Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з жовтня 2001 року до вересня 2012 року він перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого 13.06.2004 року у них народився син [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 квітня 2014 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачка ухиляється від сплати аліментів, добровільно сплачувати їх не бажає, допустила значну заборгованість, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 5437 грн. 72 коп. та судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача та відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та пояснили суду, що заборгованість по аліментам утворилась не з вини відповідачки, а з незалежних від неї причин, а саме: у звязку із перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною, знаходженням на її утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та в звязку із відсутністю можливості працевлаштування, тяжким матеріальним становищем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У відповідності до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно ст. 180, 196 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 549, 550 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються. Ст. 256, 258 ЦК України говорить, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). В судовому засіданні було встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є сторони по справі, що сторонами не заперечується та підтверджується копією свідоцтва про народження останнього. Також, судом встановлено, що 16.12.2013 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області було відмовлено [PERSON] в задоволені позову до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 квітня 2014 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2013 року було скасовано та ухвалено нове, за яким з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання тоді ще малолітнього [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка по справі з 14.04.2012 року по 12.01.2015 року перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] З 07.07.2015 року по 28.07.2016 року знаходилась на обліку як безробітна в Білоцерківському МРЦЗ та отримала загальний дохід за вказаний період в сумі 13043, 09 грн. На підставі рішення апеляційного суду Київської області від 01.02.2011 року отримує з позивача на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але скористатись вказаними коштами не має можливості, оскільки на кошти, що містяться на банківському рахунку, на який проводиться нарахування аліментів, постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 25.08.2015 року накладено арешт. Будь яких інших доходів відповідачка не має. Даний факт підтверджується копіями рішення апеляційного суду Київської області від 01.04.2014 року, свідоцтва про народження [PERSON] за №087938 від 07.08.2002 року, свідоцтва про народження [PERSON] за №241491 від 17.05.2013 року, постанови державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 25.08.2015 року, довідки Білоцерківського МРЦЗ від 19.08.2016 року за №3634, наказу про відпустку по ПАТ «Українська Страхова Компанія «Гарант-Авто» від 12.04.2012 року за №371-01-кф, та не заперечується сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, станом на 01.07.2016 року відповідачка допустила заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 17961 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою про нарахування аліментів № 386 Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби від 05.07.2016 року. З розрахунку обчисленої державним виконавцем заборгованості за аліментами, позивач просить суд стягнути з відповідача розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню за період з 07.06.2013 по 30.06.2016 року, та складає 5437 грн. 72 коп. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи тяжке матеріальне становище відповідачки, а також встановлений в судовому засіданні факт допущення заборгованості по сплаті аліментів відповідачкою з незалежних від неї причин, суд вважає за необхідне на підставі ст.ст. 196, 197 СК України зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2000 грн. та судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial