Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 28.03.2016 року, в якій просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №6742 від 20.11.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за кредитним договором № KRKRFB10460079 від 31.12.2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; винести окрему ухвалу стосовно порушень закону, допущених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під час вчинення виконавчого напису №6742 від 20.11.2015 року; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 31.12.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № KRKRFB10460079, за умовами якого він отримав кредит на придбання мобільного телефону в розмірі 1769 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 5,04% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 30.06.2007 року. У березні 2012 року відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, в задоволенні якого суд відмовив. У березні 2016 року на його адресу надійшов лист з відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №6742 від 20.11.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за вказаним кредитним договором. Вважаючи неправомірними дії нотаріуса з вчинення виконавчого напису без перевірки дійсності та безспірності заборгованості за кредитним договором, всупереч сплину строку позовної давності, постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 09.12.2013 року та рішенню Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2014 року, яким в задоволенні позову відмовлено за даних підстав, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. 05.12.2016 року судом ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 08.02.2017 року скасовано в ході перегляду за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.75-76). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав предявлені вимоги, з урахуванням уточнень та заміни відповідача, з підстав, викладених в позові. Акцентував увагу на тому, що виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в їх задоволенні відмовити, обґрунтовуючи свою позицію правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 29.06.2016 року у справі №6-1188цс16, згідно яких у випадку пропуску строку позовної давності, кредитор в будь-якому разі має право стягнути відсотки та пеню по кредиту. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно заяви просила справу розглянути за її відсутності. Згідно позиції, викладеної в письмових запереченнях проти позову (а.с.25-27), просила суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що відсутність оригіналу кредитного договору та пропуск банком строку позовної давності не є підставою для скасування виконавчого напису. Будь-яких порушень закону, які б могли бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з її боку не було допущено, виконавчі дії вчинено у відповідності з вимогами Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріусами нотаріальних дій на підставі наданих банком кредитного договору, виписки по рахунку та письмової вимоги про усунення порушень, направленої на адресу позичальника, в межах трирічного строку. Суд, вислухавши думку сторін, врахувавши позицію третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви позичальника № KRKRFB10460079, яка в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України є договором приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК, а в сукупності складають кредитний договір (а.с.13). Відповідно до заяви, [PERSON] отримав кредит в сумі 1769 грн. строком на 6 місяців з 31.12.2006 року по 30.06.2007 року з умовою сплати відсотків за користування кредитом 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту 53,07 грн. Сторонами погоджений порядок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом щомісячного внесення ануїтетного платежу по 352,31 грн. в період з 21 по 26 число кожного місяця. Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту як свідчення належного виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитно-договірних зобовязань перед [PERSON] визнаний сторонами та встановлений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2014 року, яке набрало законної сили 04.02.2015 року, а тому в розумінні ст.61 ЦПК України окремому доказуванню не підлягає. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2015 року (а.с.4-8) відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRKRFB10460079 від 31.12.2006 року станом на 20.12.2011 року в розмірі 29 326,22 грн. у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду, про застосування якого відповідач заявляв. Натомість, 20.11.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6742, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № KRKRFB10460079 від 31.12.2006 року в розмірі 73\~635,22 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 1765,64 грн., по відсоткам - 19\~967,75 грн., комісії 318,42 грн., пені 48\~076,97 грн., штрафу 3506,44 грн., а також витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. (а.с.10, нотаріальна справа а.с.92-105). Як вбачається з матеріалів справи та як вказувала третя особа приватний нотаріус [PERSON], оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі наданих нотаріусу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» документів, а саме: кредитного договору № KRKRFB10460079 від 31.12.2006 року у формі заяви позичальника, письмової вимоги про усунення порушень за вказаним кредитним договором із описом поштового відправлення на адресу [PERSON] без доказів її отримання позичальником. На підставі виконавчого напису та заяви представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.01.2016 року (а.с.11) державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно відповіді Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ № 6310 від 15.03.2016 року (а.с.12) на заяву [PERSON], підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні, оскільки відкрите воно на підставі виконавчого напису нотаріуса, який боржник вправі оскаржити в судовому порядку. Так, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Главою 14 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі за текстом - Порядок). Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Положеннями\~ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Як вбачається із змісту виконавчого напису нотаріуса, строк, за який нотаріусом проведено стягнення, складає 8 років 10 місяців 5 днів, а саме за період з 31.12.2006 року по 05.11.2015 року, включаючи період до 20.12.2011 року по заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 326,22 грн., в стягненні якої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судом відмовлено згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2015 року (а.с.4-8). Отже, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат», та не враховано, що розмір заборгованості за кредитним договором не є безспірним. Посилання представника відповідача [PERSON] на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 29.06.2016 року у справі № 6-1188цс16 суд залишає поза увагою, оскільки викладені в ній висновки стосуються розяснення змісту зобовязання, строку його виконання та застосування строку позовної давності у випадку його пропуску при зміні строку виконання основного зобовязання та не мають жодного відношення до вчинення нотаріусом виконавчого напису, і, в свою чергу, не спростовують вищевказаних висновків суду. Доводи третьої особи щодо відсутності необхідності в оригіналі кредитного договору під час вчинення виконавчого напису суд вважає необґрунтованими, адже відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, надання оригіналу кредитного договору є обовязковим, в той час як він фактично відсутній, свідченням чому є постанова слідчого Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09.12.2013 року (а.с.14). Таким чином, вчиняючи 20.11.2015 року виконавчий напис, нотаріус не звернула увагу на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, оскільки строк дії кредитного договору встановлений до 30.06.2007 року. За таких обставин підстав для вчинення виконавчого напису не було, тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Прохання позивача стосовно винесення судом окремої ухвали щодо допущення нотаріусом порушень закону під час вчинення виконавчого напису суд вважає необґрунтованим, оскільки вирішення питання стосовно правомірності дій нотаріуса під час вчинення нею виконавчої дії, а так само її відповідність процесуальним нормам, хоча і стосуються предмету спору, проте не є предметом розгляду даної справи, що не позбавляє позивача права оскаржити дії нотаріуса у встановленому законом порядку у разі наявності на те достатніх правових підстав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 551,20 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.15).

Outcome: approved