Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , яка на день смерті проживала сама. За життя [PERSON] заповіту не склала. Інших спадкоємців, окрім позивача, [PERSON] не мала. Після смерті тітки відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку розташовану на території Смолянської сільської ради площею 3,36 га. Своєчасно позивач не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після померлої тітки, оскільки вважав, що лише наявність в нього державного акту на право власності на земельну ділянку дозволяє йому користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Крім того, при зверненні до нотаріуса було виявлено, що свідоцтво про народження [PERSON] було втрачене. Інші документи, які підтверджують родинні відносини позивача зі спадкодавцем відсутні. У зв`язку з чим для прийняття ним спадщини після померлої тітки необхідно встановити факт родинних відносин позивача з тіткою, який має юридичне значення, оскільки безпосередньо впливає на права позивача як спадкоємця за законом після померлої тітки [PERSON] . Просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його померлою [INFO] тіткою [PERSON] та визначити йому додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після неї. Позовна заява надійшла до суду 27.07.2021. Ухвалою суду від 28.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.08.2021 року. Відповідач Олишівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Олишівської селищної ради. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Кравченко Т.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити з підстав викладених в ній. Заслухавши позивача дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку, що розташована на території Смолянської сільської ради, площею 3,36 га, на яку на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №262313 (а.с.14). Згідно довідки Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 258 від 20.05.2019 року [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] сама (а.с. 12). Згідно з інформаційними довідками із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.35-36). Позивач стверджує, що нотаріусом було відмовлено йому в задоволенні заяви про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини між позивачем та померлою [PERSON] . Розбіжності в деяких актових записах унеможливлюють підтвердження родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як тітки та племінника. У свідоцтві про народження позивача, яке було заповнено на російській мові прізвище, ім`я та по батькові батька вказано « [PERSON] », натомість у свідоцтві про народження батька позивача його прізвище, ім`я та по батькові значиться як « [PERSON] », а у свідоцтві про його смерть прізвище, ім`я, по батькові на українській мові зазначені як « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть тітки по батькові значиться як « [PERSON] », в той же час у свідоцтві про одруження вказано « [PERSON] ». Надані суду докази є достовірними та ніким не заперечуються. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину. Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі наявності спору, розглядається за правилами позовного провадження. Отже, звернення позивача до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку позовного провадження, відповідає вимогам законодавства. З досліджених судом доказів вбачається, що 02.02.1960 року [PERSON] уклала шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно вказаного свідоцтва про одруження по батькові [PERSON] значиться як « [PERSON] ». В свідоцтві про її смерть по батькові зазначено « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до сідоцтва про народження позивача [PERSON] його батьком значиться « [PERSON] », в свідоцтві про народження батька його по батькові вказано « [PERSON] », в той же час в свідоцтві про смерть прізвище, ім`я, по батькові зазначено як « [PERSON] ». Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з народження проживає в с. Смолянка, Куликівського району. Її сусідкою була померла [PERSON] , яку вона добре знає з народження. Вона особисто знає рідного брата [PERSON] [PERSON] . Те що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою вона дізналася від них самих та від мешканців села. Вона знає позивача як сина [PERSON] та рідного племінника [PERSON] .. Згідно довідки Державного архіву Чернігівської області № Т-1905 від 29.09.2020 року, архів не має можливості надати відомості про народження в 1931 році [PERSON] , оскільки книги реєстрації актових записів про народження по с. Смолянка, Куликівського району, Чернігівскої області за 1931 рік на зберігання до архіву не надходили. (а.с. 15) Суд вважає, що невідповідність написання по батькові померлої [PERSON] та померлого [PERSON] , виникли через невірний переклад з російської мови на українську мову. Внести виправлення в дані документи на даний час неможливо. Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, так як безпосередньо впливає на можливість реалізувати позивачем свої спадкові права, і встановити даний факт іншим шляхом неможливо. Отже, дослідивши надані докази, суд вважає встановленим факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є рідною тіткою [PERSON] [INFO] . Що стосується вимог позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд зауважує наступне. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Разом з тим, вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 відповідно до якої, причини пропуску строку на прийняття спадщини повинні визначатися судом в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивач є спадкоємцем майна покійної [PERSON] за законом, разом зі спадкодавцем не проживав. Куликівською селищною радою позов визнано в повному обсязі. Факт пропуску строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є підставою для усунення позивача від спадкування. Надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини не порушить права інших осіб. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved