Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд виключити з актового запису № 1047 від 08 червня 2018 року про народження [INFO] [PERSON] , вчиненого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, запис про [PERSON] як батька дитини та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що у листопаді 2019 року, після того, як в нього були заблоковані банківські рахунки та картки він дізнався, що Рокитнянським районним судом Київської області 11 травня 2019 року у справі № 375/788/19 було прийнято судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] , відповідачки по справі, аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Але, [PERSON] він не знає і не знав, жодних зав`язків з нею не було і дітей він немає. Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було видано свідоцтво про народження цієї дитини - [PERSON] , в якому він вказаний як батько, про що складено відповідний актовий запис № 1047 від 08 червня 2018 року. Проте, до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві він ніколи не звертався. З розмови з відповідачкою йому стало відомо, що батьком дитини є інший чоловік, з яким вона жила, який видавав себе за нього, для чого і використовував його загублений паспорт. При реєстрації дитини цей хлопець також використав його втрачений паспорт, який він втратив 13.02.2017 року, про що і звертався до органів поліції, що підтверджується висновком по матеріалах ЄО № 43136 від 15.06.2017. В зв`язку з викладеним вище, не маючи можливості вирішити цей спір в позасудовому порядку, позивач для захисту своїх прав сімейного характеру звернувся до суду. У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та викладені в позові обставини підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача сімейного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, позивач 13.02.2017 втратив свій паспорт, про що і звертався до органів поліції, що підтверджується висновком по матеріалах ЄО № 43136 від 15.06.2017. Після того, як у позивача були заблоковані банківські рахунки та картки, у листопаді 2019 року, він дізнався, що Рокитнянським районним судом Київської області 11 травня 2019 року у справі № 375/788/19 було прийнято судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було видано свідоцтво про народження [PERSON] , в якому позивач вказаний як батько, про що складено відповідний актовий запис № 1047 від 08 червня 2018 року. Проте, до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві він ніколи не звертався, [PERSON] він не знав, жодних зав`язків з нею не було і дітей він немає. З розмови з відповідачкою йому стало відомо, що батьком дитини є інший хлопець, з яким вона жила, який видавав себе за нього, для чого і використовував його загублений паспорт, в тому числі і при реєстрації дитини цей хлопець також використав його втрачений паспорт. З наведених обставин позивач звертався до правоохоронних органів та до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про виключення з актового запису відомостей про нього як батька дитини [PERSON] . Проте, листом від 19.12.2019 № 10177/17.12-36т.2 йому було рекомендовано звернутись до суду в порядку ст. 136 Сімейного кодексу України. В зв`язку з викладеним вище, не маючи можливості вирішити цей спір в позасудовому порядку, позивач для захисту своїх прав сімейного характеру звернувся до суду. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктами 2.13 та 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка у момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Позивач звернувся до суду з даним позовом після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відсутність кровного споріднення між малолітнім [PERSON] та позивачем, відповідачем не оспорюється, а тому цей факт не вимагає доказування відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, згідно положень якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За правилами ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved