Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом, власником якого є відповідач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю завдано шкоду, а тому просить стягнути з приватного підприємства «Транс Логістик» на відшкодування матеріальної шкоди 56 674 грн. 61 коп., моральної шкоди 5000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач надав суду свої заперечення проти позову й докази на їх підтвердження, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явився. Згідно письмових заперечень вважає, що розмір завданої матеріальної та моральної шкоди є недоведеним. Докази моральних страждань позивача в справі відсутні. Крім того, по справі не доведено, які пошкодження завдано транспортному засобу внаслідок ДТП. Висновками експертів встановлено різну ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу (229926,68 грн. висновком від 11.01.2017 року та 217056,40 грн. від 20.02.2017 року), що перешкоджає правильному визначенню розміру завданої шкоди. З цих підстав просить у позові відмовити. У разі задоволення позову просив вирішити питання про передачу залишків пошкодженого транспортного засобу у власність відповідачеві. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 24 листопада 2016 року з вини [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль [NUMBER]. [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], який належить приватному підприємству «Транс Логістик». Належність на праві власності автомобіля [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу та листом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 31.08.2017 року. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. 5 липня 2016 року між ПП «Транс Логістик» та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що видано Поліс № АК/6071445. За вказаним договором забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. Після настання страхового випадку АТ «СК «АХА Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 99 000 грн. 00 коп., зменшеному на суму безумовної франшизи у розмірі 1000 грн. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №992 від 11 січня 2017 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 229926 грн. 68 коп. Відповідно звіту № 1010 від 20.02.2017 року вартість технічно справних складників (залишків транспортного засобу) автомобіля [NUMBER], складає 78452 грн. 07 коп. Згідно довідки про ДТП № 3016333655652009 від 16.12.2016 року зовнішнім оглядом установлено механічні пошкодження автомобіля: передньої центральної частини, передньої правої частини, верхньої частини (панелі даху, кузову), бокової правої частини. Зазначене узгоджується даними акту технічного стану від 15.12.2016 року, яким встановлено всі пошкоджені деталі транспортного засобу з докладним описом виявлених пошкоджень. Отже перелік пошкоджених деталей сумнівів у суду не викликає, й тим самим спростовуються доводи представника відповідача у вказаній частині. Згідно вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну потерпілої особи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В той же час згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов'язок по її відшкодовуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. По справі встановлено, що [PERSON] працює в ПП «Транс Логістик» та 24 листопада 2016 року керував вказаним автомобілем, яке належало роботодавцю ПП «Транс Логістик». Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз'яснень, даних у п.п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Судом зі справи встановлено, що власник транспортного засобу [PERSON] не згоден із визнанням його транспортного засобу фізично знищеним. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 229926 грн. 68 коп. Крім того, ринкова вартість технічно справних складників (залишків транспортного засобу) пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER], складає 78452,07 грн. Враховуючи викладене, з огляду на розмір матеріальної шкоди завданої автомобілю позивача - 229 926,68 грн., розмір виплаченого страхового відшкодування - 99 000 грн., коли вартість технічно справних залишків автомобіля позивача складає - 78 425,07 грн., на користь позивача з відповідача належить стягнути розмір завданої автомобілю шкоди, яка становить 56 674,61 грн. = (229926,68-99000,00+1700,00+2500,00-78425,07) З огляду на викладене та оскільки суд не стягує на користь позивача повну вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля 229 926 грн. 68 коп., підстав для передачі відповідачу залишків автомобіля позивача судом не встановлено. В звіті № 100 про визначення вартості технічно справних складників автомобіля від 20.02.2017 року за основу розрахунків взято вартість транспортного засобу в розмірі 217 056,40 грн., яка є меншою порівняно з висновком № 992 від 11.01.2017 року, з огляду на зазначений вихідний курс долара США 27,0261 грн. (коли станом на 11.01.2017 року такий курс дорівнював 27,1868 грн.). Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд зважає на підстави і обставини, що обґрунтовані позивачем в позові, зокрема, на перенесені ним страждання у зв'язку з пошкодженням автомобіля, його характер і ступінь негативних наслідків, вимушених змін у життєвих планах, а також їх тривалість, на підставі чого визнає доведеним відшкодування моральної шкоди в заявленому розмірі 5000 грн. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушено право позивача, яке підлягає захистові. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved