Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.08.2017 року між банком та відповідачем було укладено Кредитний договір № 61-604-850-2-17-Г (з ануїтентними платежами), згідно якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в сумі 81 775,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 %, до 10.08.2021 року включно. Банк свої зобов'язання виконав. Відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує, з вересня 2017 року ануїтентні платежі сплачуються невчасно та не в повному обсязі. Станом на 03.05.2018 року має заборгованість - 81 775,70 грн. 03.01.2018 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. В порушення умов договору за період з 11.08.2017 року по 02.05.2018 року не сплачено проценти в розмірі 2 842,93 грн., комісія в розмірі 10 221,95 грн. Згідно п. 6.3 договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує штраф у розмірі 45 % від суми кредиту. Сама штрафу становить 36 799,07 грн. Загальна сума боргу відповідача становить 131 639,65 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу щодо сплати простроченої заборгованості та штрафу, однак відповідач не відреагував, взяті на себе зобов'язання не виконав. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував щодо заочного порядку розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання по матеріалам справи. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в суді 16.05.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року відкрито провадження у справі. У зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи 03.07.2018 року був відкладений. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 11.08.2017 року між банком та відповідачем було укладено Кредитний договір № 61-604-850-2-17-Г (з ануїтентними платежами), згідно якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в сумі 81 775,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 %, розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості 2,5 % від суми кредиту, до 10.08.2021 року включно. Пунктом 6 Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника. Зокрема, п.6.3 визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 % від суми кредиту. Банк свої зобов'язання виконав. Відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, з вересня 2017 року має прострочену заборгованість по сплаті суми кредиту та процентам. Станом на 03.05.2018 року заборгованість становить 131 639,65 грн., яка складається з: сума залишку заборгованості за кредитом - 81 775,70 грн., сума процентів за користування кредитом за період з 11.08.2017 року по 02.05.2018 року - 2 842,93 грн., сума комісійної винагороди за період з 11.08.2017 року по 02.05.2018 року - 10 221,95 грн., штраф - 36 799,07 грн. На адресу відповідача була направлена вимога від 09.01.2018 року № 08-23 про погашення існуючої заборгованості, проте кошти відповідачем не сплачено. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 974,59 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved