Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що предметом діяльності позивача є, зокрема, утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху, встановлення, заміна та забезпечення експлуатаційного стану світлофорних об'єктів, дорожніх знаків, інших засобів регулювання дорожнього руху. Таким чином, технічні засоби регулювання дорожнього руху м. Києва є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та знаходяться на балансі КП «Київдорсервіс» (КП «Центр організації дорожнього руху»). 05.04.2017 року у м. Києві на перехресті просп. Оболонського та просп. С.Бандери сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який у свою чергу здійснив некерований наїзд на світлофор та пішоходів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та світлофора. Постановою Оболонського районного від 01.06.2017 року суду [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно Актів виконаних робіт матеріальний збиток, завданий позивачу, становить 3634,82 грн. Відповідач добровільно вказані збитки не відшкодовує. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму завданих матеріальних збитків у розмірі 3634,82 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що КП «Київдорсервіс» створено відповідно до Рішення Київської міської ради від 27.11.2003 року №216/1090 «Про заходи щодо поліпшення роботи з організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об'єктів дорожнього сервісу у м. Києві» та діє на підставі Статуту, затвердженого Розпорядженням Київської міської ради № 113 від 31.01.2014 року та Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22.04.2004 року №680 (а.с. 15-25). Рішенням Київської міської ради від 23.03.2017 року №21/2243 найменування Комунального підприємства «Київдорсервіс» змінено на Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху», що є повним правонаступником усіх прав та зобов'язань КП «Київдорсервіс». Крім того, 23.01.2018 року Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією проведено реєстрацію змін до установчих документів. (а.с. 48-49). Так, відповідно до положень п.п. 2.2.3 Статуту у новій редакції предметом діяльності позивача є, зокрема, встановлення/будівництво, утримання та експлуатація технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорних об'єктів, дорожніх знаків та інших технічних засобів регулювання дорожнього руху) (а.с. 51-62). Пунктом 5 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.03.2005 року №398 «Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м. Києва» позивача визначено балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнім рухом. Тобто технічні засоби регулювання дорожнього руху м. Києва є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та знаходяться на балансі КП «Київдорсервіс» (КП «Центр організації дорожнього руху») (а.с. 37-38). 05.04.2017 року у м. Києві на перехресті просп. Оболонського та просп. С.Бандери водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», не зайнявши ліве крайнє положення для повороту ліворуч з середнього ряду та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який у свою чергу здійснив некерований наїзд на світлофор та пішоходів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та світлофора. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, що передбачено ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2017 року, та Акту №б/н приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року вартість відновлення роботи світлофору склала 3634,82 грн. (а.с. 8-12). 27.09.2017 року на адресу відповідача направлено вимогу добровільно відшкодувати завдані внаслідок його неправомірних дій завдані збитки у розмірі 3634,82 грн., проте на дату звернення до суду відповідач вказаної суми не сплатив (а.с. 13-14). Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріального збитку, завданого КП «Київдорсервіс» (КП «Центр організації дорожнього руху») в розмірі 3634,82 грн. в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved