Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], третя особа : приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. про визнання договору дарування недійсним, вказуючи, що 20.08.2009 р. був укладений договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що договір недійсний, оскільки він є інвалідом 2 групи загального захворювання з 1987 р., перебуває на обліку в психічно-неврологічному диспансері, а тому не усвідомлював значення своїх дій при укладенні договору дарування. Просить визнати договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.08.2009 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник відповідача адвокат Карпенко Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. в судове засідання не з»явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні даного спору покладався на думку суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно с. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 20.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., зареєстровано в реєстрі за №2305, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS]. Квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 20.08.2007 р. за р. №4-1137. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Предметом договору відповідно до ст.. 718 ЦК України можуть бути і нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст.719 ЦК України. Сторони у договорі дарування можуть бути фізичні особи, відповідно до ст.720 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки дарування - це цивільно-правова угода, а тому дарувальник і обдаровуваний повинні бути дієздатними. Відповідно до ст.. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до Акту судово-психіатричної експертизи №227 від 06.06.2011 р. [PERSON], 1953 року народження під час укладення договору дарування квартири від 20.08.2009 року виявляв ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноідну з безперервним типом перебігу, частим загостренням афективно-маячної симптоматики, виражени, наростаючим психопатоподібних дефектом особистості з маячними ідеями переслідування та стосунку на адресу найближчого оточення - що позбавило на вказаний період часу його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] також виявляє ознаки вищезгаданого хронічного психічного захворювання на параноідну шизофренію, що також на теперішній час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 727 ЦК України, у разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі. Враховуючи вищевикладене та наданий акт судово-психіатричної експертизи №277 від 06.06.2011 р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки на момент укладання договору дарування від 20.08.2009 р. між [PERSON] та [PERSON], позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved