Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому зазначив наступне. 09 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 560/18-ф92/8, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 10000,00 Євро, зі сплатою 13,50 % річних на строк до 08.09.2018 р. Цей кредит [PERSON] зобовязувався повертати згідно графіку по 83,33 долара США щомісяця до 15 числа. Посилаючись на те, що відповідач, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з нього борг за кредитним договором станом на 29.08.16 р. в загальній сумі 5906,62 Євро, що станом на день складання розрахунку за курсом НБУ складає 169664,24 грн., з яких: заборгованості сума заборгованості за кредитом -4165,59 Євро, що еквівалентно - 119654,16 грн., сума заборгованості за відсотками 1212,15 Євро, що еквівалентно - 34818,31 грн., пеня за несвоєчасно погашений кредит - 335,65 Євро, що еквівалентно - 9641,35 грн., пеня за несвоєчасно погашені проценти 193,23 Євро, що еквівалентно - 5550,42 грн. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за відсутності відповідача за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобовязання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON]. дійсно 09 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № 560/18-ф92/8, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 10000,00 Євро, зі сплатою 13,50% річних з кінцевим терміном його повернення 08.09.2018 року включно. Відповідно до Графіку щомісячних платежів відповідач щомісяця зобовязувався погашати отриманий кредит по 83,33 Євро до 15 числа включно кожного місяця, починаючи з жовтня 2008 року. Розрахунок заборгованості за договором № 560/18-ф92/8 свідчить, що станом на 29.08.16 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 5906,62 Євро , що по курсу НБУ станом на 29.08.2016 року складає 169664,24 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту складає 4165,59 Євро (119654,16 грн.), по відсотках 1212,15 Євро (34818,31 грн.), пеня за несвоєчасно погашений кредит 335,65 Євро (9641,35 грн.), пеня за несвоєчасно погашені проценти 193,23 Євро (5550,42 грн.) з них: сума простроченої заборгованості по тілу кредиту 1495,34 Євро. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 4165,59 Євро (119654,16 грн.), заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1212,15 Євро (34818,31 грн.). Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу не була нарахована пеня, тому її нарахування після зазначеної дати є незаконним. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 5377,74Євро (154472,47 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial