Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») з метою отримання банківських послуг та підписав заяву без номеру від 04 квітня 2011 року на отримання кредиту. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті-заяві. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до умов кредитного договору Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив у позові, що свої зобов'язання перед [PERSON] Банк виконав, надавши йому кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобов'язання не виконав належним чином, у результаті чого у нього перед Банком станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 55861,61 грн., яку Банк просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути 1600,00 грн. судового збору. Представник позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON], місце реєстрації якого - [ADDRESS], підтверджено даними його паспорта та відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, від отримання судових повісток про виклики у судові засідання у даній справі, у тому числі і у дане судове засідання, відмовився, що підтверджується відмітками поштового відділення на конвертах, у яких направлялися вказані повістки. Згідно із ч.8 ст.76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Тому, оскільки [PERSON] відмовився отримувати судові повістки про виклик у судові засідання у даній справі, вважається, що він був повідомленим про розгляд справи в суді належним чином відповідно до вимог ч.8 ст.76 ЦПК України. Але у дане судове засідання він не з'явився, із заявами про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку у судове засідання без поважних причин належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи, а також заяву представника позивача про можливість заочного розгляду справи, суд вбачає підстави для ухвалення у даній справі заочного рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Із анкети-заяви, складеної і підписаної [PERSON] особисто, судом встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку позичальник зобов'язався виконати зобов'язання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Із розрахунку заборгованості за договором від 04 квітня 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судом встановлено, що у зв'язку з порушенням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 30 червня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 55861,61 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6155,01 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 43470,33 грн., заборгованості за комісією у сумі 3100,00 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі 2636,27 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язань. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем стосовно своєчасного повернення кредиту належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 55861,61 грн. На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1600,00 грн., розмір якого підтверджено платіжним дорученням від 17 липня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved