Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначає, що під час перебування у трудових відносинах із відповідачем, працював на посаді слюсаря-ремонтника, з вини позивача стався нещасний випадок за наступних обставин. Так, 10 вересня 2006 року, позивач у віці 20 років, під час виконання своїх трудових обовязків, виконував ремонтні роботи з заміни перетертої скоби кріплення вантажу кінцевого вимикача електромостового крану №7 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Під час виконання позивачем вказаних ремонтних робіт машиніст крану [PERSON], не переконавшись у відсутності людей в небезпечній зоні, не бачачи позивача, ввімкнула механізм підіймання, внаслідок чого, пола брезентового плаща разом з правою рукою позивача були захоплені та намотані на обертаючийся промвал. В ході зазначених подій, позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: «політравма, травматична ампутація правого плеча на рівні верхньої третини, забиту рану голови, злам рукоятки грудини зі зміщенням, забиття, численні ссадини правої половини грудної клітини, підшкірну емфізему, обмежений гемоторакс зправа, травматичний шок ІІ ступеню». За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. В ході розслідування нещасного випадку встановлено, що його причинами є невиконання вимог інструкції з охорони праці машиністом крану металургійного виробництва [PERSON] та слюсарем-ремонтником [PERSON], а саме п.п.5.1.д., 5.7.2., 5.7.5, 5.7.7. інструкції з охорони праці для машиніста (помічника машиніста) крану мостового типу комбінату ОП.151.23.06, п.п.1.10.2, 1.10.5 4.1. Інструкції з охорони праці для слюсаря ремонтника з ремонту обладнання копрового цеху ОП.052.01.04, а також невиконання посадових обовязків з охорони праці механіком копрового цеху [PERSON], а саме п.п.3.3.,3.28.3 посадової інструкції механіку копрового цеху П1\~052.23616.021. Крім того, за результатами розслідування, встановлено коло осіб, діяльність або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку. До вказаних осіб позивач не відноситься. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності позивача. При первинному огляді йому було встановлено 65% стійкої втрати працездатності та друга группа інвалідності до 01 лютого 2008. Станом на дату подання позовної заяви, починаючи з 13.05.2008 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково та загальну ступінь втрати працездатності 60%. Позивач вказує, що у зв'язку з отриманою виробничою травмою йому було завдано моральну шкоду, яка пов'язана з наступним. Так, позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги, своїй родині. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань. Розмір моральної шкоди він оцінює у 1\~296 295,00 грн., які просить стягнути з відповідача.\~\~ Ухвалою суду від 17 09 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29 10 2018 року . 29 10 2018 року судом проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні доводам позовної заяви, звернув увагу суду що нещасний випадок на виробництві з ним стався у віці 20 років, внаслідок нещасного випадку йому ампутовано руку, дані зміни негативно та незворотньо позначились на житті , завдали йому, як фізичного болю так і душевних страждань. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди та ще в такому розмірі, який просить позивач. Також надали письмовий відзив на позов. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. 10 вересня 2006 року, позивач, під час виконання своїх трудових обовязків, виконував ремонтні роботи з заміни перетертої скоби кріплення вантажу кінцевого вимикача електромостового крану №7 ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Під час виконання позивачем вказаних ремонтних робіт машиніст крану [PERSON], не переконавшись у відсутності людей в небезпечній зоні, не бачачи [PERSON], ввімкнула механізм підіймання, внаслідок чого, пола брезентового плаща разом з правою рукою позивача були захоплені та намотані на обертаючий ся промвал. В ході зазначених подій, Позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: «політравма, травматична ампутація правого плеча на рівні верхньої третини, забиту рану голови, злам рукоятки грудини зі зміщенням, забиття, численні саднини правої половини грудної клітини, підшкірну емфізему, обмежений гемоторакс з права, травматичний шок ІІ ступеню». За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. В ході розслідування нещасного випадку встановлено, що його причинами є невиконання вимог інструкції з охорони праці машиністом крану металургійного виробництва [PERSON] та слюсарем-ремонтником [PERSON], а саме п.п.5.1.д., 5.7.2., 5.7.5, 5.7.7. інструкції з охорони праці для машиніста (помічника машиніста) крану мостового типу комбінату ОП.151.23.06, п.п.1.10.2, 1.10.5 4.1. Інструкції з охорони праці для слюсаря ремонтника з ремонту обладнання копрового цеху ОП.052.01.04, а також невиконання посадових обовязків з охорони праці механіком копрового цеху [PERSON], а саме п.п.3.3.,3.28.3 посадової інструкції механіку копрового цеху П1\~052.23616.021. Крім того, за результатами розслідування, встановлено коло осіб, діяльність або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку. До вказаних осіб позивач не відноситься. Вказані обставини підтверджуються актом про нещасний випадок, повязаний з виробництвом № 69 (Н-1) ( а.с. 12-16 ), актом розслідування нещасного випадку, що стався 10.09.2006 року (Н-5) ( а.с. 17-21 ), а також копією трудової книжки позивача ( а.с. 22-23 ). Згідно довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреб у додаткових видах допомоги, серії ДНА-02 № 010213, при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності, друга група інвалідності з 09.01.2007 року до 01.02.2008 року. Визначена потреба у медикаментозному лікуванні, ВМП, відновному лікуванні в умовах реабілітаційних заходів ( а.с. 7 ). Згідно довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреб у додаткових видах допомоги, серіїДНА-02 №013232, при повторному огляді позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності безстроково ( а.с. 10-11 ). Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №737 позивач перебував на стаціорному лікуванні у зв'язку із виробничою травмою з 10.09.2006 до 27.09.2006 року, під час перебування на стаціонарному лікуванні позивачу проведено операційне медичне втручання формування культи плеча на рівні в/з. ( а.с. 24-25 ). Згідно виписки з медичної карти У1223 [PERSON] у віці 20 років перебував на стаціонарному лікуванні в період 11.10.2006 по 31.10.2006 років ( а.с. 26 ) . Згідно ст.ст.15,\~16 ЦК\~кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду про захист свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Згідно\~статті 3 Конституції України\~ людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ч.4\~ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України\~встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у\~Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I\~Закону № 717-V\~скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції \~Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 ЦК України\~та\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам\~статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За\~п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~\~\~ Ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у позивача у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов'язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач є виним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасного випадку, який стався із позивачем під час виконанням ним трудових обов'язків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує первинне встановлення позивачу 65% втрати працездатності із встановленням другої групи інвалідності, у зв'язку з трудовим каліцтвом та 60% безстрокової втрати працездатності, та третю групу інвалідності, відсутність вини самого позивача у нещасному випадку пов'язаному з виробництвом, значну втрату працездатності констатовану у позивача у віці 20 років, потребу у постійному медичному нагляді, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 65\~000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб, що відповідає вимогам п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю годувальника. Відповідно до ст.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial