Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]; [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої він є спадкоємцем, оскільки на момент смерті постійно проживав із спадкодавцем, у зв'язку з чим звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтво про прийняття спадщини, в чому йому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений, а копія свідоцтва про право власності не є відповідним правовстановлюючим документом для видачі свідоцтва про право на спадщину, та рекомендовано звернутись до суду. У зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину зазначеного майна, в порядку спадкування після смерті матері. Представник позивача в судове засідання не з'явилась у адресованій суду заяві просила справу розглядати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились у адресованих суду заявах просили суд справу розглядати в їх відсутність про та задоволення позову не заперечували. Суд, вважає за можливе, провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. ст. 1220, 1270, 1296, 1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, часом відкриття спадщини є день смерті особи, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 23 грудня 1994 року виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], оригінал якого було втрачено. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області [INFO] року; сином якої є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 05 травня 1979 року міським відділом ЗАГС м. Нова Каховка. Як вбачається з копії спадкової справи № 293/15 щодо майна померлої [PERSON] спадкоємцем за законом є її син [PERSON] за заявою якого заведено спадкову справу, інші заяви до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно відповіді державного нотаріуса Новокаховського державної нотаріальної контори Татаровської Н.С. № 229/02-14 від 09.09.2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], відмовлено, оскільки не подано оригінал правовстановлюючого документу. Так, згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідачі в судовому засіданні визнали заявлені проти них позовні вимоги, крім того, не оспорюють, що частки у спільній сумісній власності є рівними, отже [PERSON], яка померла [INFO] року, на праві власності належало 1/4 частина квартири [ADDRESS] та співвласником на спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори, є її син [PERSON], проте правовстановлюючий документ на зазначену квартиру втрачено, тому за відсутністю спору щодо спадкового майна, суд вважає за можливе, визнати за позивачем право власності на зазначену частину квартири, яка залишилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року, в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved