Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] 21.12.2012р. був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу №28-0801-12-00275, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Ніссан», державний номер [NUMBER]. 10.10.2013р. в 14.30год на вул..Тюленіна м.Запоріжжя відбулось ДТП за участю застрахованого автомобіля. Винуватим в даному ДТП за рішенням суду визнано [PERSON]. В результаті ДТП застрахований автомобіль [PERSON] отримав пошкодження, усунення яких потребувало грошових коштів в сумі 31\~911,18грн., які були виплачені страховою компанією [PERSON] на підставі вказаного договору страхування. В той же час, відповідальність винуватої особи [PERSON] була застрахована в СК «Арсенал страхування» за полісом АС/2344357. Після виплати страхового відшкодування [PERSON] «Українська страхова група» звернулась до «Арсенал страхування» з вимогою виплати страхового відшкодування за страховим полісом [PERSON] і отримало від неї грошові кошти в сумі 23\~697,78грн., недотримавши грошові кошти в сумі 8\~213,40грн., які в порядку регресу на підставі ст.1194 ЦК України повинен відшкодувати відповідач як особа, що винна в ДТП. Просить стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, 8\~213,40грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково суду пояснила, що розмір страхового відшкодування, що підлягав виплаті [PERSON], визначався за рахунком СТО, де було відремонтовано пошкоджений автомобіль, експертне дослідження не проводилось. Розмір відшкодування був визначений без урахуванням зносу автомобілю, як це передбачено договором, і зменшений на суму франшизи 0,3%, тобто 450,00грн. Страхова компанія винної особи «Арсенал страхування» за їх заявою перерахувало страхове відшкодування в меншому розмірі, зменшився повну суму на коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля та на суму франшизи за страховим полісом. Різницю в сумі 8\~213,40грн. на підставі ст. 1194 ЦК України повинен відшкодувати відповідач, оскільки він винен в ДТП. Вказана сума складається фактично з розміру франшизи 1000,00грн. та розміру коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля. З приводу оскарження суми страхового відшкодування, яку вони отримали від «Арсенал страхування», вони не звертались ні до цієї страхової компанії, ні до суду. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав письмові заперечення проти позову та додатково суду пояснив, що дійсно з його вини в 2013р. мало місце ДТП за участю автомобіля [PERSON] На момент ДТП його відповідальність була застрахована за страховим полісом в СК «Арсенал страхування». Після ДТП саме ця страхова компанія здійснювала огляд пошкоджених автомобілів, визначала вартість їх відновлювального ремонту. Зі свого боку він виплатив постраждалим особам, в т.ч. і [PERSON] франшизу за страховим полісом 1000,00грн., але надати письмові докази цьому на даний час не може. Усі інші питання щодо виплати страхового відшкодування матеріальної шкоди вирішувались його страховою компанією та постраждалими особами самостійно, він на хід такого вирішення не впливав і йому нічого не було відомо з приводу розміру страхового відшкодування. По спливу майже двох років він дізнався про звернення позивача до суду з цим позовом. Даний позов не визнає, оскільки розмір відшкодування, який було виплачено [PERSON] СК «Українська страхова група» є завищеним, огляд пошкодженого автомобіля представниками цієї страхової компанії за його участю не проводився, експертне дослідження не проводилось, розмір шкоди визначений на підставі рахунку СТО без достатніх даних на підтвердження того, що саме цим СТО здійснювався ремонт пошкодженого автомобіля. Він не заперечує розмір шкоди, що виплачений його страховою компанією. Підстав для покладання на нього обовязку за відшкодування різниці між шкодою, виплаченою позивачем [PERSON], та шкодою, сплаченою його страховою компанією, немає, оскільки за полісом страхування ліміт страхової суми становить 50000,00грн., і розмір шкоди, спричиненої [PERSON], в межах цього ліміту. Відповідальність за нього повинна нести в межах такого ліміту виключно його страхова компанія. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПАТ «СК «Арсенал страхування» та третя особа [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, вважає можливим розглядати справу у відсутність третіх осіб за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов частково обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що 10.10.2013р. в 14.30год на вул..Тюленіна м.Запоріжжя відбулась ДТП за участю автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ауди А6», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2013р., яка набрала законної сили 05.11.2013р., винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вищевказаним фактом ДТП, визнано відповідача [PERSON] (арк.14) Відповідно до п.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2013р., зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини [PERSON], не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] цих обставин не оспорював, у звязку з чим вони на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України також не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на момент ДТП пошкоджений транспортний засіб «Ніссан», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], був застрахований на підставі Договору добровільного страхування транспортного засобу №28-0801-12-00275 від 21.12.2012р., укладеного між ПАТ «СК «Українська страхова група» (страховик) та [PERSON] (страхувальник, вигодонабувач) (арк.5). Відповідно до умов вказаного договору страховим випадком є, зокрема, ДТП; страхове відшкодування здійснюється без урахуванням зносу; страхове відшкодування зменшується на суму франшизи 450,00грн. 11.10.2013р. [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку ДТП 10.10.2013р. з вини [PERSON] і виплату страхового відшкодування (арк..6) 07.11.2013р. позивачем на підставі рахунку-фактури №АС-0000863 від 05.11.2013р. ТОВ «Макфорт» (Хонда) складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт №КА-4235, відповідно до яких розмір матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] у результаті ДТП 10.10.2013р., у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 32\~361,18грн. Вказана сума складається з вартості деталей, що підлягають заміні, в розмірі 19\~158,50грн., та вартості ремонтних робіт в розмірі 13\~202,68грн. З урахуванням франшизи в розмірі 450,00грн. виплаті підлягає сума в розмірі 31\~911,18грн. (арк. 7-10). Згідно з платіжним дорученням №20531 від 12.11.2013р. сума в розмірі 31\~911,18грн. перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Макфорт» як страхове відшкодування [PERSON] (арк..11) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі полісу АС/2344357 з лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну третіх осіб, 50\~000,00грн., франшиза 1000,00грн. (арк..188). 07.02.2014р. ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до ПАТ «СК «Арсенал страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за вищевказаним полісом. 21.05.2014р. ПАТ «СК «Арсенал страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування спричиненої з вини [PERSON] шкоди в сумі 23\~697,78грн. Розмір виплати визначений на підставі рахунку-фактури №АС-0000863 від 05.11.2013р. з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,40) та франшизи 1000,00грн. з такого розрахунку: (13\~202,68грн + 19\~158,50грн. х (1-0,40)) 1000,00грн.= 23\~697,78грн. (арк..17). Згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової шкоди. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобовязані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з ст.9. вказаного Закону обовязковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00грн. на одного потерпілого. Згідно з ст.12.1 цього ж Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~ цим\~\~ Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону). Згідно з ст.29 Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортноого засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.\~\~ \~\~ Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до ст.979,980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в Законі України «Про страхування». Відповідно до ст.10,11,57-60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль [PERSON], з необхідністю відновлення якого вона зазнала матеріальної шкоди, сталося з вини відповідача [PERSON] Транспортний засіб [PERSON] було застраховано за договором добровільного страхування з ПАТ «СК «Українська страхова група», куди [PERSON] звернулась з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Таке відшкодування їй було виплачено позивачем в розмірі 31\~911,18грн. У звязку з виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування до позивача в порядку ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] за спричинену в результаті ДТП третім особам шкоду була застрахована ПАТ «СК «Арсенал страхування», саме ця особа, є відповідальною за завдані збитки в межах ліміту страхової суми, яка становить за полісом страхування 50000,00грн. Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов укладеного між ним та відповідачем [PERSON] договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів третя особа - ПАТ «СК «Арсенал страхування» виплатило позивачу суму страхового відшкодування за спричинену з вини [PERSON] шкоду в розмірі 23 697,78грн., що знаходиться в межах ліміту страхової суми за полісом страхування. При цьому, судом встановлено, що розмір страхового відшкодування був визначений ПАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі рахунку-фактури № АС-0000863 від 05.11.2013р., що був наданий йому саме ПАТ «СК «Українська страхова група» і який використовувався останнім для визначення розміру страхового відшкодування, що було виплачено ним за Договором добровільного страхування від 21.12.2012р., зокрема, врахована вартість деталей, що підлягають заміні, - 19\~158,50грн., та вартість ремонтних робіт 13\~202,68грн. В той же час, ПАТ «СК «Арсенал страхування» зменшило суму страхового відшкодування на коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля, що був визначений незалежним оцінювачем за заявою ПАТ «СК «Арсенал страхування» і мав показник 0,40, та на розмір франшизи в сумі 1000,00грн. Суд вважає, що вказані дії ПАТ «СК «Арсенал страхування» відповідають вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, судом встановлено, що з приводу визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] в результаті ДТП з вини [PERSON], з приводу розміру страхового відшкодування, що підлягало сплаті ПАТ «СК «Арсенал страхування» на користь позивача, з приводу розміру коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу та зменшення суми страхового відшкодування на цей коефіцієнт, жодна зі сторін спірних правовідносин заперечень не заявляла. Позивач з приводу оскарження дій ПАТ «СК «Арсенал страхування» щодо виплати страхового відшкодування в меншому розмірі, ніж вони виплатили [PERSON] не звертався. Відповідач також не оспорює розмір страхового відшкодування, виплачений його страховою компанією постраждалій особі. На даний час позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром страхового відшкодування, що він виплатив за договором добровільного страхування [PERSON], та розміром страхового відшкодування, яке він отримав від ПАТ «СК «Арсенал страхування», яка становить 8 213,40грн. (31\~911,18грн. -23 697,78грн.). При цьому, судом встановлено і не оспорюється сторонами, що вказана сума складається з розміру коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу [PERSON] та розміру франшизи за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Беручи до уваги, що відповідно до ст.12.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування в будь-якому випадку зменшується на розмір франшизи, враховуючи, що відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він добровільно сплатив франшизу в розмірі 1000,00грн. за полісом обовязкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності, на яку ПАТ «СК «Арсенал страхування» зменшило розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачу, суд вважає необхідним стягнути вказану суму з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «СК «Українська страхова група», як з особи, що відповідальна за спричинену шкоду. В той же час, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача розміру коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, який, виходячи з розрахунку позивача, становить 7\~213,40грн. (8\~213,40грн 1000,00грн), суд не знаходить, оскільки за договором добровільного страхування транспортного засобу, укладеного між позивачем та [PERSON], розмір страхового відшкодування за спричинену шкоду визначався позивачем без урахування коефіцієнту фізичного зносу. В даному випадку суд враховує, що, виходячи зі змісту ст.3,6,627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд вважає, що виплата страхового відшкодування без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, як визначено договором добровільного страхування від 21.12.2012р., є обовязком саме позивача. В той час, як ПАТ «СК «Арсенал страхування» зобовязано здійснити виплату страхового відшкодування на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів і вимог відповідного діючого законодавства, якими передбачено обовязкове зменшення розміру спричиненої шкоди на коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля. Суд вважає, що ПАТ «СК «Арсенал страхування» правомірно виплатило позивачу страхове відшкодування з вирахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобіля. При цьому, фактичний розмір спричинених збитків знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика - ПАТ «СК «Арсенал страхування», тому законних підстав, передбачених ст.1194 ЦК України, для покладання на відповідача обовязку відшкодувати цю різницю суд не знаходить, у звязку з чим в позові в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Так, звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача 8\~213, 40грн., судом задоволено вимоги на суму 1000,00грн., що становить 12,17% заявлених вимог. Позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 243,60грн., тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 29,65грн. з такого розрахунку: 243,60грн. х 12,17% : 100% = 29,65грн.

Outcome: partial