Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 11.11.2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вказану квартиру [PERSON] придбав до реєстрації шлюбу з відповідачкою. 03 березня 2014 року рішенням Суворовського районного суду м.Херсона шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з матір'ю. З 03.03.2014 року відповідачі виїхали на постійне місце проживання до батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Після виїзду з квартири [ADDRESS], відповідачі не з'являються до квартири більше року. У зв'язку з цим, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2002 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 03.03.2014 року шлюб, зареєстрований 11.11.2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис №831, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 16.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки від 09.02.2016 року №646, виданої Суворовським РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області, за адресою: [ADDRESS] з 05.12.1995 року зареєстровані позивач, [PERSON] та неповнолітній син [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відсутності [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без поважних на те причин з 2014 року. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] та [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved