Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,94 га, що знаходиться на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області та домогосподарства, розташованого по [ADDRESS]. Його брат [PERSON] від прийняття спадщини матері відмовляється. Інші спадкоємці відсутні. Позивач бажає прийняти дану спадщину, але не може цього зробити, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на дане майно, які до цього часу не збереглися. Тому він просив встановити факт належності [PERSON] вказаної земельної ділянки та домогосподарства, а за ним визнати право власності на це спадкове майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач в наданій заяві позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача та третя особа в своїх заявах вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про спадкове право, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. [INFO] року померла громадянка [PERSON] Зі смертю останньої відкрилася спадщина, до складу якої входять земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 3,94 га, що знаходиться на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області яка належала померлій згідно державного акту на право власності на землю [NUMBER], копія якого мається в справі (а.с. 14) та домогосподарство, розташоване по [ADDRESS], яка належала померлій згідно свідоцтва про право власності на будинок, копія свідоцтва (а.с. 15). Спадкоємцями за заповітом (а.с. 12) на майно померлої є її діти [PERSON] та [PERSON], який від прийняття спадщини матері відмовляється на користь брата [PERSON], позивач по справі. Їх третій брат [PERSON] помер [INFO] року. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. ст. 1274, 1275 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. В зв'язку з тим, що [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовився на користь брата [PERSON], а інші спадкоємці відсутні, то позивач бажає прийняти спадщину матері. Але виявилося, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку та домогосподарство відсутні. Тому він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і це змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом встановлення факту належності спадкового майна померлій [PERSON] та визнання за ним права власності на нього в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1217, 1222 - 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути суб'єктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти не були оспорені з боку сторони відповідача та третьої особи і позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси осіб, які беруть участь у справі, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] в повному обсязі

Outcome: approved