Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] (далі за текстом - Відповідач 1) 26 липня 2012 року був укладений кредитний договір № 4796_134, згідно якого позивач надав Відповідачу 1 кредит в сумі 30000,00 грн. зі сплатою 34,0 % річних з кінцевим терміном повернення - 26.07.2015. Даний кредит Відповідач 1 зобов`язувалась повертати щомісячними рівними частинами в сумі 833,33 грн., сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором між банком, Відповідачем 1 та окремо з [PERSON] (далі за текстом - Відповідач 2) й окремо з [PERSON] (далі за текстом - Відповідач 3) були укладені відповідно договори поруки № 1 та № 2 від 26.07.2012. Згідно договорів поруки Відповідач 2 та Відповідач 3 окремо один від одного поручались перед кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Відповідачем 1 за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Посилаючись на те, що, незважаючи на попередження відповідачів щодо необхідності повернення кредиту, останні не вжили заходів стосовно погашення заборгованості перед банком, позивач просить стягнути з в солідарному порядку з Відповідача 1 окремо з Відповідачем 2 та окремо 3 Відповідачем 3 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 14853,77 грн., яка складається з: боргу за кредитом - 7775,79 грн.; інфляційних втрат банку з листопада 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати кредиту - 5167,41 грн.; інфляційних втрат банку з серпня 2014 року по липень 2017 року за прострочення сплати відсотків за кредитом - 914,48 грн.; трьох процентів річних за прострочення сплати кредиту з 03.09.2012 по 26.09.2018 - 854,70 грн.; трьох процентів річних за прострочення сплати відсотків з 02.09.2014 по 26.07.2017 - 141,39 грн. Ухвалою суду від 26 червня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачам надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив. Протягом встановленого строку відповідачі відзивів на позовну заяву до суду не надали, про відкриття провадження були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 18.03.2020 за клопотанням позивача було змінено його найменування, а саме на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк». Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та Відповідачем 1 дійсно 26 липня 2012 року був укладений кредитний договір № 4796_134, згідно якого позивач надав Відповідачу 1 кредит в сумі 30000,00 грн. зі сплатою 34,0 % річних з кінцевим терміном повернення - 26.07.2015. Даний кредит Відповідач 1 зобов`язувалась повертати щомісячними рівними частинами в сумі 833,33 грн., сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Цього ж дня, 26 липня 2012 року, між позивачем, Відповідачем 1 та окремо з Відповідачем 2 й окремо з Відповідачем 3 відповідно були укладені договори поруки № 1 та № 2. Виписками по рахунку Відповідача 1 та розрахунком заборгованості підтверджується, що у Відповідача 1 внаслідок порушення нею умов договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків станом на 26.09.2018 утворилась заборгованість на загальну суму 14853,77 грн. Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором, тому, на підставі наведених вище норм закону, позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Частинами першою і третьою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що того ж дня, коли було укладено кредитний договір з Відповідачем 1, між Банком, Відповідачем 1 та окремо з Відповідачем 2 і окремо з Відповідачем 3 відповідно були укладені договори поруки № 1 та № 2, згідно яких поручителі Відповідач 2 та Відповідач 3 окремо один від одного зобов`язувалися солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 4796_134 від 26 липня 2012 року, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 30000,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі. За змістом вимог п.п. 4.2. та 5.4. договорів поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання зобов`язання. Пунктом 1.5 кредитного договору № 4796_134 від 26.07.2012 встановлено, що позичальник зобов`язується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн, починаючи з серпня 2012 року та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк» не пізніше останнього робочого дня місяця на відповідні рахунки позичальника, відкриті в Ощадбанку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 26.07.2015. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З наданих позивачем виписок з рахунку Відповідача 1 та розрахунку заборгованості вбачається, що до жовтня 2014 року остання фактично не мала прострочення погашення кредиту. Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 03.11.2014. Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 01 жовтня 2014 року (наступного дня після невнесення чергового платежу), відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки по кредиту сплинув 30.09.2017. До грудня 2014 року відповідач сплачувала проценти, тобто перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення процентів обраховується з 01 грудня 2014 року, відповідно продовжений договором поруки трирічний строк дії поруки по сплаті процентів сплинув 30.11.2017. Як вказувалось вище, відповідно до умов кредитного договору № 4796_134 від 26.07.2012 останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів Відповідач 1 повинна була здійснити не пізніше 26.07.2015. З позовом банк звернувся до суду 27 грудня 2018 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, тобто вже після спливу вказаного у п. 4.2. договорів поруки трирічного строку дії поруки, який на відміну від строків позовної давності не переривається і не продовжується, незважаючи на часткове погашення 26.07.2017 заборгованості за кредитними договором Відповідачем 1. За таких обставин позов в частині вимог до Відповідача 2 та Відповідача 3 є необґрунтованим, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити, а позов в цілому слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимог до Відповідача 1, з нього на користь позивача також слід стягнути суму судового збору, сплачену при зверненні з цим позовом до суду.

Outcome: partial