані роботи без будь-яких зауважень; підрядник здійснив роботи у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів і передав результати робіт відповідачу, що підтверджується актом виконаних робіт від 07 жовтня 2006 року, підписаним відповідачем та ТОВ «ВАГО». Позивач здійснив фінансування ремонтно-будівельних робіт, надавши відповідачу кошти для оплати вартості матеріальних ресурсів та робіт підрядника. 22 травня 2017 року позивач особисто, під розпис вручив відповідачу вимогу про повернення суми позики (а.с.12). Відповідно до вказаної вимоги, позивач вимагає від відповідача сплатити борг протягом семи днів, в строк до 30.05.2017 року включно та попереджає про наслідки невиконання вимоги, передбачені п. 4.4. договору займу від 03.10.2005 року. У зазначений вимогою строк відповідач не здійснила належного виконання договору та не повернула суму позики, чим порушила умови договору позики. Крім того, 17 квітня 2006 року між сторонами було укладено договір позики у письмовій формі та 24 квітня 2006 року між ними було складено та підписано розписку про отримання суми позики (а.с. 13-16). Предметом даного договору було те, що позивач передав, а відповідач прийняла грошові кошти у розмірі 50000,00 доларів США, що станом на день складання розписки складало за офіційним курсом НБУ 252500,00 гри. Згідно п. 2.5. даного договору, позика за цим договором надається для фінансування ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS]. Також сторони договору домовились та закріпили цю домовленість у п. 2.6. згаданого договору про те, що позика за цим договором може надаватися позикодавцем позичальнику також шляхом прямого фінансування позичальником ремонтно-будівельних робіт у квартирі [ADDRESS]. Позичальник зобов'язався повернути позику позикодавцю готівкою на першу вимогу позикодавця у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України (п. 3.1.). Також сторони домовились, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений вимогою строк, позикодавець вважається таким, що набув права власності на квартиру [ADDRESS], а позичальник втратив права власності на дану квартиру, та позикодавець набув право власності на нежитлове приміщення літ. «Б», розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив № 11, площею 150,0 м.кв., а позичальник втратив право власності на дане нежитлове приміщення. Умовами пункту 7.4. договору сторони домовилися про збільшення тривалості строку позовної давності на підставі ст. 259 ЦК України, шляхом збільшення до 15 років. 24 квітня 2006 року між позивачем, відповідачем та ТОВ «ВАГО» (підрядник) було укладено трьохсторонній договір № 24-04-2006 на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту (а.с. 24-29). Предметом договору № 24-04-2006 було те, що відповідач доручає, а підрядник, в межах договірної ціни виконує власними або, після погодження із замовником, залученими силами та засобами всі передбачені договором роботи на об'єкті (квартира № 2, яка розташовано у будинку 52 по вулиці Ольжича Олега у м. Чернівці), забезпечує необхідну якість робіт у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку експлуатації об'єкту, а замовник зобов'язується передати підряднику фронт робіт, прийняти їх, а інвестор оплатити Роботи. Сторони договору № 24-04-2006 виконали свої зобов'язання, а саме: відповідач надала підряднику фронт роботи та прийняла виконані роботи без будь-яких зауважень; підрядник здійснив роботи у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів і передав результати робіт відповідачу, що підтверджується актом виконаних робіт від 07 жовтня 2016 року, підписаним відповідачем та ТОВ «БАГО». Позивач здійснив фінансування ремонтно-будівельних робіт, надавши відповідачу кошти для оплати вартості матеріальних ресурсів та робіт підрядника. 23 травня 2017 року позивач особисто, під розпис вручив відповідачу вимогу про повернення суми позики (а.с. 17). Відповідно до вказаної вимоги, позивач вимагає від відповідача сплатити борг протягом семи днів, в строк до 31.05.2017 року включно та попереджає про наслідки невиконання вимоги, передбачені п. 4.4. договору займу від 17.04.2006 року. У зазначений вимогою строк відповідач не здійснила належного виконання договору та не повернула суму позики, чим порушила умови договору позики, приписи діючого законодавства та охоронювані законом права та інтереси позивача. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України покладає на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначеним договором позики не передбачено зміни його умов. Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючі те, що позивач фінансував здійснений у квартирах № 1 та № 2 будинку № 52 по вулиці Ольжича Олега у м. Чернівці ремонт, а відповідач не повернула своєчасно суму позики та з урахуванням вимог пунктів 4.4. договору позики від 03.10.2005 р. та від 17.04.2006 року, позивач як позикодавець вважається таким, що набув права власності на зазначені квартири та нежитлове приміщення за адресою: Харківська область, м. Лозова, гаражно-будівельний кооператив №11, а відповідач втратила на них право власності. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved