Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просить розтлумачити зміст заповіту [PERSON] від 03.12.2005 за реєстровим № 86, а саме, що заповідаючи земельний пай, який знаходиться на землях Петрівської (нині Юшківорізької) сільської ради, [PERSON] зробила розпорядження, згідно якого заповіла сину [PERSON] земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належала їй відповідно до державного акта на право на земельну ділянку серії ЯБ № 307622 станом на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 4,5627 га, кадастровий номер 3224484400:03:008:0009, яка до дня смерті належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯБ № 307622. В обґрунтування позову зазначає, що після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] відкрилася спадщина. За життя матір`ю [PERSON] було складено заповіт. Він (позивач) є спадкоємцем майна, а саме земельної ділянки після померлої [PERSON] , відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітеті Петрівської сільської ради 03 грудня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 86. З метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері, позивач у встановлений законодавством шестимісячний строк подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було виявлено державний акт на право власності на земельну ділянку, в той же час у заповіті, який посвідчено 03.12.2005 [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «ім.Мічуріна» Петрівська сільська рада, що належала їй на підставі сертифікату серії РН № 343823, виданого 01.11.2000 Таращанською РДА. У зв`язку з цим, приватним нотаріусом листом-повідомленням № 446/02-14 від 03.12.2020 запропоновано позивачу звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника - адвоката Дахна І.М., позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, копію матеріалів спадкової справи № 178/2020, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що за життя, а саме 03.12.2005 мати позивача - [PERSON] склала заповіт, посвідчений 03.12.2005 Піскоцькою І.В. , секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 86, яким вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, зокрема, заповівши належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в оренді СП «Петрівське» (що є правонаступником КСП ім. Мічуріна) с. Петрівське Таращанського району Київської області, розміром 5,11 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 343822, виданим Таращанською районною державною адміністрацією 01.11.2000 року, своєму синову [PERSON] (а.с.11). [INFO] мати позивача - [PERSON] померла (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини спадкове майно шляхом подачі заяв до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Овраменко Л.В. прийняли спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] . Син спадкодавця - [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачем на земельну ділянку, що належить його матері [PERSON] . Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. № 446/02-14 від 03.12.2020, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 4,4486 га та земельну ділянки площею 4,5627 га для ведення особистого селянського господарства, немає можливості, оскільки заповіт, посвідчений 03.12.2005 в Петрівській сільській раді Таращанського району Київської області за реєстровим № 86, в якому вона заповідала конкретне майно конкретній особі, неможливо трактувати однозначно, а саме: заповідане [PERSON] та [PERSON] право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії РН № 343823 та сертифікатом РН № 343824, видане Таращанською РДА на право на земельну частку (пай), а на даний час, є вже державні акти на земельні ділянки в розмірі 4,4486 га та 4,5627 га, які призначені для ведення особистого селянського господарства, тобто змінився вид спадкового майна, розміри і навіть цільове призначення земельних ділянок (а.с.13). Крім того, згідно довідки № 87/118-20 від 05.10.2020, виданої відділом у Таращанському районі Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах ГУ Держгеокадастру у Київській області, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЯЛ № 178825 та серії ЯБ № 307622, виданого на ім`я [PERSON] , було видано державні акти про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3224484400:03:008:0009 площею 4,5627 га та 3224484400:03:008:0008 площею 4,4486 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах Юшківорізької (Петрівської) сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.20). Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено наявність у спадкодавця прав на іншу земельну частку (пай) або на інші земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд при вирішенні питання тлумачення заповіту вважає за необхідне встановити ідентифікацію земельної ділянки, на яку позивач просить нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, з майновими правами спадкодавця, які зазначені в заповіті. Відповідно до пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, після виділу земельної частки (паю) у натурі на заміну Сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам видається Державний акт на право власності на земельну ділянку. За звичаєм, особи земельна частка (пай), яких виділена, продовжують вважати себе власником земельного паю, хоч вже мають державний акт на право власності на конкретну земельну ділянку, як об`єкт матеріального світу. Тобто, термін право на «земельний пай» трансформувався на земельні ділянки тих осіб, які виділили свій пай в натурі та отримали інший правовстановлюючий документ на землю держаний акт на право приватної власності. Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Отже, у суду не має сумнівів, що підставою для одержання [PERSON] у власність земельної ділянки, право на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 307622, стало виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. В розумінні ст.ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. Встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним. Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт [PERSON] , посвідчений 03.12.2005 Піскоцькою І.В., секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 86, слід розуміти як розпорядження [PERSON] на випадок своєї смерті про передачу у спадок належної їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, отриманої у власність на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної частки (паю), право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 343823. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що фактично позивачу заповідалась земельна ділянка; право позивача на спадщину є суду доведеним, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved