Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 11 серпня 2014 року між ПрАТ СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2890771. 18 березня 2015 року, о 00 годин 50 хвилин, в м. Харків, по вул. Сумській пл. Театральна, мала місце дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля Daewoo Nexia, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Mazda 626 Wagon, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень. 29 квітня 2015 року Київським районним судом м. Харкова винесено постанову, якою відповідача визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді. Позивачем 25 травня 2015 року була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у розмірі 30884,70 грн. 18 березня 2015 року аварійним комісаром було встановлено, що транспортний засіб Daewoo Nexia, державний номерний знак [NUMBER] використовується як таксі. У звязку із тим, що відповідно до п. 8 договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № № АІ/2890771 передбачено, що забезпечений транспортний засіб не використовується як таксі, позивач просить суд\~ стягнути з відповідача по справі 50 відсотків суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15442,35 грн. та судовий збір у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих доказів. Крім цього просить в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Статтею 38-1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно зі ст. 7.1 Закону передбачено, що розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Відповідно до ст. 7.2 Закону, розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2014 року між приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір страхування транспортних засобів № АІ/2890771. Забезпеченим транспортним засобом за цим Договором є автомобіль Daewoo Nexia, державний номерний знак [NUMBER]. Пункт 8 даного договору містить відмітку про те, що транспортний засіб не використовується як таксі. Згідно з копією полісу № АІ/3698261 (а.с. 6), даний поліс є дублікатом замість втраченого АІ/2890771. Копіями довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 59822379 (а.с. 12) та постанови Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2015 року (а.с. 13) підтверджується, що 18.03.2015 року о 00 годин 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Nexia, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Mazda 626 Wagon, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія [PERSON]. 18 березня 2015 року співробітником ПАТ СК «ВУСО» складено акт виїзду на місце події (а.с. 8), яким зафіксовано у графі «дополнительная информания» використання забезпеченого транспортного засобу в якості таксі. Даний акт підписано співробітником ПАТ СК «ВУСО», відповідачем та [PERSON] У письмових поясненнях [PERSON] (а.с. 10) зазначено, що на момент зіткнення, на автомобілі Daewoo була «шашка» таксі, в машині перебували пасажири. Водій після зіткнення убрав «шашку» таксі. На підставі протоколу огляду транспортного засобу від 20.03.2015 року (а.с. 14-15), розрахунку № 268 вартості технічно справних складових частин транспортного засобу (а.с. 16-18), ремонтної калькуляції 8146 від 24.04.2015 року (а.с. 19-20) було визначено вартість ремонту автомобіля Mazda, державний номерний знак [NUMBER] та вартість технічно справних складових частин даного автомобіля. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] (а.с. 9), позивачем дорожньо-транспортна пригода від 18.03.2015 року кваліфікована як страховий випадок та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 30884,70 грн, що підтверджується копією страхового акту № 1513-24 від 25.05.2015 року (а.с. 22). Копією платіжного доручення від 25.05.2015 року підтверджується факт сплати позивачем страхового відшкодування в сумі 30884,70 грн на користь [PERSON] за полісом № АІ/2890771 від 12.08.2014 року. Оцінюючи наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позивачем надані суду докази які вказують на використання відповідачем транспортного засобу для перевезення пасажирів. На це вказує та обставина, що на момент зіткнення транспортних засобів, на даху автомобіля під керуванням відповідача було встановлено спеціальний розпізнавальний ліхтар («шашка»), який є зовнішньою ознакою таксі відповідно до визначення наведеного у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що використання відповідачем автомобіля в якості таксі, дає право позивачу, при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, використовувати підвищений коефіцієнт сфери дії полісу (К3), у звязку із чим суд вважає, що позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, яка завдана відповідачем третій особі під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування № АІ/2890771 від 12.08.2014 року. Таким чином позивач має право на отримання від відповідача компенсації в розмірі 50 відсотків від суми сплаченого страхового відшкодування, що складає 15442,35 грн ((30884,70 грн * 50) / 100 = 15442,35 грн). З урахуванням вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, через задоволення позовних вимог, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved