Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6211,39 грн. за кредитним договором № б/н від 13.03.2008 року та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в звязку з чим підписав Заяву № б/н від 13.03.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. 04.08.2016 року позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті, тобто 04.08.2016 року існує заборгованість у розмірі 6211,39 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2332,15 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3629,24 грн., пені - 250,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (спадкоємця) на його користь. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначає, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 13 березня 2008 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 13.03.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. 04 серпня 2016 року позичальник [PERSON] помер (а.с.48). Позичальник [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 13 березня 2008 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 6211,39 грн. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обовязок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, [PERSON] помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні розяснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобовязаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину, та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, мікрорайон, б. 19, кв. 74. Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Позивачем на адресу Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області була направлена Претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, що підтверджується копією претензії та реєстру поштових відправлень, наявних в матеріалах справи (а.с.49-50, 51). З відповіді Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 583/02-14 від 24 березня 2017 року, вбачається, що ними отримано претензію кредитора, на підставі якої заведено спадкову справу після померлого [PERSON], однак спадкоємці померлого не звернулись до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових справ, коло спадкоємців нотаріальній конторі невідоме. Однак, зазначена відповідь не дає можливості встановити ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого позивачем суду не надано. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем після померлого [PERSON], прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги. Враховуючи викладене, у звязку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed