Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та відомості про батька з актового запису про народження [PERSON] №120 від 09.08.2018 року, складеного Голопристанським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Херсонській області та внести відомості про батька [PERSON] , [INFO] та внести зміни в прізвищі дитини на « [PERSON] » та по батькові на « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі РАЦС Біляївського РУЮ Одеської області. Відносини у шлюбі між ними не склалися і на початку 2016 року вони припинили шлюбні стосунки. З 2018 року у нього склалися шлюбні відносини з [PERSON] , з якою він проживав у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Про те, що він є біологічним батьком дитини він дізнався у листопаді 2018 року. Посилаючись на те, що на час зачаття дитини він проживав разом з [PERSON] , а тому просить суд визнати його батьком дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позивач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась хоча про час слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчить її підпис на поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає заяву відповідача про визнання позову, оскільки вона суперечить закону виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 129 СК України\~передбачає, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Позивач вважаючи себе батьком дитини пред`явив відповідний позов. В п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням всіх обставин у справі. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копію свідоцтва про шлюб укладений 19 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] [INFO] , відповідно до якого його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 8). Згідно ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів батьківства позивача по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] відносно якої просить суд визнати своє батьківство, а саме кровного споріднення на підставі висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи, клопотання про призначення експертизи до суду також не подав, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Оскільки кровне споріднення позивача по відношенню до дитини не встановлено, а тому підстав для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини також не має.

Outcome: dismissed