Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є його біологічним батьком, який проживав з його мамою в зареєстрованому шлюбі з 11.07.1992 р. до 21.08.2009 р. Однак їх спільне життя не склалося і за ініціативою матері шлюб було розірвано. Після розлучення він проживав з мамою та перебував на її повному матеріальному утриманні. В свою чергу батько коштів на утримання сина добровільно не надавав, а тому аліменти на утримання сина були стягнуті за рішенням суду. На даний час позивач є студентом 1 го курсу Національної академії внутрішніх справ (денна форма навчання). Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, а фінансовий стан матері не дозволяє в повному обсязі забезпечити його усім необхідним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 22.02.2019 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст.\~19\~ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим\~ст. 178 ЦПК, 02.05.2019 р. подав до суду відзив на позов, в якому він вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки він є інвалідом армії третьої групи професійного захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби та потребує постійного медикаментозного лікування, має на утриманні дружину та малолітню дитину. В свою чергу, позивач навчається на повному бюджетному утриманні, отримує стипендію, проживає в гуртожитку, а тому, на його думку, на проживання та на дорогу йому не потрібно витрачати кошти. 14.05.2019 р. позивачем, в силу вимог ст. 179 ЦПК України, було подано відповідь на відзив, в якому останній просив задовольнити його вимоги в повному обсязі, додавши, що відповідач є його біологічним батьком, який після розірвання шлюбу з матір`ю належним чином його не утримував. А тому кошти на утримання позивача лягли на плечі матері,яка на даний час не взмозі забезпечити його всім необхідним самостійно. В свою чергу, відповідач, крім мізерних аліментів, більше ніякої допомоги не надавав. При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що він дійсно навчається на бюджетній основі, однак грошового забезпечення у вигляді стипендії, на сьогоднішній день на його утримання не вистачає, оскільки йому потрібні кошти на переїзд з одного приміщення академії до іншого, потрібні кошти на переїзд до тих місць, куди його направляє командування під час масових заходів та інших видів служби. Крім того, як зазначає позивач, йому потрібні кошти на придбання різного роду зошитів та додаткової літератури, засобів особистої гігієни. Піти на роботу для отримання додаткових коштів позивач не має змоги, оскільки не має права працювати під час денного навчання в академії та не має часу в зв`язку дуже стислим графіком навчання, самопідготовкою та чергуваннями. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує,просить суд їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову не визнає. В силу вимог ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.08.2009 р. було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 06.08.2011 р. Від шлюбу вищевказані особи мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З довідки Національної академії внутрішніх справ № 02-10 від 10.01.2019 р. вбачається, що [PERSON] навчається на першому курсі академії на денній формі навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання з 23.07.2018 р. по 30.06.2022 р. Листом від 10.01.2019 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою в добровільному порядку надавати матеріальну допомог на його утримання. Однак, листом від 04.02.2019 р., посилаючись на обставини, викладені в відзиві на позов, просить врахувати його стан здоров`я та ситуацію, в якій він опинився в зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності та в подальшому допомогти йому фінансово на підтримання його здоров`я. Крім того, з матеріалів наданих відповідачем встановлено, що він з 13.07.2013 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого має доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20\~постанови від 15.05.2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи, що син сторін по справі продовжує навчання, а отже потребує матеріальної допомоги, однак відповідач в добровільному порядку її не надає, хоча має таку можливість, суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, та враховуючи інтереси повнолітньої дитини, яка перебуває на утриманні лише матері, продовжує навчання на денній формі навчання та не має змоги працювати, несе додаткові витрати пов`язані з навчанням, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і на період навчання до 30.06.2022 р., але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судових витрат, то згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved