Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 23 квітня 2008 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», про що було укладено трудовий договір та видано наказ № 1384 від 23.04.2008 року. Наказом №130-2у від 11.03.2015 року його було звільнено за ст. 36 п.1 КзпП України за угодою сторін. При звільненні його трудова книжка була передана на новостворене підприємство, але не були проведені розрахунки з ним. Заборгованість по заробітній платі складає 8645,09 грн. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити належні йому кошти, проте останній не здійснює виплату заробітної плати, посилаючись на незалежні від нього обставини. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 8645,09 грн. та середній заробіток за затримку заборгованості по заробітній платі з дня нарахування по теперішній час. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 8645,09 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з часу звільнення 11.03.2015 року до часу постановлення рішення суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому у суду є достатні підстави для розгляду справи в заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України зі згоди позивача, на підставі наявних доказів у справі. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працював слюсарем механо-складальних робіт на корпусній дільниці № 03 другого розряду. 11.03.2015 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. З розрахункового листа за березень 2015 року слідує, що станом на березень 2015 року підприємство заборгувало йому 8 645,09 грн. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, звільнений з посади на підставі ст. 38 ч.3 КзпП України за власним бажанням, під час звільнення відповідачем з ним не проведено остаточного розрахунку, заборгованість по заробітній платі становить 8 645,09 грн., проте до цього часу не виплачена, тому вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Невиплата заборгованості по заробітній платі з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Так, у справі «Баландіна проти України» (рішення від 06.12.2007 року) встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу щодо мирного володіння своїм майном, коли справа стосувалася заборгованості щодо виплати заробітної плати. Аналогічно у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст.1 Протоколу № 1 у зв'язку з тим, що заявнику не виплачено присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. У справах «Дерев'янко та Довгалюк проти України», «Дідух проти України» також розглядалося Європейським судом з прав людини питання про виплату заробітної плати. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів про розмір середнього заробітку позивача, суд під час здійснення розрахунку враховує заробітну плату позивача за останні два місяці роботи, що передували звільненню, зазначену у розрахункових листах, наданих підприємством, та обраховує розмір середнього заробітку з урахуванням вимог п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» : (1460,78 грн. + 1350,33 грн.) : 201 год. = 13,98 грн. - середньогодинна заробітна плата позивача. 13,98 грн. Х 889 год. (затримки розрахунку при звільненні) = 12 428,22 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з яких слід утримати 15 % податку з фізичних осіб та 1,5 % військового збору, до виплати 10 377,56 грн. З цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 115, 116, 117 КзпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: approved