Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить встановити факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 червня 2005 року по 22 серпня 2008 року та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вимоги обґрунтував тим, що у 1996 році уклав шлюб з [PERSON], у 2005 році розлучилися в зв'язку з проблемами дружини по роботі. Розлучення носило формальний характер, оскільки сторони проживали разом - однією сім'єю. Разом виховували дітей: доньку [PERSON], 1997 р.н., та сина [PERSON], 2001 р.н.. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У травні 2007 року придбали 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] за рахунок спільних сімейних коштів, продажу спільної квартири та отримання кредиту. У спірній квартирі проживали разом як одна сім'я, проводили ремонт, приймали гостей: батьків, родичів, друзів, колег по роботі. Кредит був оформлений на дружину, а позивач виступив як поручитель, сплачував кошти. У 2010 році позивач «пере кредитувався» у банку «Аваль» на суму 26310грн. для погашення кредитної заборгованості. 22 серпня 2008 року був повторно укладений шлюб, який на підставі рішення суду був дійсно розірваний за ініціативою дружини у 2010 році і позивач був змушений переїхати проживати до матері [ADDRESS], за неможливістю сумісного проживання, де мешкає і зараз. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов. Позивач додатково пояснив, що договір найму спірного житла був ним укладений з тією метою, щоб сім'я користувалася пільгами, які він мав як працівник міліції. Для придбання квартири позивач брав кредит у банку «Надра» для спати першого внеску, поручителями виступали його колеги по роботі, проте банк ліквідований, а документи у нього не збереглися. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Подав заперечення, які обґрунтував тим, що після розірвання шлюбу 22.06.2005 відповідач не проживала з позивачем однією сім'єю: спільного господарства не вела, бюджет кожен мав окремий, єдиним власником квартири [ADDRESS] є відповідач. 23.01.2008 з позивачем був укладений договір найму вказаного житла, на підставі якого він проживав у квартирі та був зареєстрований. 14.05.2007 відповідач отримала кредит за договором № 014/10-01/74/8780 у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 59236,50 доларів США, який до цього часі погашає самостійно. Позивач виступив лише поручителем по договору. Представник третьої особи по справі - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що за кредитним договором рахується значна заборгованість, яка стягнута із сторін у солідарному порядку, звернення стягнення на ітопечне житло за кредитним договором не проводилося. Заслухавши доводи сторін, думку третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Закінчувати розгляд справи суд ухвалив у відсутності відповідача та його представника в зв'язку з неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи, проти чого заперечувала сторона позивача. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 6.07.1996 по 22.06.2005, та з 22.08.2008 по 24.12.2010, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 14.12.2010. Від шлюбу подружжя має двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 14.05.2007 [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], на підставі якого за нею було зареєстроване право власності на нерухоме майно, про що свідчить Витяг від 14.05.2007. 14.05.2007 [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 014/10-01/74/8780, укладеним 14.05.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником [PERSON] на суму 59236,50 доларів США. Згідно договору від 14.05.2007, квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в забезпечення вимог за кредитним договором № 014/10-01/74/8780. 4.10.2007 [PERSON] уклав договір № 014/0946/82/0040282 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання кредиту на споживчі цілі в розмірі 26310грн.. Як пояснив відповідач, на погашення поточної заборгованості за кредитним договором № 014/10-01/74/8780 від 14.05.2007. Згідно з довідкою № 426 від 30.01.2008 КП БМР ЖЕК № 7, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: заявник - [PERSON], [INFO], з 29.01.2008; дружина - [PERSON], [INFO], з 19.06.2007; дочка - [PERSON], [INFO], з 29.01.2008; син [PERSON], [INFO], з 29.01.2008. Аналогічна довідка № 394 була видана заявнику КП БМР ЖЕК № 7 [PERSON] від 28.01.2009. Згідно з довідкою КП БМР ЖЕК № 7 № 3866 від 25.11.2015, [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] з 29.01.2008 по 23.11.2012. 23.01.2008 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму квартири [ADDRESS] із зазначенням терміну найму «постійно», на підставі якого останній був зареєстрований. Як пояснив відповідач, даний договір був необхідний для отримання пільг при сплаті комунальних послуг. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення виконавчого комітуту БМР № 373 від 2.02.2009, проживає за адресою [ADDRESS] та перебуває на обліку як пільгова категорія - міліціонер на пенсії. На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 8.06.2012, з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/10-01/74/8780 від 14.05.2007 в розмірі 529052,69 грн.. звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру - третьою особою не проводилося. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] протягом 2005-2008 років, придбання спільно подружжям квартири [ADDRESS] та її облаштуваня, тощо. Так, допитана свідок [PERSON] - мати позивача - пояснила, що вона взагалі не знала про розлучення дітей у 2005 році, проживали вони завжди разом, приходили до неї в гості, а вона приходила до них. Трьохкімнатну квартиру купили, бо в попередній було мало місця для сім'ї, святкували новосілля. Для придбання житла брали позику в банку, яку сплачували разом, вона теж платила декілька раз за сина. Свідок [PERSON] - сусідка та подруга [PERSON] - підтвердила її покази, пояснила, що знає подружжя, неодноразово їх бачила разом, про розлучення дізналася у 2012 році, їй невідомо, що до цього часу вони розлучалися. [PERSON] - сестра позивача - допитана як свідок пояснила, що постійно тісно спілкувалася із сім'єю брата, був період у 2005 році, коли дві сім'ї жили разом у м.Щорс Чернігівської області. Їй відомо, що у 2005 році подружжя оформляло фіктивне розлучення, яке було потрібне [PERSON] для роботи. Після від'їзду [PERSON] у м.Білу Церкву часто спілкувалися телефоном, приїздили в гості. Свідок [PERSON] - колега по роботі - пояснив, що працював разом з [PERSON] у Білоцерківському відділенні МВМ-2. У 2007 році він продавав квартиру [ADDRESS], яку придбала сім'я позивача. Світлану він представив як дружину, мали двох дітей. Власницею квартири була дружина свідка [PERSON], а оформили договір купівлі-продажу на дружину позивача. Свідок [PERSON] пояснив, що він працював разом з позивачем у Білоцерківському відділенні МВМ-2 з 2004 по 2007 рік. Знає, що позивач купував квартиру, для чого брав у банку кредит на перший внесок, поручителем виступав свідок та ще один колега. Через місяць після купівлі свідок був у квартирі, бачив, що роблять ремонт. Знає, що в сім'ї були якісь проблеми, але [PERSON] завжди був разом із [PERSON], про розлучення не було відомо. Позивач на підтвердження факту проживання однією сім'єю надав суду фотокартки спільного відпочинку родини у 2006 році та 12.07.2008. На підтвердження факту спільного придбання квартири [ADDRESS] та проведення ним ремонту та облаштування житла позивач надав суду копію договору купівлі-продажу від 20.10.2007 металопластикових виробів та їх встановлення на об'єкті: квартира [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON]; копію договору про монтаж гомофонних систем від 7.04.2007, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Стройгрупп і К» та протокол зборів власників (мешканців) квартир по [ADDRESS] Відповідач в свою чергу не забезпечила явку свідків, про яких заявляв її представник, та не надала відповідних доказів на обґрунтування заперечень. Відповідно до п.5) ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає факти про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення даного факту позивачу необхідно для визнати за права власності на частку в спільному майні подружжя. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України: «Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.» Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.74 СК України: «Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.» Відповідно до ч.1 ст.60 СК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).» Відповідно до ч.1 ст.70 СК України: «У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» Враховуючи обставини справи, подані сторонами докази та заявлені клопотання, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, а саме протягом періоду з 23 червня 2005 року по 21 серпня 2008 року, оскільки день розірвання шлюбу 22.06.2005 та повторного укладення 22.08.2008, що зазначені у свідоцтвах, не враховуються у зазначений строк. Враховуючи, що під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житла, на що використані спільні кошти, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 його частку. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.» Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України: «[PERSON], на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.» Тому, понесені позивачем судові витрати в розмірі 3574 грн. 82коп. підлягають до стягнення з відповідача. Ухвалою суду від 18.02.2016 були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], зареєстровану на праві власності за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу 1-1413 від 14.05.2007, які за клопотанням позивача суд вважає за можливе скасувати. На підставі ст.ст. 3, 60, 70, 74 СК України,

Outcome: approved