Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеною сторонами розпискою та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими розпискою платежами, а саме просив стягнути суму боргу в розмірі 20000,00 грн., суму процентів в розмірі 2741,37 грн., суму 3% річних в розмірі 268,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 199,88 грн., та понесені судові витрати. 09.04.2020 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату. Відзив на позовну заяву не було подано. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до розписки наданої від 01.08.2019 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 20000,00 грн., які зобов`язався повернути в повному обсязі не пізніше 20.08.2019 року, а у випадку несвоєчасного повернення коштів зобов`язався сплатити штраф, що підтверджується копією розписки. Вказаний договір позики був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1047 ЦК України. Розпискою та іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених договором позики коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. У встановлений сторонами у розписці строк - 20 серпня 2019 року відповідач не виконав свого обов`язку перед позивачем - грошові кошти не були повернуті. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Положеннями частини першої ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у відповідності до ст. 536 ЦК, частини першої ст. 1048 ЦК України, позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики за весь період користування коштами, у розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частиною другою ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, передбачених договором позики коштів. Отже, загальна сума заборгованості за розпискою відповідача від 01.08.2019 року становить 23209,25 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 20000,00 грн., суми процентів в розмірі 2741,37 грн., суми 3% річних в розмірі 268,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 199,88 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в частині відшкодування судового збору, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією.

Outcome: approved