Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що він є власником 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0983 га, що розташована по [ADDRESS] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.03.2004 та 1/6 частки даної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.07.2016. Вказана земельна ділянка була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель. При збиранні та підготовці документів для продажу зазначеної земельної ділянки було виявлено, що в Державному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано за позивачем право власності на 1/3 частини цієї земельної ділянки Державний акт на дану земельну ділянку під кадастровим номером [NUMBER] не видавався, а Державний акт на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.03.2004 під кадастровим номером [NUMBER], де серед інших співвласників значиться [PERSON], знаходиться в матеріалах спадкової справи [PERSON] У зв'язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на 1/3 частку зазначеної земельної ділянки, а судові витрати покласти на нього, оскільки вирити це питання в досудовому порядку він змоги немає. Ухвалою Путивльського районного суду від 12 січня 2018 року дану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання 31.01.2018 не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача (а.с.77). Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.69). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ннаправив суду пиисьмову заяву, в якій позов визнають повністю (а.с.60). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати за її відсутності (а.с.74) У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.03.2004, власниками земельної ділянки площею 0,0983 га, кадастровий номер [NUMBER], наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташована по [ADDRESS] є [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], позивач у справі. Частка у спільній власності кожного - 1/3. Крім того в Державному акті наявне виправлення кадастрового номера на [NUMBER] (а.с.6,9,10). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.07.2016, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по 1/2 частині кожний після смерті матері [PERSON]. До складу якого входила 1/3 частка земельної ділянки, площею 0,0983 га, кадастровий номер [NUMBER], що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, розташована по [ADDRESS] [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки, яке підлягало державній реєстрації (а.с.5). Як видно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 29.07.2016, власниками 1/6 частки земельної ділянки площею 0,0983 га, під кадастровим номером [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.08.2016 [PERSON] є власником 1/6 частки земельної ділянки площею 0,0983 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.04.2015 [PERSON] зазначений власником 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0983 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої по [ADDRESS] (а.с.11-13,14-16). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вартість 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0983 га, під кадастровим номером [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] станом на 03.08.2017 становить 10100 грн. (а.с.17-33). За повідомленням на запит державного нотаріуса відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, земельній ділянці під кадастровим номером [NUMBER] після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Держаного земельного кадастру було визначено кадастровий номер [NUMBER]. На даний кадастровий номер Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0983 га не видавався (а.с.34,35). Крім того, державним нотаріусом повідомлено [PERSON], що видати Державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] неможливо, оскільки він виданий на ім'я [PERSON] та є правовстановлюючим документом у спадковій справі після смерті [PERSON] (а.с.36) Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду стала відсутність у позивача позасудової змоги підтвердити право власності на частину земельної ділянки. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З наданих позивачем доказів вбачається, що він у встановленому законом порядку, крім 1/6 частини земельної ділянки, правомірно набув право власності і на 1/3 частини цієї земельної ділянки, кадастровий номер якої [NUMBER] після перенесення інформації з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру було визначено як [NUMBER]. Відповідно до ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За відсутності у позивача можливості юридично оформити право власності на належне йому майно, власнику створюються юридичні перешкоди у повноцінному користуванні та розпорядженні майном. За таких обставин, порушене право позивача підлягає судовому захисту, а його позовні вимоги задоволенню. Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved