Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вказуючи, що 15 жовтня 2014 року він позичив відповідачу в борг 15000грн. до 31 грудня 2014 року, про що останній видав позивачу письмову розписку. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконав - суму боргу в оговорений термін не повернув; добровільно сплачувати борг відмовляється. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу та понесені ним під час розгляду справи судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; до суду звернувся з письмовим клопотанням про розгляд справи за його особистої відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд про його задоволення. Представник позивача (за угодою), адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд про його задоволення. Обставини написання розписки, на які посилається відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, не підтвердив. Відповідач заперечує проти доводів позовної заяви, при цьому зазначив, що грошей він у позивача не брав, а розписку написав особисто, без примусу, в рахунок відшкодування збитків, завданих ним пошкодженням належного позивачу автомобіля в результаті ДТП, яке сталося за обопільної вини сторін. Доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу суму грошових коштів у розмірі 15000грн. На підтвердження цього факту Відповідачем власноруч була написана розписка про отримання грошей. Відповідно до умов договору позики відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики в зазначеному вище розмірі в строк не пізніше 31 грудня 2014 року. В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач умови договору позики щодо своєчасного та в повному обсязі повернення суми позики не виконав - суму боргового зобов'язання в розмірі 15000грн. позивачу дотепер не сплатив. Відповідно до положень статі 1046 ЦК України від 16.01.2003 року №435, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). При цьому, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов'язання повинні виконуватись належним чином. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на той факт, що доводи відповідача щодо обставин написання розписки - в результаті ДТП - не визнаються стороною позивача; вказані обставини не є загальновідомими; відповідачем не надано на вимогу суду судове рішення в цивільній, адміністративній чи кримінальній справі про встановлення цих обставин; при цьому - відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень, суд не приймає доводи відповідача, наведені ним на обґрунтування своїх заперечень проти позову. Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки це буде спрямовано на захист інтересів позивача та не суперечить чинному законодавству України. На підставі ст.ст. 525, 526, 1046, 1049, 1050 ЦК України;

Outcome: approved