Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ «Лізинова компанія «Автофінанс» про визнання дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу: автомобіля марки ЗАЗ SENS, 2014 року випуску, укладений 23.07.2015 року як додаткова угода до Договору №008403 від 04.05.2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс»; визнання за позивачем права власності на легковий автомобіль марки ЗАЗ SENS, 2014 року випуску; зняття всіх арештів та інших обмежень з даного транспортного засобу та просить стягнути з відповідача на його користь всі понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем укладеного договір фінансового лізингу, який відповідач не виконує та не передає у власність позивача автомобіль, що є предметом вказаного договору. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте згідно заяви представник позивача просить суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать довідка про доставку електронного листа, зокрема, відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві подав заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Представники третіх осіб - Білозерського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та приватний виконавець Кісельова В.В. до судового засідання не з`явилися. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 04.05.2013 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір фінансового лізингу №008403, відповідно до якого ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» взяла на себе зобов`язання придбати, зареєструвати та передати позивачеві у користування транспортний засіб, а позивач зобов`язався сплатити передбачені договором лізингові платежі. Відповідно до п. 1 даного договору та додатку №2 до нього предметом лізингу є автомобіль марки ЗАЗ Sens 1.3 S. Згідно з пп. 9.2, 9.5 цього договору набуття у власність (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати позивачем платежів, передбачених п. 9.1 даного договору. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між позивачем та відповідачем Договору купівлі-продажу предмета лізингу (а.с.6-13). 04.05.2014 року відповідач за актом приймання-передачі предмета лізингу передав позивачеві транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ Sens, 2014 року випуску (а.с.14). 23.07.2015 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено додаткову угоду до Договору фінансового лізингу №008403, згідно з п.1 якої позивачеві надано право достроково здійснити сплату акційної суми лізингових платежів в розмірі 36 000 грн. та встановлено викупну вартість товару (предмета лізингу) в розмірі 1254,75 грн. У п.2 цієї Додаткової угоди зазначено, що в разі повного виконання умов договору та Додаткової угоди клієнту буде надіслано акт виконаних робіт. З моменту підписання акту, у сторін відсутні будь-які претензії до Договору. Також згідно п. 2 Додаткової угоди в разі дострокового закриття Договору відповідач бере на себе всі обов`язки по передачі предмету лізингу у власність позивачеві (а.с.14 зворот). Як вбачається з копій квитанцій наявних в матеріалах справи на виконання вказаних умов додаткової угоди позивач 29.07.2015 року в повному обсязі виконав свої обов`язки по сплаті лізингових платежів та викупної вартості транспортного засобу (а.с16-21). 09.10.2020 року позивач надіслав відповідачу засобами поштового зв`язку письмову заяву, в якій просив виконати умови щодо передачі йому у власність автомобіля, однак вказане відправлення повернулося з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.22-23). За результатами пошуку обтяження та їх зняття вбачається, що на спірний автомобіль накладено арешт (а.с.25 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 статті 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Як визначено ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягали згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 та ч.1 ст. 209 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. У відповідності до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 (далі - Порядок), - документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» досягнуто домовленості по всім істотним умовам договору купівлі-продажу, позивачем виконано умови договору, відповідач в свою чергу не виконав взяті на себе зобов`язання щодо передачі у власність позивачеві права власності на автомобіль, а арешт на майно боржника - відповідача, в тому числі і на спірний автомобіль, накладено після виконання позивачем умов договору, за таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. У відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріали справи містять ордер на надання правничої (правової) допомоги, оскільки відсутні документи, які б підтверджували витрати на правову допомогу, вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. Враховуючи вище викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. Керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: partial