Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що по договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К8806-030/08/СТ від 14 квітня 2008 року [PERSON] застрахував автомобіль Опель Вектра, д.р.н. [NUMBER], 2007 року випуску, у відкритому акціонерному товаристві НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» на страхову суму 93 126,15 грн., у тому числі і від такого страхового випадку, як пошкодження в результаті ДТП. Строк дії договору з 15.04.2008 року по 10.04.2015 року. Вигодонабувачем за умовами договору визначено АК Банк соціального розвитку «Укрсоцбанк». За ризиком «ДТП» встановлено безумовну франшизу в розмірі 1% від страхової суми. 03 лютого 2012 року внаслідок ДТП, що сталася на пр.Леніна у м.Харкові, застрахований автомобіль був пошкоджений. У відповідності до постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2012 року по адміністративній справі № 2011/3661/2012 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], який 03.02.2012 року, керуючи автомобілем ВАЗ 2112, д.р.н. [NUMBER], по пр..Леніна у м.Харкові порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст..124 КУпАП. 06 лютого 2012 року за реєстраційним №38 до страховика надійшла заява від страхувальника [PERSON] про страхову виплату. Страхове відшкодування в сумі 20 028,02 грн. виплачено страховиком страхувальнику у відповідності до умов договору добровільного страхування транспортного засобу №К8806-030/08/СТ від 14 квітня 2008 року платіжним дорученням №000273 від 26 березня 2012 року на підставі складеного страхового акту та заяви страхувальника про страхову виплату. Представник позивача Брагілевська Г.В., яка діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський край» №59 від 17.05.2014 року, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) № К8806-030/08/СТ від 14 квітня 2008 року [PERSON] застрахував автомобіль Опель Вектра, д.р.н. [NUMBER], 2007 року випуску, у відкритому акціонерному товаристві НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції НАСК «Оранта» на страхову суму 93 126,15 грн., у тому числі і від такого страхового випадку, як пошкодження в результаті ДТП. Строк дії договору з 15.04.2008 року по 10.04.2015 року. Вигодонабувачем за умовами договору визначено АК Банк соціального розвитку «Укрсоцбанк». За ризиком «ДТП» встановлено безумовну франшизу в розмірі 1% від страхової суми. 03 лютого 2012 року внаслідок ДТП, що сталася на пр.Леніна у м.Харкові, застрахований автомобіль був пошкоджений. Відповідно до дослідження № [NUMBER] від 15.02.2012 року яке було складено комісаром НАСК «Оранта» згідно умов договору, матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власникові Опель Вектра д.р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 20 959,28 грн. (а.с.14-16). Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 квітня 2012 року по адміністративній справі № 2011/3661/2012 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], який 03.02.2012 року, керуючи автомобілем ВАЗ 2112, д.р.н. [NUMBER], по пр.Леніна у м.Харкові порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. (а.с. 28) Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Шкода, завдана в результаті ДТП, особисто винуватцем ДТП - [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування 06 лютого 2012 року звернувся до страховика із заявою про страхову виплату (а.с. 10). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.3. ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). У суду відсутні данні про те що відповідачем виконано вимоги ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.4 ПВСС України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності, відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до платіжного доручення № 0410001 від 26.03.2012 року страхувальнику у відповідності до умов добровільного страхування виплачено страховиком страхове відшкодування в сумі 20 028.02 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно платіжного доручення № 0410001 від 27 лютого 2014 року, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на підставі положення ст.88 ЦПК України. Окрім того позивачем понесені витрати за подання оголошення у пресі для виклику в судове засідання відповідача в сумі 333, 30 грн., які відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 11, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27, 41 Закону України «Про страхування» та

Outcome: partial