Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 31.03.2016 р. між ним та відповідачем шляхом складання розписки був укладений \~договір позики, відповідно до якого відповідач \~отримав від нього в борг гроші в сумі 14600,00 доларів США, які зобовязувався повернути в строк до 01.06.2016р. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно суму боргу не повернув, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Разом з тим, у звязку з відсутністю у нього достатньої суми грошових коштів для оплати судового збору за подання даного позову він просить стягнути з відповідача лише частину боргу, а саме 8000, 00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент подання позову становить 208\~637,14грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2086, 37 грн. Ухвалою суду від 04.10.2017 р. відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. 21.02.2018 р. до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому він позов не визнав повністю та зазначив, що він дійсно отримав від позивача в борг 14600,00 доларів США, написавши відповідну розписку. Проте зазначену суму він позивачу повернув повністю, написану ним розписку позивач йому також повернув. Надана позивачем суду копія розписки не є належним доказом у справі і написана не ним. Просить в позові відмовити. Крім того, подав заяву про призначення почеркознавчої експертизи на зясування питання чи виконано текст та підпис на оригіналі розписці від 31.03.2016 р. [PERSON] 23.02.2018 р. до суду надійшли заперечення позивача [PERSON] на відзив відповідача, в яких він зазначив, що відповідач борг йому не повертав, а він не повертав йому боргову розписку. Оригінал зараз перебуває у нього і він в подальшому надасть його до суду. Доводи відповідача про те, що розписку писав не він, є лише припущенням. Розписка написана ним власноруч, тому підстав для проведення експертизи немає і просить в задоволенні відповідного клопотання відмовити. На задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Ухвалою суду від 26.06.2018 р. задоволено клопотання відповідача [PERSON] та призначено почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 24.07.2018 р. до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових документів для проведення почеркознавчої експертизи та здійснення її оплати. Ухвалою суду від 25.07.2018 р. відновлено провадження у цивільній справі і призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст.11,14\~ЦК України\~цивільні права\~та обовязки\~виникають,\~зокрема,\~із договорів.\~Цивільні обов'язки\~виконуються у\~межах,\~встановлених договором\~або актом\~цивільного законодавства. Виконання\~цивільних обов'язків\~забезпечується засобами\~заохочення та\~відповідальністю,\~які встановлені\~договором або\~актом цивільного\~законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Зі змісту\~ст.ст.3,\~6,\~627,\~629\~ЦК України\~вбачається,\~що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.525-526ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що \~31.03.2016р. між сторонами був укладений \~договір позики, відповідно до якого відповідач\~[PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 14600,00 доларів США, які зобовязувався повернути в строк до 01.06.2016 р. Факт укладання такого договору підтверджується наданою суду в оригіналі розпискою позичальника [PERSON], яку суд вважає належним та допустимим доказом у даній справі і бере до уваги при ухваленні цього рішення (арк..136). При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Саме така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 18.09.2013р. №6-63цс13. Крім того, суд враховує, що у своєму відзиві на позов відповідач [PERSON] не оспорює факту укладання договору позики та отримання від позивача відповідної грошової суми, у звязку з чим відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доведенню іншими належними та допустимими доказами. До доводів відповідача про те, що він не писав розписку, яку надав суду позивач, суд відноситься критично, оскільки вони жодними належними та допустимим доказами не підтверджені. Так, ухвалою суду від 26.06.2018р. було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи з покладанням на останнього обовязку оплатити її. Однак в подальшому відповідач оплату експертизи не здійснив, у звязку з надходженням клопотання експерта додаткові матеріали для проведення експертизи не надав, на неодноразові виклики в суд не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи вищевказане, а також наявність інших належних та допустимих доказів, суд вважає можливим ухвалити рішення без висновку судової почеркознавчої експертизи та визнати доведеним той факт, що розписка від 31.03.2016р., яка надана позивачем, написана власноруч відповідачем [PERSON] Отже, суд встановив, що договір позики є укладеним, дійсним і відповідно створив для відповідача обовязок повернути позику в обумовлений сторонами строк до 01.06.2016р. В той же час, судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач [PERSON] добровільно суму боргу не повернув. Даний факт підтверджується оригіналом розписки від 31.03.2016р., який наданий суду позивачем і на якому відсутній напис про повернення боргу. Відповідно до ст.545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора, тобто позивача [PERSON], свідчить про факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за вищевказаним договором позики і повністю спростовує доводи останнього про повне повернення ним суми боргу кредитору. Таким чином, зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного договору позики не виконав свого обовязку щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, чим порушив законні права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача в межах заявленим позовних вимог частини боргу в сумі 8000,00 доларів США. При цьому, враховую чи вимоги ст.533 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача частину боргу саме в іноземній валюті без її відображення в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ на день ухвалення цього рішення. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2086,37 грн.

Outcome: approved