Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов обґрунтовує тим, що згідно укладеного договору № б/н від 22.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 25.06.2019р. відповідач має заборгованість в сумі 239637,79грн., яка складається з наступного: 3494,12 грн. - заборгованість за кредитом; 230293,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повної суми заборгованості, а тому АТ КБ «Приватбанк» на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. А тому АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача 125602,80грн., яка складається з наступного: 3494,12 грн. - заборгованість за кредитом; 122108,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.10.2013р. по 01.10.2018р. На обґрунтування позовних вимог представником банку до позову долучено, зокрема: розрахунки заборгованості (за три періоди), копія заяви позичальника, витяги з тарифів банку, копія паспорту тощо. В позовній заяві представник позивача також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення, а також просив призначити справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 21.02.2020 р. справа була призначена до розгляду на 26.03.2020 року в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Після повернення конверту з відміткою «адресат по даній адресі не проживає». Ухвалою суду від 26.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 27.05.2020 року. Про час і місце розгляду справи відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. До 27.05.2020 року від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В копії анкети-заяви від 22.10.2013 року міститься підпис відповідача [PERSON] та містяться дані про самого відповідача (ПІБ, дата народження, контактні дані та реквізити паспорту). Однак в анкеті-заяві немає жодної інформації про те, якими послугами бажав скористатись відповідач, чи отримав він такі послуги (зокрема: чи отримувала вона банківську картку і яку саме). В заяві не заначено яку саме картку бажав отримати відповідач і з яким кредитним лімітом. В заяві також відсутня відмітка відповідача про отримання пам`ятки клієнта, в т.ч. тарифів та основних умов обслуговування і кредитування. Представником позивача стверджується в позовній заяві, що відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитний рахунок. Зі змісту позовної заяви і долучених копій витягів тарифів обслуговування кредитних карт, суд приходить до висновку, що мова йде про отримання кредиту на кредитну картку «Універсальна». З огляду на це, суд приходить до висновку, що саме на підставі даних тарифів і був проведений розрахунок заборгованості відповідача. Представником позивача наданий суду так званий «Розрахунок заборгованості… станом на 26.06.2019р. На думку суду, такі докази по справі складно назвати розрахунками, оскільки, в них відсутні будь-які формули та пояснення (як окремо взятих цифр у відповідних клітинках, так і формули і пояснення щодо цифр зазначених в кожній окремо взятій колонці). Натомість дані документи більше нагадують табличку в якій зрозумілими є лише окремі колонки: дата операції, кількість днів, процентні ставки тощо. Крім того, незрозумілим для суду є те, яким чином з 3494,12 грн. тіла кредиту і процентною ставкою в 27,6% (згодом 32,4% та 42 % річних) за п`ять років (з 26.06.2014 по 26.06.2019 р.) було нараховано 122108,68 грн. відсотків (що складає біля 700% річних). Так, згідно наданого розрахунку 31.03.2018 року за один день користування кредитом у розмірі 3494,12 грн. з відсотковою ставкою 42 % відповідачу нараховано банком 198,81 грн. відсотків (понад 5% за один день користування кредитом). Незрозумілим для суду є також те, чому згідно наданого «Розрахунку…» відповідач 29.04.2014р., маючи заборгованість у розмірі трохи більше 1000 грн., вносив кошти в розмірі 9500 грн. А 01.05.2014 року вніс ще 1200 грн., не маючи взагалі заборгованості. Чому дані кошти в подальшому позивачем не враховані при розрахунку - суду невідомо. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що не пов`язані з його недійсністю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як позивачем не доведено на яких умовах між сторонами було укладено Договір № б/н від 22.10.2013 року, що в свою чергу не дає можливості суду встановити чи має місце порушення відповідачем його умов. Позивач не довів виникнення у відповідача зобов`язань за Договором № б/н від 22.10.2013 року на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та не надав належних та достовірних доказів на підтвердження укладення між сторонами спірного договору саме на тих умовах, що зазначені в долучених до позовної заяви «Витягах з тарифів…». Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація чи після підписання заяви-анкети відповідач отримував кредитну картку. Якщо отримував, то коли, яку саме і на яких умовах. Не визначена сума кредитного ліміту. Відсутня відмітка відповідачки про отримання пам`ятки клієнта, в т.ч. тарифів та основних умов обслуговування і кредитування. Суду не надано жодних доказів того, що відповідач отримував і користувався кредитними коштами, а наданий «Розрахунок…» не є самі по собі достовірними доказами (ст.79 ЦПК України), які свідчать як про отримання і користування відповідачем кредитними коштами так і про наявність між сторонами кредитних правовідносин. При цьому суд враховує, що уповноважений представник позивача просить розглянути справу за наявними матеріалами (з яких випливає лише те, що відповідач «теоретично» погодився користуватись послугами банку, однак, невідомо якими, на яких умовах і чи користувався взагалі), а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст81 ЦПК України). Судові витрати покласти на позивача у зв`язку із відмовою у позові (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed