Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просить суд визнати за ним, в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], право постійного користування землею площею 17 га, яка була надана останньому для ведення селянського (фермерського) господарства, на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Таращанської районної ради народних депутатів від 21 квітня 2000 року № 254, державний акт [NUMBER] на право постійного користування землею. Представник відповідача Таращанської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Крім того, при розгляді даної справи просить врахувати той факт, що відповідно до чинного законодавства державні адміністрації не наділені повноваженнями розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення, які знаходяться в адміністративних межах населених пунктів. Представник відповідача Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи, подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору по суті покладається на розсуд суду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про розгляд справи, подав до суду письмове заперечення проти позову. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON], за життя був засновником селянського (фермерського) господарства «Веселка» , з часткою у вказаному господарстві рівною 100%. Крім того, на праві постійного користування у нього перебувала земельна ділянка площею 17 га, яка була йому надана для ведення селянського (фермерського) господарства згідно державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Таращанської районної Ради народних депутатів від 21 квітня 2000 року № 254, яка розташована на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області. 12 червня 2012 року батько позивача помер. Після його смерті позивач як спадкоємець за законом звернувся до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття в спадщини, а саме: майнових прав спадкодавця у селянському (фермерському) господарстві «Веселка», селянського (фермерського) господарства «Веселка», як цілісного майнового комплексу та права постійного користування землею, належного спадкодавцю відповідно до державного акту на право постійного користування землею [NUMBER]. Вищезазначеним нотаріусом було відкрито спадщину. 02 червня 2016 року в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку в статутному капіталі СФГ «Веселка» розміром 100 % (сто відсотків). У задоволенні заяви позивача щодо включення до складу спадщини права постійного користування землею, належної спадкодавцю відповідно до вищевказаного державного акту на право постійного користування землею, в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено та повідомлено позивача, що оскільки право постійного користування припиняється внаслідок смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, нотаріус дійшов висновку про неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину в частині права постійного користування вищезазначеною земельною ділянкою. Позивач, вважаючи, що смерть спадкодавця не припиняє право користування землею згідно ст. 141 Земельного кодексу України, яка встановлює вичерпний перелік таких підстав, що таке право є безстроковим та може передаватися в порядку спадкування, а отже входить до складу спадщини, не визнаючи законною відмову нотаріуса у цьому питанні, звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказані обставини встановлено з пояснень позивача та матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Стаття 412 ЦК України передбачає, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку, на який було надано право користування; 3) викупу земельної ділянки у зв'язку з суспільною необхідністю, а також за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. З огляду на ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно зі ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. В ч. 5 ст. 1268 ЦК України, зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, яка не виключає таке передання в порядку спадкування. Крім того, стаття 141 ЗК України, яка передбачає вичерпний перелік, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які не суперечать екологічним вимогам; г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Разом з тим, зазначене вище також підтримується постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 у п. 40, а саме, що право користування чужою земельною ділянкою як для сільськогосподарських потреб, так і для забудови може відчужуватися та передаватися в порядку спадкування (статті 407, 413 ЦК), крім відчуження, внесення до статутного капіталу, передання в заставу права користування земельною ділянкою державної або комунальної власності (за винятком випадків переходу права власності на будівлі та споруди). Враховуючи вищевикладені обставини, та те, що право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцеві на законній підставі не припиняється з його смертю, а тому таке право входить до складу спадщини. Оскільки, спадкоємець [PERSON] заяви про відмову від спадщини не подавав, частину спадщини прийняв, тому суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved