Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер племінник позивача - [PERSON]. Його мати [PERSON] померла, коли [PERSON] було три роки. Після його смерті відкрилася спадщина на земельний пай [NUMBER], що знаходиться на території Миколаївської сільської ради за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка. Для оформлення спадщини позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] їй відмовлено, про що видано відповідну постанову від 14 листопада 2017 року, оскільки заявником не надано до нотаріальної контори документи, що підтверджують родинний зв'язок між нею та спадкодавцем. Вказує, що [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами, однак документ на підтвердження цього факту втрачений. Останнє змушує позивача звернутися із зазначеним позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви. У судове засідання 04 травня 2018 року не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення позову не заперечив. Відзив на позов не подавав. Представником третьої особи надано суду заяву, згідно з якою останній просив розглядати справу у відсутність представника. Не заперечив проти задоволення позову. Судом в судовому засіданні 20 лютого 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від Новомосковської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON], отриману судом 16 березня 2018 року. Також, 02 травня 2018 року допитано свідків позивача - [PERSON], [PERSON] Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Березове Нікольського району Вологодської області народився [PERSON]. Матір'ю вказана [PERSON] /а.с.8/. 02 лютого 1970 року [PERSON] укладено шлюб із [PERSON], після якого позивач змінила прізвище на [PERSON] /а.с.9/ 05 лютого 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с.9/. [PERSON] народилася [INFO] в с. Березове Нікольського району Вологодської області /а.с.6/ На підставі рішення загальних зборів КСП «Колос» від 09 лютого 2000 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай [NUMBER] /а.с.10/. В судовому засіданні свідки [PERSON] показала, що [PERSON] є її свекрухою. [PERSON] був племінник свекрухи. В 1997 року вона уклала шлюб з сином [PERSON] Під час спілкування з [PERSON] та [PERSON], вони особисто їй повідомляли, що [PERSON] є сином сестри [PERSON] [PERSON] тісно спілкувалася з [PERSON] [PERSON] казав на [PERSON] - тітка. Стосунки вони підтримували добрі. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є двоюрідним братом її матері. [PERSON] є її бабуся. Її дядько - [PERSON] проживав з бабусею. Інколи, коли у нього виникали особисті відносини з жінками переїжджав проживати до іншого місця. [PERSON] казав на [PERSON] - тітка. Стосунки вони підтримували добрі. Вона часто до них приїздила. На підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів № 6 від 05 березня 2001 року, 12 березня 2001 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 3,770 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] /а.с.11/. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13780. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 вересня 2013 року, земельна ділянка має кадастровий номер [NUMBER] /а.с.18-19/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.7/. З матеріалів отриманої судом копії спадкової справи, наданих доказів вбачається, що [PERSON] на момент смерті постійно проживав з [PERSON] /а.с.17/. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини 18 березня 2003 року та 14 листопада 2017 року видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON] Листом нотаріуса від 14 листопада 2017 року № 2577/02-14 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки нею не були надані документи, які є доказом родинних відносин між нею та померлим /а.с.12/. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору щодо наявності та обсягу спадкових прав позивача. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). За п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд виходить з того, що надані докази у їх сукупності, які підтверджують місце та дату народження [PERSON], її дошлюбне прізвище, місце народження [PERSON], ім'я та по батькові матері [PERSON], вік [PERSON], покази свідків вказують на те, що [PERSON] був рідним сином сестри [PERSON], тобто - племінником останньої, а [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] Встановити факт родинних відносин іншим шляхом неможливо. Встановлення означеного факту необхідне заявнику для отримання спадщини, права заявника не визнаються відповідачем та третьою особою. Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що наявними в справі доказами підтверджено наявність родинних відносин між позивачем та померлим. Встановлення даного факту необхідно заявнику для відновлення невизнаних прав, внаслідок чого позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про право власності суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Оскільки [PERSON] помер в 2002 році, застосуванню до даних спадкових відносин підлягають норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За ст.530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). За ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. За ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо: він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем за життя права на пай, його реалізацію шляхом отримання земельної ділянки - спірного майна, враховуючи, що позивач своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом вказано відсутність доказів на підтвердження родинного зв'язку, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом - відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлому в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved