Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у володінні та користуванні [PERSON] земельною ділянкою загальною площею 0,0782 га, яка розташована в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], шляхом запобігання вчинення [PERSON] дій щодо знищення межових знаків вищевказаної земельної ділянки, засадження її фруктовими деревами, використання, оброблення земельної ділянки; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 800 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 500 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що без його згоди на належній йому земельній ділянці відповідач демонтував межові знаки, посадив дерева, вчиняє дії щодо перешкоджання користуванню цієї ділянкою позивачем, порушуючи його право власності. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що в 2013 році позивач отримав право власності на земельну ділянку, відповідач не будучи сусідом перешкоджає користуватись йому цією ділянкою, знищив межові знаки, частково обробляє ділянку, зорав, посадив дерева, виявляє агресію, тому конфліктом займалась міліція. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на неправомірність отримання позивачем права власності через зловживання посадовими особами сільської ради, підтримання ним існуючого проїзду та стану земельної ділянки [PERSON], визнав відсутність у нього та інших осіб, окрім позивача, правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку. Вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачеві на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1508 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також розташований на цій ділянці житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності, державним актом, технічною документацією, іншими матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачеві [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0782 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка), що підтверджується свідоцтвом про право власності, проектом землеустрою, актом про встановлення зовнішньої межі земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків, договором, іншими матеріалами справи. Правомірність набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку підтверджена належними правовстановлюючими документами, не оспорена ніким, в тому числі відповідачем. 01.04.2014 року відповідач [PERSON] протиправно самовільно знищив встановлені геодезистами межові знаки, викинув їх, що підтверджується письмовими поясненнями міліції [PERSON], [PERSON], [PERSON], листом, висновком Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, фототаблицями, іншими матеріалами справи. На початку 2015 року відповідач [PERSON] самовільно посадив фруктові дерева на частині належної позивачеві земельної ділянки, що підтверджується фототаблицями, іншими матеріалами справи, а також узгоджується із поясненнями сторін. Доводи відповідача про недоліки у оформленні документів, у діяльності посадових осіб Нещерівської сільської ради підтверджується договором, рішеннями, актом, заявою, іншими матеріалами справи, однак ці докази не є належними, не відповідають принципу диспозитивності цивільного судочинства, не мають правового значення для вирішення наявних у межах цієї справи позовних вимог. Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Оскільки відповідач без належних правових підстав чинить перешкоди позивачеві у користуванні земельною ділянкою, таке порушення прав позивача слід усунути в судовому порядку. Таким чином, в цій частині позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві та матеріалах справи і підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під час розгляду справи позивачем не доведено факт заподіяння йому діями відповідача матеріальної та моральної шкоди, в позовній заяві та під час судового розгляду позивачем чи його представником не наведено відомостей про те, якими саме діями і коли заподіяно шкоди, в чому виразилась така шкода, чим обґрунтовується розмір шкодив грошовому виразі. Доводи про понесення позивачем витрат на оплату послуг за довго ром щодо встановлення межових знаків суд вважає такими, що не стосуються заподіяння шкоди, оскільки ці витрати не є безпосередньо пов'язаними із діями відповідача, не відносяться за своїм правовим статусом до збитків або шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування шкоди не знайшли належного обґрунтування та підтвердження під час судового розгляду, залишились недоведеними. За таких обставин, позов в цій частині не підлягає задоволенню. В той же час достатнім способом судового захисту порушених прав позивача як власника земельної ділянки суд вважає покладення на відповідача обов'язку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами лише частково, заперечення відповідача не доведені, тому позов підлягає задоволенню в частині доведених позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Відшкодуванню відповідачем підлягають понесені позивачем витрати на правову допомогу із врахуванням наявних у справі доказів, а саме в розмірі 1218 грн. х 40 % х 1 год. = 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial