Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2012 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними було відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, часто сварилися, у тому числі в присутності дитини. На теперішній час шлюбні відносини між ними фактично припинені з вересня 2015р. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина мешкає разом з позивачем. Збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, бо це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спір відносно проживання дитини відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 2012 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 7., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 20.01.2012 р. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]., відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.06.2013 року. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Фактично мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'ї практично не існує, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Сторони фактично мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Також відповідач не надав заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved