Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно виконавчого листа від 16.09.2008 р. №2-5141було відкрито виконавче провадження про стягнення коштів. Згідно постанови від 06.11.2011 р. даний виконавчий повернути стягувачеві, постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Однак на даний час виконавчою службою дана постанова не виконана в частині зняття арешту з майна. Тому позивач просить суд зняти арешт з майна накладений постановою ДВС №3521 від 14.05.11 р., та оголошення заборони на його відчуження. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, крім того ними було подано клопотання про заміну первісного відповідача та третьої особи. Представники відповідача та третьої особи до суду не з»явились., про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. По справі встановлено, що згідно виконавчого листа від 16.09.2008 р. №2-5141було відкрито виконавче провадження про стягнення коштів з [PERSON] на користь кредитної спілки «Профіт Центр». Згідно постанови від 06.11.2011 р. даний виконавчий постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Згідно інформаційної довідки №73498444 від 21.11.2016 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна до цих пір діє обтяження майна позивача. Тому позивач просить суд зняти арешт з майна накладений постановою ДВС №3521 від 14.05.11 р., та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При вирішенні спору, суд враховує норму ч.1.ч.2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 2 цієї статті передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1,2,3,5 ст..60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу , якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Тобто, з врахуванням всіх встановлених обставин, на які посилається позивач на підтвердження своїх позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна, суд вважає, що ці вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved