Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, указуючи, що 10.02.2014 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір позики грошових коштів у розмірі 36 000,00 грн. строком до 01.09.2016 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, виданою відповідачем. Він, позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів, але на даний час відповідач суму боргу не повернув, від виконання взятих на себе зобовязань ухиляється. Тому просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 36000,00 грн., три відсотка річних у розмірі 2589,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 28112,40 грн., а всього - 66701,02 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 30.03.2017 року позовні вимоги не визнав, указуючи, що [PERSON] працював у позивача на підприємстві ТОВ «Дніпрохім» директором. Дійсно, відповідач отримав у [PERSON] в борг 36\~000 гривень, про що написав розписку. Сторони домовилися, що погашення боргу буде відбуватися шляхом виплати із заробітної плати відповідача . Таким чином, відповідач з лютого по вересень 2014 року повністю розрахувався із позивачем. Просив відмовити у задоволені позову. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він працював директором ТОВ «Дніпрохім», засновником якого є позивач. У лютому 2014 року він, позивач, взяв у борг у [PERSON] 36\~000 гривень та зобов*ячався повернути до вересня місяця. Між ними була домовленість, що борг він, [PERSON], буде погашати із заробітної плати, про що знав бухгалтер ТОВ «Дніпрохім». До вересня місяця він повністю розрахувався з позивачем. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона з 2013 року по листопад 2014 року працювала на підприємстві ТОВ «Дніпрохім» головним бухгалтером. [PERSON] працював директором цього підприємства і отримував зарплату на підприємстві за відомістю в повному обсязі. Їй не відомо те, що відповідач не повністю отримував заробітну плату. Суд, з*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2014 року сторони в простій письмовій формі уклали договір позики грошових коштів у сумі 36000,00 грн. Відповідач взяв на себе обовязок повернути грошові кошти до 01.09.2014 року (а.с. 5). На даний час відповідач не повернув позивачеві суму боргу, від виконання взятих на себе зобовязань ухиляється. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 10.02.2014 року у розмірі 36000,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 2589,04 грн. (36000,00 грн. х 3 % х 875 днів), інфляційних втрат у розмірі 28112,40 грн., а всього 66701,44 грн. Суд критично ставиться до заперечень відповідача проти позову і до його пояснень у якості свідка, оскільки вони спростовуються належними та допустимими доказами, встановленими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 667,02 грн.

Outcome: approved