Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що рішенням суду з відповідача було стягнуто страхове відшкодування, зважаючи на те, що відповідач затримав виплату останнього позивач просить стягнути пеню, 3% річних та інфляційні витрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені останнім під час перегляду справи про стягнення страхового відшкодування судами апеляційної та касаційної інстанції. Позивач до суду не з'явився, просив розглянути справу у відсутність останнього. Представник відповідача до суду не з'явився, відповідач просив розглянути справу без участі представника та визнав позов частково, а саме в частині стягнення 3% річних та інфляційні витрати. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив про те, що стягнення судових витрат у іншому провадженні не передбачено процесуальним законом, оскільки такі витрати підлягають стягненню в іншій спосіб, зокрема ухваленням додаткового рішення. Що стосується стягнення пені відповідач просив застосувати до даних вимог строки позовної давності в один рік, як то передбачено цивільним законодавством. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. 28.07.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчуг було ухвалено судове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до НАСК «Оранта», про стягнення майнової та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. /а.с. 6/. 19.07.2016 року Апеляційний суд Полтавської області частково скасував рішення суду першої інстанції та стягнув на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 13275 грн. 92 коп. /а.с. 6/. 15.09.2016 року згідно страхового акту НАСК «Оранта» перерахувала [PERSON] грн. 92 коп. /а.с. 5/. Позивач зазначає, що під час ухвалення судових рішень не було вирішено питання про стягнення судових витрат, які просить стягнути. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином для вирішення питання про стягнення судових витрат позивачу необхідно звертатися до суду який ухвалив рішення із заявою про ухвалення додаткового рішення з даного питання. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування. Разом із тим, відповідач просить застосувати до даної вимоги строк позовної давності, який відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України становить один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення пені у березні 2017 року, тоді як рішення суду першої інстанції постановлено у липні 2015 року, рішення апеляційного суду у липні 2016 року, а у вересні 2016 року на підставі рішення НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування. Позивач під час розгляду справи, про стягнення страхового відшкодування не звертався із вимогою про стягнення штрафних санкцій та виходячи із зазначеного на даний час пропустив річний строк для звернення до суду із даною вимогою. Що стосується вимоги про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, суд вважає дану вимоги обґрунтованою згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі 527 грн. та індексу інфляції в сумі 1226 грн. 93 коп. визнаються у повному обсязі відповідачем. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення в цій частині про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial