Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. Вона проживає та зареєстрована у державній квартирі [ADDRESS] з 28.04.1998 року. За вказаною адресою зареєстрована лише вона-позивач. У квітні 2009 року вона звернулась до відповідача з заявою щодо приватизації вказаної квартири, для чого надала всі необхідні документи, що підтверджують її право на приватизацію. Листом управління комунального майна Нікопольської міської ради від 08.04.2019 року №420/19 їй було повідомлено, що через відсутність копії ордеру про надання житлової площі відсутні правові підстави для надання їй згоди на приватизацію вказаної вище квартири. При її вселенні у 1998 році у вказану квартиру, ордер був зданий у житлово-експлуатаційну організацію, в якій ордер теж відсутній. За таких обставин просить визнати за нею право на приватизацію квартири [ADDRESS] загальною площею 36,5 кв.м. за відсутності ордеру про надання житлової площі. Ухвалою судді від 26.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.11,12). Ухвалою суду від 08.07.2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.23). Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.32). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Савельєва С.Д. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила винести рішення згідно вимог діючого законодавства України (а.с.29,30). До заяви додала копію довідки від 14.01.2019 року (а.с.31). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] звернулась до відповідача із заявою на приватизацію квартири [ADDRESS] . На своє звернення отримала лист управління комунального майна Нікопольської міської ради від 08.04.2019 року № 420/19 (а.с.9), яким їй було повідомлено, що через ненадання копії ордеру про надання жилої площі, який є підставою на вселення та на підставі якого укладається договір найму, а в рішенні виконавчого комітету Ради народних депутатів від 11.06.1993 року № 326 «Про розподіл житлової площі» не зазначено кому саме і яке житло (квартиру) було розподілено, тому відсутні правові підстави для надання згоди на приватизацію квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає з 28.04.1998 року за адресою: [ADDRESS] , має самостійний особовий рахунок (а.с.8). Вказане також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.5-7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 172994365 від 08.07.2019 року відомості щодо квартири [ADDRESS] - відсутні (а.с.21). З відповіді КП «НМБТІ» від 16.07.2019 року № 700, що надійшов на запит суду (а.с.26) вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно копії довідки Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Філія - Дніпропетровське регіональне управління від 14.01.2019 року, наданої суду відповідачем, [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , своє право на використання житлових чеків на приватизацію житла не використала (а.с.31). Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Відповідно п.10 ч.1 ст. 15 ЖК України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: видають ордери на жилі приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів (ст.69). Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера (ст.70). При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання (ст.72). Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Так як вказане житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачем ордеру, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,5 кв.м., згідно наданих позивачем документів за відсутності ордеру про надання житлової площі. На підставі викладеного та

Outcome: approved