Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради заборгованість зі сплати витрат з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7 963,70 грн., яка складається з основної заборгованості в розмірі 7 609,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 202,34 грн. та 3% річних у розмірі 152,16 грн. Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовано тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 49,1 кв.м., яке є частиною багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому має оплачувати послугу з утримання вказаного багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, оскільки вважається його співвласником. Водночас відповідач вказані послуги, які надаються позивачем, взагалі не оплачувала, як наслідок, заборгованість з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року, склала 7 609,20 грн. Одночасно відповідачу у зв`язку з наявною заборгованістю нараховано інфляційні втрати та 3% річних. Відповідачем у межах строку, визначеного ухвалою від 29.03.2021 року, з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 178 ЦПК України, подано відзив на позовну заяву у якому вказує, що вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказана позиція мотивована тим, що теплопостачання та газопостачання у належному їй нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а з метою утримання даного приміщення нею укладено договори на постачання електричної енергії, а також на водопостачання та водовідведення, які вказані житлово-комунальні послуги вона своєчасно та в повному обсязі оплачує. Вважає, що оскільки вона самостійно та за власні кошти займається благоустроєм відведеної їй прибудинкової території площею 100,27 кв.м. (озеленення, асфальтування, обкладення тротуарною плиткою, освітлення входу, ремонт фундаменту), тож у повній мірі бере участь в утриманні будинку і споруд та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до своєї частки в ньому. Також зазначила, що безпосередньо під`їзд будинку нею не використовується, оскільки вхідні двері до даного приміщення (раніше кв. [ADDRESS] ) демонтовано в ході реконструкції, та воно має окремий вхід з вулиці, а послуги з обслуговування димових та вентиляційних каналів їй не надавались, так як газопостачання відсутнє вже тривалий час. Крім того, вказала, що Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства лише надсилає їй претензії щодо заборгованості суми в яких суттєво різняться, де відсутні відомості про № особового рахунку, однак ухиляється від надання письмового розрахунку із зазначенням наданих комунальних послуг та їх собівартості на всю суму заборгованості, інформації про виконані роботи з утримання будинку та прибудинкової території, за вищевказаною адресою, чим порушив її права як споживача. Також просила критично оцінити звіти Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства про проведені роботи за 2018-2020 роки, оскільки вони не містять підписів отримувача послуг чи іншої уповноваженої особи. Представники позивача Мелентьєва М.М. та Сподобаєва О.В. у судових засіданнях підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, вказаних у позові, просили їх задовольнити. Також вказали, що частина прибудинкової території біля багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , дійсно обслуговується [PERSON] , відповідно до Правил благоустрою м. Ватутіне, тож її не включено до площі прибудинкової території даного будинку, яка утримується Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, та з площі якої розраховувався тариф на таку послугу. Додатково зазначили, що звіт про надані послуги за рік постійно вивішуються в місцях загального користування - перед входом у будинок чи в під`їзді. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просили суд відмовити у їх задоволенні. Додатково вказали, що відповідач не отримувала жодних послуг від Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства як власник нежитлового приміщення (на 1 поверсі) багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , а самостійно вживає заходів та оплачує роботи з належного утримання як приміщення (ремонтує фасад), так і території біля нього (косить траву, прибирає листя та сніг). Просили суд врахувати, що вказане нежитлове приміщення фактично не має особового рахунку, оскільки ні в претензіях, ні в матеріалах справи, його не вказано, а також у ньому відсутнє опалення, тож вона навіть не потребує частини послуг, що надаються позивачем у вказаному будинку. Крім того, зазначили, що позивач порушує права [PERSON] як споживача та умови п. 5 договору від 28.12.2018 року № 60, оскільки не звітує про надані послуги. Також вказали, що про неналежність надання позивачем послуг з утримання вищевказаного багатоквартирного будинку та його прибудинкової території свідчить відсутність навіть відсутність адресної таблички на даному будинку, а також долучені до відзиву на позовну заяву роздруківки фото зовнішнього вигляду приміщення, яке належить [PERSON] та території навколо нього. На запитання суду [PERSON] пояснила, що крім вищевказаного нежитлового приміщення площею 49,1 кв.м. вона є власником квартири в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , та не має заборгованості перед Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства за послуги з утримання даного будинку та його прибудинкової території, хоча й незадоволена їх якістю. Представником відповідача [PERSON] також подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки заявлена до стягнення сума заборгованості виникла з 01.01.2018 року, а позов подано лише 25.03.2021 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання за змістом яких орієнтовно в 2017 році він робив вимощення біля магазину [PERSON] , що розташований на 1 поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , а також 2-3 рази на рік за проханням [PERSON] косить траву та бур`ян біля нього. Вказані послуги [PERSON] оплачує йому в узгодженому між ними розмірі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання про те, що надавала [PERSON] платні послуги з ремонту та покраски її магазину, в тому числі його фасаду, що розташований на 1 поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , однак точне не пам`ятає це було в 2017 році чи в 2018 році. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач по справі, з 11.05.2013 року є власником нежитлового приміщення (магазину) площею 49,1 кв.м., яке розташоване в будинку за адресою: [ADDRESS] , яке попередньо переобладнане з квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2020 року № 212441533, робочого проекту переобладнання квартири під магазин промтоварної групи, акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 03.11.2004 року серії АТ 2 000561, технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення, та не заперечувалось нею. Відповідно до технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення його загальна площа становить 49,1 кв.м., з них: тамбур - 6 кв.м., торговий зал - 26,1 кв.м., підсобне приміщення - 7,9 кв.м., кімната персоналу - 6,9 кв.м., туалет - 2,2 кв.м. Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради є надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території м. Ватутіне Черкаської області, у тому числі й багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями рішень виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 27.01.2017 року № 42, від 26.12.2018 року № 395, договору від 28.12.2018 року № 60, якими також затверджувались тарифи на вказану послугу. Першим заступником міського голови Кубявкою Ю.Б. від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300, 28.12.2018 року укладено договір № 60 з Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком. Згідно з додатком № 1 до нього [PERSON] є власником житлового приміщення площею 46,2 кв.м. та нежитлового приміщення площею 49,1 кв.м., які розташовані в даному багатоквартирному будинку. Відповідно до п. 3 вказаного договору передбачено, що послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку і прибудинкової території. Згідно додатку № 3 до вищевказаного договору від 28.12.2018 року № 60 затверджено кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Упродовж 2018-2020 років Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради виконувалось зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується звітами по виконаних роботах за періоди 01.01.2018-31.12.2018, 01.01.2019-31.12.2019, 01.01.2020-31.12.2020, та містить детальний перелік фактично виконаних робіт. [PERSON] , як приватним підприємцем, 01.07.2014 року укладено договір на водопостачання та водовідведення з Ватутінським комунальним виробничим підприємством «Водоканал» до нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та 29.12.2017 року укладено додаткову угоду із публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» до договору про постачання електричної енергії від 28.04.2015 року № 479. Нежитлове приміщення, яке належить [PERSON] , та розташоване в багатоквартирному будинку адресою: [ADDRESS] , з 2003 року відключене від системи централізованого опалення, а з 2013 року від газопостачання, що підтверджується копіями довідок від 05.04.2021 року, виданими Ватутінським комунальним підприємством теплових мереж та Ватутінською дільницею Звенигородського відділення АТ «Черкасигаз». Відповідно до наданих стороною позивача розрахунків заборгованість [PERSON] за надані послуги з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2018 року по 31.12.2020 року становить 7 609,20 грн., сума інфляційних втрат за період з 12.02.2018 року по 11.03.2020 року становить 202,34 грн., сума 3% річних за несвоєчасну сплату наданих послуг за період з 12.02.2018 року по 11.03.2020 року - 152,16 грн. Встановленим судом обставинам справи відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до аналізу ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України вбачається, що власність зобов`язує, та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до змісту п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласником багатоквартирного будинку вважається також власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Положеннями п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники, крім іншого, зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Таким чином, вказане свідчить, що незалежно від цільового призначення нерухомого майна та фактичного його використання за власником такого майна зберігається обов`язок по утриманню багатоквартирного будинку у якому воно розташоване, та спростовує доводи сторони відповідача щодо відсутності такого обов`язку у [PERSON] . Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, яким врегульовувались спірні правовідносини до 09.06.2018 року, утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Відповідно до змісту п. 4 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV органами місцевого самоврядування визначаються виконавець житлово-комунальних послуг та тарифи на них. Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом п. 12 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, який регулює спірні правовідносини з 09.06.2018 року, вбачається, що послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Вказана послуга включає у себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, крім іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Неукладення споживачем послуг відповідного договору на їх отримання суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та вищевказаним вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому відсутність письмово оформленого договору про надання житлово-комунальних послуг, як і відсутність особового рахунку, саме по собі не позбавляє відповідача, як споживача, обов`язку оплачувати надані їй послуги. Правові позиції аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, від 04.12.2019 року у справі № 753/8203/16-ц. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управителем багатоквартирного будинку є фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Положеннями ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII передбачено, що вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом. У разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок . У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. З огляду на вказане та матеріали справи, оскільки співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , до складу яких також входить і відповідач, не створено об`єднання співвласників та не прийнято рішення про форму управління вказаним багатоквартирним будинком, що стороною відповідача не заперечувалося, виконавчим комітетом Ватутінської міської ради, відповідно до передбаченого законом порядку, його управителем визначено Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради, про що свідчить рішення від 26.12.2018 року № 395. Під час ухвалення рішення в даній справі, суд враховує посилання сторони відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 року в справі № 910/7968/19 на те, що необхідним є доведення факту надання та споживання житлово-комунальних послуг у період заборгованості. Положеннями ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII регламентовано порядок оформлення претензій споживачів, у тому числі у багатоквартирному будинку, у разі не надання житлово-комунальних послуг їх виконавцем, або ж надання їх неналежної якості чи не у повному обсязі. Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі № 367/6563/15-ц факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (порушенням умов договору у розумінні ст.ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. Водночас відповідачем, яка також є власником житлового приміщення, у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , вказано, що нею своєчасно та в повному обсязі оплачуються рахунки за надання послуг Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради з утримання даного будинку та його прибудинкової території, та з претензіями як споживач (власник квартири, а не нежитлового приміщення) таких послуг до позивача не зверталась. Також стороною відповідача жодних належно оформлених доказів того, що упродовж періоду часу 2018-2020 років послуги з утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , та його прибудинкової території, позивачем не надаються взагалі або ж надаються неякісно чи не у повному обсязі, а також наявності скарг (претензій) інших співвласників вказаного багатоквартирного будинку щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань з надання житлово-комунальних послуг, до суду не надано. Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд враховує те, що перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, встановлені для Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 27.01.2017 року № 42, від 26.12.2018 року № 395 та в додатках до договору від 28.12.2020 року № 60, відповідачем не оскаржувалися. Крім того, стороною відповідача не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а лише вказано про безпідставність здійснення таких щомісячних нарахувань за відсутності письмового договору та особового рахунку, що підлягає критичній оцінці з вищевказаних підстав. Водночас суд не бере до уваги посилання відповідача на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15, оскільки у даній справі предметом розгляду було питання стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а не утримання багатоповерхового будинку та прибудинкової території, яка фактично є послугою, що надається не індивідуально, а певному колу споживачів, які є співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до змісту ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від нього або одностороння зміна його умов не допускається. Тож правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на відповідача покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги позивача - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог. Задовольняючи частково позовні вимоги суд враховує клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту п. 60 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712, якщо інше не визначено законом або договором управління, управитель щомісяця не пізніше 10 числа формує та надає співвласникам рахунки (квитанції) для оплати спожитих обсягів комунальної послуги, а співвласники не пізніше 18 числа вносять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий управителем, кошти для оплати спожитих обсягів комунальної послуги. За змістом п. 11 вищевказаного договору від 28.12.2018 року № 60 плата за послугу нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Тож правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на відповідача покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманої житлово-комунальної послуги, якому кореспондує право вимоги позивача - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, строк своєчасного виконання зобов`язання відповідачем зобов`язання з оплати послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, за попередній місяць, закінчується 10 числа наступного місяця, а вже з 11 числа в позивача виникає право вимоги про стягнення заборгованості, тобто починається строк позовної давності. Положеннями ст.ст. 263, 264 ЦК України чітко регламентовано випадки зупинення та переривання перебігу позовної давності. Водночас представником позивача, яким пред`явлено даний позов 25.03.2021 року, не надано доказів існування обставин, які б підтверджували зупинення та переривання перебігу позовної давності за заявленою позовною вимогою в частині стягнення заборгованості за надані послуги за період січень-лютий 2018 року. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на вказане, суд вважає, що наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у період часу з січня 2018 року по лютий 2018 року, оскільки позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за січень 2018 року закінчився 11.02.2021 року, а за лютий 2018 року 11.03.2021 року, а позовну заяву подано лише 25.03.2018 року, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, суд вважає, що на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 266, ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. З огляду на вказане, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання зі сплати позивачу вартості наданих житлово-комунальних послуг за період з березня 2018 року по грудень 2020 року з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час такого прострочення, так звані інфляційні втрати в розмірі 161,88 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 131,39 грн., оскільки інший розмір договором або законом не встановлено. Вказане обумовлено тим, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за порушення ним грошового зобов`язання, полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14.11.2011 року у справі № 6-40цс11, від 20.06.2012 року у справі № 6-68цс12, від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, від 13.01.2016 року у справі № 6-931цс15, та постановах Верховного Суду від 15.03.2018 року № 401/710/15-ц, від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц. Вказане свідчить про те, що ч. 2 ст. 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Водночас суд критично оцінює до уваги, надані стороною відповідача договори, укладені [PERSON] , щодо надання житлово-комунальних послуг з постачання електричної енергії, водопостачання та водовідведення, до належного їй нежитлового приміщення, що розташоване в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , а також довідки про факт відключення даного приміщення від системи централізованого опалення та газопостачання, оскільки вони не стосуються предмету доказування, а також можуть бути свідченням відсутності обов`язку в [PERSON] , як співвласника багатоквартирного будинку, у розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», сплачувати окремий різновид житлово-комунальної послуги - утримання багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] бере участь в утриманні прибудинкової території по [ADDRESS] , шляхом облаштування та прибирання території поблизу належного їй нежитлового приміщення, яке має окремий вхід, суд оцінює критично, оскільки фактично такі роботи здійснювалися на території, прилеглій до вищевказаного нежитлового приміщення (магазину), яку не включено до тарифу послуг позивача з управління даного будинку, в порядку забезпечення благоустрою, відповідно до Правил благоустрою території м. Ватутіне та с. Скаливатка. Крім того, виконання за рахунок [PERSON] ремонтних робіт частини фасаду багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою, здійснювалося на власний розсуд відповідача та з метою забезпечення привабливого вигляду її магазину, без узгодження з Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради, яке є управителем вказаного будинку, та не може бути підставою для звільнення її від оплати послуг, що надають позивачем. З огляду на вказане, задовольняючи частково позовні вимоги, суд враховує, що стороною відповідача не спростовано доводів позивача щодо наявності у [PERSON] обов`язку брати участь у витратах з утримання багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та його прибудинкової території, як одного із його співвласників, у розумінні ч. 2 ст. 382 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», шляхом оплати позивачу вартості послуг, відповідно до тарифів, затверджених виконавчим комітетом Ватутінської міської ради, з урахуванням площі належного їй нежитлового приміщення у вищевказаному будинку. Також стороною відповідача не доведено фактів ненадання Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради вищевказаних житлово-комунальних послуг чи надання їх неналежної якості, як і наявності інших підстав для звільнення [PERSON] від їх оплати. При цьому, ненадання позивачем відповідей на звернення відповідача щодо інформації про об`єм та собівартість наданих послуг не може бути підставою для звільнення [PERSON] від їх оплати. При цьому, суд враховує, що Європейським судом з прав людини вказано, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року). З огляду на вищевказане, судом встановлено обґрунтованість вимог позивача на загальну суму 7 563 (сім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 23 коп., з яких: 7 269 грн. 96 коп. - заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , за період з березня 2018 року по грудень 2020 року; інфляційні витрати за період з 11.04.2018 року по 11.03.2020 року - 161 грн. 88 коп.; 3% річних за період з 11.04.2018 року по 11.03.2020 року - 131 грн. 39 коп. Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з [PERSON] на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради судовий збір у розмірі 2 155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. 85 коп., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial