Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем був укладений договір від 01.03.2016 року про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надавати позивачу фіксоване місце для паркування транспортних засобів, здійснювати цілодобову охорону паркувального майданчику за адресою: [ADDRESS]. За вказані послуги позивач повинен був сплачувати відповідачу грошову винагороду, яка складала 450 грн. за один календарний місяць. Строк дії договору з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року. Позивач зазначив, що відповідно умов договору ним було здійснено оплату послуг відповідача, зокрема за квітень 2016 року, про що свідчить копія чеку від 08.04.2016 року. Позивач вказав на те, що відповідачем було порушено умови договору, що призвело до завдання позивачу збитків на суму 20 400 грн., у зв'язку з викраденням з паркувального майданчику 14.04.2016 року, охорону якого цілодобово зобов'язався виконати відповідач, чотирьох коліс з автомобіля «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER]. Тому позивач і звернувся до суду та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 20 400 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1378 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01.03.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір від 01.03.2016 року про надання послуг (а.с. 14). Згідно п. 3 договору відповідач зобов'язався: здійснювати цілодобову охорону паркувального майданчику за адресою: [ADDRESS]; контролювати в'їзд та виїзд транспортних засобів у відповідних журналах; забезпечувати освітлення, прибирання, вивіз сміття та снігу з паркувального майданчику (а.с. 14). Відповідно даних товарного чеку № 78 від 08.04.16 року позивач за вказані послуги сплатив відповідачу грошову винагороду, яка склала 450 грн. за квітень 2016 року. (а.с. 15). Згідно даних витягу з ЄРДР, в провадженні Подільського УП ГУ НП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 12016100070002671, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. В період часу з 21 год. 30 хв. 14.04.2016 року по 06 год. 45 хв. 15.04.2016 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] з автомобіля «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER], таємно викрала чотири колеса, які належали позивачу, чим спричинила останньому матеріальну шкоду. (а.с. 16) Відповідно даним товарного чеку № б/н від 29.04.2016 року вартість придбаних позивачем автошин 215/55R17 Fuіdе Sport Control в кількості 4 штуки склала 9600 грн., вартість дисків 717 5*114,3 Dia 60,1 Replica Toyota TY 130 в кількості 4 штуки склала 10800 грн. Всього була сплачена сума 20400 грн. (а. с. 18) 21.07.2016 року позивачем на адресу відповідача цінним листом з описом було направлено вимогу про відшкодування збитків позивачу та копію товарного чеку від 29.04.2016 року (а.с. 21-24). Позивач просив стягнути з відповідача суму придбаного за власний рахунок майна в розмірі 20400 грн., з метою відшкодування збитків завданих банку, понесених в результаті викрадення майна, яке мало цілодобово охоронятись відповідачем, що підтверджується товарним чеком б/н від 29.04.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3 укладеного між позивачем та відповідачем договору, відповідач зобов'язався, зокрема: здійснювати цілодобову охорону паркувального майданчику за адресою: [ADDRESS]; контролювати в'їзд та виїзд транспортних засобів у відповідних журналах; забезпечувати освітлення, прибирання, вивіз сміття та снігу з паркувального майданчику. Згідно умов договору відповідач мав забезпечити лише охорону паркувального майданчику, здійснювати контроль за в'їздом та виїздом транспортних засобів у відповідних журналах, забезпечувати освітлення, прибирання, вивіз сміття та снігу з паркувального майданчику. Частиною 1 ст. 936 ЦК України, визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір на зберігання транспортного засобу автомобіля «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER] між позивачем та відповідачем не укладався. Умовами договору про надання послуг від 01.03.2016 року укладеного між позивачем та відповідачем, відповідальності за зберігання транспортного засобу автомобіля «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER] не передбачено. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позов не ґрунтується на чинному законодавстві, вимоги позивача не можуть бути задоволенні на підставі договору про надання послуг, укладеного з відповідачем, оскільки умовами договору не передбачена відповідальність відповідача за зберігання транспортного засобу, а лише охорона паркувального майданчику за адресою: [ADDRESS], а тому і задоволенню позов не підлягає. На підставі ст.ст. 509, 526, 629, 936 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed