Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м.Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою м.Запоріжжя, вул..Гудименко, 18/172, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 6452,97грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 5964,58грн. Заборгованість за спірний період становить 488,16грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Додатково пояснив, що факт надання відповідачам послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води є безспірним. Ці послуги надавались і відповідачами отримувались, з приводу їх неотримання до МТМ не звертались. Відповідачі оплачували надані послуги в меншому розмірі, ніж нараховувалось. Заборгованість виникла у звязку з неоплатою відповідачами абонентської плати, яка нараховувалась з січня по грудень 2012р. в сумі 41,06грн. щомісячно на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради №39 від 31.01.2011р., яким було застосовано двоставковий тариф на вказані послуги. Це рішення було законним і чинним в 2012р.. Абонентську плату було скасовано рішенням виконкому Запорізької міської ради №465 від 14.12.2012р. і з цього часу абонентська плата не нараховується, а застосовується одноставковий тариф. Вважає, що при нарахуванні абонентської плати позивач діяв правомірно. Не оспорює, що договір про надання послуг було укладено з відповідачами в лютому 2015р., відсутність письмового договору до цього часу не є підставою для неоплати ними фактично отриманих житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що вона та її чоловік [PERSON] є власниками вказаної квартири, вони зареєстровані та фактично мешкають в ній. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води їм надавались і вони не оспорюють цього факту. До 2012р. вони повністю оплачували усі нарахування за ці послуги, а з січня 2012р. стали вносити плату в меншому розмірі, ніж було нараховано, відмовившись від оплати абонентської плати, оскільки вважають, що вона нараховувалась їм безпідставно. В даному випадку собівартість наданих послуг повинна включатись в єдину плату одноставковий тариф, а не окремим платежем. Двоставковий тариф було впроваджено в 2008р. і вона до 2012р. оплачувала його. З приводу оскарження законності введення такого тарифу вона до суду не зверталась, намагалась зясувати це питання, звертаючись до МТМ, Антимонопольного комітету, комітету з ціноутворення, але жоден з них не надав їй відповідь на її звернення і вона вимушена була оплачувати нарахування в повному обсязі. Крім того, в 2012р. вона припинила оплачувати абонентську плату у звязку з відсутністю договору на надання послуг теплопостачання, ініціатором укладання якого повинен бути МТМ і яким би узгоджувався розмір та порядок оплати послуг. Такий договір було укладено лише в лютому 2015р. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, оскільки зі слів дружини - відповідача [PERSON] тяжко хворіє, самостійно не рухається. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб (арк..15-16). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року [PERSON] «Міські теплові мережі» визначений виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м.Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води з 01.01.2009 року (арк..12). Згідно свідоцтва про право власності на житло №238, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя 04.02.1994р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] Право власності зареєстровано в установленому порядку (арк..41). У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] (арк..11) Згідно виписки з особового рахунку №62802616, заведеного на вказану квартиру, за період 01.01.2012р. по 30.06.2015р., нараховано плату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 6452,97грн., добровільно сплачено відповідачами за цей період 6202,58грн., з яких 237,77грн. за період до 01.01.2012р., 5964,81грн. за період з 01.01.2012р. станом на 16.07.2015р. Заборгованість за спірний період становить 488,16грн. (арк.. 9-10). З даної виписки вбачається, що відповідачі здійснювали оплату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води щомісячно, але в меншому розмірі, ніж було нараховано. Заборгованість в сумі 488,16грн. утворилась у звязку з несплатою відповідачами абонентської плати, нарахованої в період з січня 2012р. по грудень 2012р. в сумі 41,06грн. щомісячно. 10.03.2015р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було видано судовий наказ №2н/337/269/2015, яким стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] «МТМ» заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2012р. по 31.01.2015р. в розмірі 902,39грн.(арк..8) Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2015р. вказаний судовий наказ було скасовано за заявою стягувачів (арк..7). 29.07.2015р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі як власники квартири і відповідно споживачі комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобовязання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р. в сумі 488,16грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг ними не оспорюється, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Нарахування помісячної плати за спожиті послуги у вказаний період здійснювалось за тарифами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради №39 від 31.01.2011р., №465 від 14.12.2012р., що відповідає нормам діючого законодавства (арк..14,37). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Доводи відповідача [PERSON] про безпідставність та незаконність застосування двоставкового тарифу та окремого нарахування в 2012р. абонентської плати суд не приймає до уваги при постановленні даного рішення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Постановою КМУ №869 від 01.06.2011р. було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає застосування двоставкового тарифу на теплову енергію як грошового виразу двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної) (п.1,39 Порядку). При цьому, умовно-змінна частина двоставкового тарифу це вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво, що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку; умовно-постійна частина двоставкового тарифу - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год.) теплового навантаження об'єктів теплоспоживання як грошовий вираз решти планованих економічно обґрунтованих витрат, що включаються до повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку. Двоставковий тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення та підігріву питної води для населення, невідємною складовою якого є абонентська плата, в м.Запоріжжя було введено з 01.08.2008р. рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 327 від 28.07.2008р. (арк.. 13) і його дія в спірний період (2012р.) регулювалась рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 39 від 31.01.2011р. (арк.. 37). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради\~ №465\~ від 14.12.2012р. визнано такими, що втратили чинність з 01.01.2013р. рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №39 від 31.01.2011р. та №432 від 07.10.2011р. та встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та підігріву питної води для населення у вигляді одноставкового тарифу (без абонентської плати) (арк.. 14). Таким чином, суд вважає, що застосування при нарахуванні відповідачам, зокрема, в спірний період 2012р., оплати за послуги з централізованого опалення та підігріву питної води двоставкового тарифу, складовою якого була абонентська плата, є законним, відповідає вищевказаному Порядку формування тарифів на теплову енергію. Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради про застосування цього тарифу в 2012р. діяли, були чинними, незаконними не визнавались та не скасовувались. Доказів про незаконність застосування двоставкового тарифу відповідачі суду не надали. Крім того, з заперечень відповідача [PERSON] вбачається, що вона не погоджується з нарахуванням абонентської плати в 2012р. також через відсутність письмового договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг, яким би узгоджувалась оплата абонентської плати. При постановленні рішення суд не приймає до уваги ці заперечення, оскільки вважає, що поведінка сторін в цей період свідчила про те, що даний договір фактично мав місце позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги, тобто вчиняв певні дії з централізованого опалення та постачання гарячої води, які відповідачами споживались. Тому, враховуючи норми ст. 11 ЦК України, згідно з якою права та обовязки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені законом, відповідачі в силу фактично існуючого договору зобовязані проводити оплату за надані послуги з централізованого опалення, яке, крім того, випливає не тільки з договору, а й з вимог закону. Дійсно діючими законодавчими актами в сфері надання житлово-комунальних послуг, які вказані вище, передбачено надання цих послуг на підставі відповідного письмового договору. Але відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Так, ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ні ЗУ «Про теплопостачання», ні Правилами не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору про надання послуг теплопостачання не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі частково здійснювали оплату за отримані послуги в 2012р., що підтверджує визнання ними свого обовязку оплачувати надані послуги. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн., з кожного по 121,80грн. (243,60грн : 2).

Outcome: approved