Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив встановити факт родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 23 липня 2017 року. Позивач посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті його двоюрідного брата, оскільки інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині померлого немає. На даний час не може оформити свої спадкові права на спадкове майно в звязку із тим, що він не може надати оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця, а також оригінали документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, рішення прийняти на розсуд суду за наявними матеріалами справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Мати позивача [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] були рідними сестрами. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 417692 та архівною копією із книги записів актів про народження відділу РАЦС Миколаївської міської ради робітничих, селянських та червоноармійських депутатів за 1933 рік, від 21.05.2015 року №Ю-777/01.1-20, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 26.08.2015 року, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19, 20, 22-23). Судом встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. 15 вересня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 145477 (а.с.21). Відповідно до запису акта про народження № 4401 від 03.10.1940 року, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 17.04.2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-РЦ № 111985, [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 23 липня 2017 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді кімнат № 713 а, 721, 722 будинку 100 по вулиці Космонавтів в місті Миколаєві. Відповідно до довідки з Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 29.03.2018 року за № 661 та від 11.06.2018 року за № 1368, згідно паперових носіїв реєстраційної справи, станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 100, кімната № 713 а, 721, 722 зареєстровано за [PERSON] (68/100 часток) на підставі свідоцтва про право власності від 14.10.2011 року, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради, зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 19.10.2011 року та [PERSON] (32/100 часток) на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 10.11.2011 року. З метою оформлення прав на спадкове майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]. 30.08.2017 року за вих. № 112/01-16 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] надано розяснення щодо оформлення спадщина, посилаючись на те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Окрім того, спадкоємцеві потрібно надати оригінали документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та оригінал документу, що підтверджує факт смерті спадкодавця. Спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 23 липня 2017 року, в нотаріальних конторах не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, наявність доказів на підтвердження факту родинних відносин, суд вважає, що вимога позову щодо встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 23 липня 2017 року, суд приходить до наступного. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1221 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 04.10.2018 року, за вих. № 186/01-16, зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 23 липня 2017 року не заводилася, спадкоємцями не надано документів, в тому числі тих, що підтверджують місце відкриття спадщини, звернулися лише за консультацією. Відповідно до тимчасової посвідки на постійне проживання серії МК № 017739* [PERSON] був зареєстрований за адресою: [PERSON], вул. Космонавтів, 100, кім. 713а, 721, 722. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючі викладене, відсутність у позивача можливості прийняття спадщини в позасудовому порядку, відсутність інших спадкоємців, наявність достатніх та допустимих доказів у підтвердження фактів та доводів позивача, суд вважає що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

Outcome: approved