Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за законом померлої [PERSON], яка померла 28.07.2014р., за життя сердюк О.С., прийняла спадщину але не отримала свідоцтва про право на спадщину. відсутність правовстановлюючого документу унеможливлює прийняття спадщини в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 56), про причини неявки свого представника не повідомляв, заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК україни, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що 28 вересня 1960 року між [PERSON], та [PERSON], було укладено договір купівлі - продажу недобудованого домоволодіння яке складається в цілому з одного кам'яного, житлового, недобудованого будинку, що становить 75% готовності на день складання договору купівлі-продажу, за адресою: м. Одеса, селище Котовського, Друга лінія, дільниця №19. Земельна ділянка відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, складеного між [PERSON], та Ленінським райжилуправлінням, посвідченого в Четвертій одеській держнотконторі 8/х-1957 року за реєстровим номером №12245. Всі права та обов'язки за цим договором перейшли до покупця [PERSON] Станом на 1986 рік будинок було добудовано, також до будинку було добудовано: прибудова до дому літ. «а1», яка складається з коридору - 4,8 кв.м., кухні -5,3 кв.м., веранди - 6,8 кв.м. та санвузлу - 3,2 кв.м. та літ. «а2» - яка складається з кухні - 7.7 кв.м. Таким чином будинок станом на 1983 рік мав житлову площу - 49,2 кв.м., та загальну площу - 98,4 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси від 19.08.1986 року №509/2 було встановлено що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №22 по вул. 2-а лінія у м. Одесі житловою площею 49,2 кв.м. [PERSON], самовільно добудував добудови загальною площею - 27,8 кв.м. Вказаним рішенням було вирішено залишити [PERSON], самовільно добудовані добудови до будинку з подальшим оформленням права власності. Однак, [PERSON], за час життя не встиг оформити право власності та отримати свідоцтво про право власності на зроблені добудови. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси від 19.08.1986 року №509/2 та технічного паспорту від 25.05.1983 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 98,4 кв.м. (житлова площа 49,20 кв.м, та самовільні добудови загальною площею - 27,8 кв.м.) 1983 року побудови. Оскільки житловий будинок з добудовами побудований до 05 серпня 1992 року, не належить до самочинного будівництва, що врегульовано п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом № 127 Держбуду України від 24.05.2001 року. 08 вересня 1998 року помер [PERSON], актовий запис №7284 від 09.09.1998 року. На час смерті [PERSON] були зареєстровані та постійно мешкали за однією адресою його дружина [PERSON] (свідоцтво про шлюб 19.08.1946 року, актовий запис №3241), донька [PERSON] (свідоцтво про народження від 01.06.1952 року ЯШ №305948, актовий запис 32) чоловік доньки [PERSON] (свідоцтво про шлюб від 17.11.1972 року, актовий запис №3532) та онук [PERSON] (свідоцтво про народження від 26.08.1978 року, актовий запис №1736). Таким чином, після смерті [PERSON], у відповідності до ст.549, ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963р.), спадщину фактично прийняли дружина та донька померлого в рівних частках по 1/2 частині домоволодіння, оскільки після смерті спадкодавця залишилися проживати в будинку, тобто прийняли спадщину у своє володіння та управління. 10.04.2012р., померла [PERSON], актовий запис №6339. Заяв про прийняття спадщини після її смерті ніхто до нотаріальної контори за місцем прийняття спадщини не подавав. Спадкоємцями у [PERSON], після її смерті були мати спадкодавця [PERSON], син спадкодавця [PERSON] та чоловік спадкодавця [PERSON]. Спадщину у вигляді 1/3 домоволодіння після [PERSON], спадкоємці прийняли в рівних частках по 1/6 домоволодіння у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її смерті проживали з нею тривалий час, від спадщини у визначеному законом порядку не відмовлялись тобто прийняли спадщину у своє володіння та управління. 05 жовтня 2013 року помер [PERSON], актовий запис №9649, після смерті [PERSON], спадщину (1/6 частку домоволодіння) фактично прийняв син спадкодавця. Таким чином, після смерті [PERSON], домоволодіння належало [PERSON] (2/3 частини домоволодіння) та [PERSON] (1/3 частина домоволодіння). 22.10.2013р., померла [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв онук спадкодавця. Згідно зі ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, станом на день подачі позовної заяви [PERSON], фактично прийняв у спадщину домоволодіння яке розташовано у м. Одесі, 2 лінія, будинок 22. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згіднодо абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Виходячи із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна вирішується в судовому порядку. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є йго державна реєстрація але відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу докцументу про права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved