Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений договір про фінансовий лізинг №00002335 від 27 вересня 2010 року, відповідно до якого позивач зобов»язався передати у розпорядження відповідача об»єкт лізингу транспортний засіб типу «VW Sciroko:0TFSI», 2010 року виробництва, шассі № WVWZZZ13ZBV011639, двигун №CCZ 091362, а відповідач зобов»язався прийняти об»єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід»ємну частину договору на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 39 000 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму еквівалентом 15\~600 доларів США. Крім того, вказував, що відповідно до положень п.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід»ємну частину договору, забов»язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Посилаючись на умови лізингу, ст..ст. 526, 625 ЦК України, вказував, що відповідач з квітня 2013 року почав порушувати свої зобов»язання за договором щодо виплати лізингових платежів виплачуючи їх з порушенням строків погоджених в плані відшкодування, а з січня 2014 року взагалі перестав виконувати свої зобов»язання за договором не сплативши лізингові платежі за січень та лютий 2014 року і загальна сума невиконаних грошових зобов»язань відповідача за несплаченими лізинговими платежами на день подання позовної заяви складає 10711,34 грн. Крім цього вказував,що у зв»язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов»язань йому надсилалися нагадування і разом з третім нагадуванням відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об»єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору і датою припинення цього договору є 20 лютого 2014 року. Об»єкт лізингу і досі не повернуто, а тому вважав, що підлягають до відшкодування збитки завдані у зв»язку із припиненням та порушенням умов договору. Однак,об»єкт лізингу не було повернено відповідачем і зобов»язання з оплати заборгованості за договором відповідачем не виконані. Провівши певні розрахунки, кінцевим результатом яких є сума позову, просив стягнути з відповідача на його користь 244\~713,84 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задоволити. Крім цього, пояснив, що добровільно вирішити даний спір відповідач не бажає, не дивлячись на всі прийняті міри щодо позасудового вирішення даного спору. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджено розпискою про отримання ним судової повістки, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, вказаною в позовній заяві, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Крім цього при вирішенні питання про можливість розгляду даної справи в порядку ст.. 224 ЦПК України суд виходить з того, що у справі є заява батька відповідача про те, що він за дорученням сина отримує його кореспонденцію. Ним отримана повістка на ім»я сина про явку до суду на 13 січня 2015 року, а також було відомо про наступне судове засідання, що стверджено його клопотанням про відкладення справи через те, що його син «тільки недавно зміг домовитися про захист своїх інтересів у суді зі своїм представником». За таких обставин суд вважає, що відповідач двічі був повідомлений належним чином про дати судових засідань. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину якщо інше не встановлено законом, а відповідно до вимог ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державні реєстрації, а також право чинів, для яких не додержання письмової форми має наслідком їх недійсності. Не додержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідку його недійсності (ч.1 ст. 218 ЦК України). Судом встановлено, що дійсно мають та мила місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, що стверджено копіями договору про фінансовий лізинг між ТОВ «Порше Лізинг України» та [PERSON], загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, ату прийому-передачі предмету лізинг, рахунку фактури №00172404 від 2 січня 2014 року, рахунку фактури №00178156 від 3 лютого 2014 року.

Outcome: approved