Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої доводи мотивує тим, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло. В цьому будинку також зареєстрована його дочка [PERSON] , яка фактично з 2011 року у вказаному будинку не прожива. Вона отримала громадянство Російської Федерації та проживає на території Росії, де має міс`ю, налагоджений побут, тому повертатися до України у неї не має наміру. Наявність реєстрації відповідача змушує його сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб у будинку, також у нього немає можливості отримати субсидію, що погіршує його економічний стан. Тому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач. в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується оголошенням про виклик до суду розміщеного на офіційному сайті Волноваського районного суду Донецької області, про причину неявки суд не повідомила, відзив не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.08.1993 року, виданого Волноваським промислово-комерційним центром «Електрон» на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.08.1993 року, що зареєстровано у реєстраційній книзі під №6784 кл.32, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . З витягу №1003 про зареєстрованих у житловому приміщені вбачається, що виданий власнику [PERSON] в тому, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З довідки квартальної [PERSON] від 03.08.2021 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2011 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , де зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі була зареєстрована в квартирі, але не мешкає з 2011 року, їх особистих речей не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрована. Враховуючи, що відповідачі добровільно не мешкають в у зазначеній квартирі без поважних причин більше одного року, їх особистих речей в будинку не має, добровільно не знялися з реєстрації, до суду за викликом не з`явилися, що дає право суду визнати, що перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved