Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,я на користь Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради та Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №3 Миколаївської обласної ради, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2018 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Судом ухвалено про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] разом з дітьми проживали у квартирі [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання квартири [ADDRESS] , діти спали на холодній підлозі на старих та брудних ковдрах через відсутність ліжок. В помешканні наявна велика кількість тарганів. Існує заборгованість за користування комунальними послугами. Сім`я складається з шести чоловік: матері, трьох малолітніх дітей та двох повнолітніх дівчат, які не працюють. Весь бюджет сім`ї складається лише з соціальних виплат. Неодноразовими виходами за адресою проживання родини з матір`ю дітей було проведено профілактичні бесіди та роз`яснено їй наслідки неналежного виконанню нею своїх батьківських обов`язків, проте мати не змінила своє ставлення до виховання та утримання дітей. 14.04.2017 року виконкомом Миколаївської міської ради винесено рішення «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у їх матері [PERSON] ». Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.06.2017 року по справі №490/3470/17 відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у їх матері [PERSON] - без позбавлення батьківських прав. Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради від 09.06.2017 року №№456, 560, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано на повне державне забезпечення до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №3 Миколаївської обласної ради. Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради від 28.04.2017 року №№325, 327, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштовано до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення. Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради від 09.06.2017 року №№ 457, 458, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно інформації Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №3 Миколаївської обласної ради від 03.08.2018 року, [PERSON] , мати [PERSON] , [INFO] , не відвідувала доньку в закладі та не цікавилася її навчанням та здоров`ям. За повідомленням Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради від 31.07.2108 року, [PERSON] , мати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , жодного разу не відвідувала дітей в закладі та не цікавилася їхнім здоров`ям. 18.09.2018 року за № 2122/020201-22/22/14/18 Органом опіки та піклування, виконкомом Миколаївської міської ради складено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням від виховання та утримання дитини. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги Висновок Органу опіки та піклування, виконкому Миколаївської міської ради № 2122/020201-22/22/14/18 від 18.09.2018 року, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дітей, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дітей та створення умов для отримання дітьми освіти, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, як батьки дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved