Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що почувши від сторонніх осіб про опубліковану в № 20 (944) від 19.05.2016 року інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» статтю щодо сільського голови с. Будилка Лебединського району Сумської області [PERSON], він дізнався, що його впізнали як фігуранта статті, зазначеного як «один дуже серйозний місцевий житель», після чого 13.02.2017 року звернувся до редакції газети із заявою № 95, в якій, просив опублікувати спростування відомостей, опублікованих в статті «Голова Будилки», оскільки у відповідача не має доказів того, що зазначені відомості відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та не перевірялись автором статті і редактором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що дана стаття містить завідомо недостовірну інформацію про село, про сільського голову та позивача, що будильчани вибрали сільським головою хорошого дбайливого чоловіка, а самого [PERSON] висвітлено в негативному вигляді. Проте, відповідач листом від 22.02.2017 року відмовив у задоволенні його вимог. Крім викладення відомостей, які на думку позивача не відповідають дійсності, він вважає, що стаття порушує його особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, тому звернувся до суду і просив визнати відомості статті «Голова Будилки», опублікованої в газеті «Будьмо разом» № 20 (944) від 19.05.2016 року, недостовірними, зобов?язати відповідача їх спростувати та надати йому право на відповідь на дану статтю. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, проте пояснив суду, що під час розгляду справи дізнався що до публікації статті і відповідно до спричинення шкоди правам та інтересам позивача також причетні сільський голова [PERSON] та коеспондент газети [PERSON], після чого уточнив свої вимоги. Представник відповідача - тижневика «Будьмо разом» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи це тим, що Лебединським районним судом в минулому вже було відмовлено позивачеві в задоволенні вимог щодо визнання дій газети протиправними; тим, що стаття опублікована за матеріалами інтерв»ю позаштатного кореспондента газети [PERSON] з Будильським сільським головою і не містить офіційної інформації, а викладені в ній вислови журналіста, які оспорює позивача є оціночними судженнями. Також вона мотивувала свої заперечення тим, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що спірною публікацією були порушені його права свободи та інтереси, не зазначено яким саме чином публікація завдала шкоди його правам та законним інтересам чи завадила їх реалізації, а надані позивачем фото-, відео- та аудіозаписи не містять інформації, яка стосується порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів позивача. Відповідач [PERSON] показав, що є позаштатним кореспондентом Лебединської газети «Будьмо разом», частину своїх публікацій підписує псевдонімом [PERSON]. В 2016 році за дорученням редактора газети щодо висвітлення життя громадян в населених пунктах Лебединського району він спілкувався з Будильським сільським головою і за матеріалами отриманого ним інтерв»ю, викладеного ним в формі бесіди в 2016 році була опублікована стаття «Голова Будилки». При цьому спричинити шкоду іншим будь - яким особам він під час створення статті намірів не мав, негативу чи докорів нікому не висловлював, конктерних осіб не зазначав і прізвищ не вказував. Крім слів сільського голови в основу статті були покладені факти, побачені журналістом на власні очі та описані іншими мешканцями с. Будилка. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову також заперечила, пояснила суду, [PERSON] працює сільським головою с. Будилка Лебединського району Сумської області, неодноразово спілкувався з кореспондентом газети «Будьмо разом» [PERSON] і обговорював з ним питання суспільного життя с. Будилка. За матеріалами їх бесіди в 2016 році була опублікована стаття. При цьому сільський голова офіційного інтерв»ю не надавав, вчинити шкоду іншим будь - яким особам намірів не мав і вважає, що своїми діями шкоди не спричинив. Допитана як свідок представник сільського голови [PERSON] показала суду, що працює юристом і зокрема обслуговує потреби Будильської сільської ради,підтвердила, що [PERSON] неодноразово звертався до Будильської сільської ради та до інших державних органів та до органів самоврядування з різноманітними заявами та скаргами, чи є в с. Будилка інші особи, які зверталися частіше від [PERSON] їй невідомо. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є працівниками Лебединського районного суду, знають позивача як особу, яка неодноразово зверталася до суду з заявами, скаргами та позовами до Будильської сільської ради та до інших державних органів, чи є в с. Будилка інші особи, які зверталися частіше від [PERSON] свідкам невідомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є мешканцем с. Будилка, в 2016 році читав в тижневику «Будьмо разом» статтю щодо сільського голови цього населеного пункту та вважає, що дії останнього описані більш позитивно, ніж він заслуговує, так як сільський голова тривалий час не задовільняв вимоги свідка щодо вирішення земельних питань і лише завдяки [PERSON] це питання було вирішено на користь свідка. З тексту статті (а.с. 3), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 19.05.2016 року в тижневику «Будьмо разом» вийшла стаття «Голова Будилки» про сільського голову [PERSON], його діяльність, здобутки та авторитет в селі. З заяви (а.с. 4), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 13.02.2017 року [PERSON] звернувся до редактора газети «Будьмо разом» [PERSON] із заявою, в якій зазначив, що у номері 20 (944) від 19.05.2016 року була опублікована стаття «Голова Будилки», яка містить завідомо недостовірну та не підтверджену інформацію; що у редакції відсутні докази про написане; що наведена в статті поговірка потребує пояснень; що сільський голова під диктофонний запис давав [PERSON] іншу інформацію, ніжє викладена в газеті; що інформація про одного дуже серйозного місцевого жителя висвітлена ганебно; що думка про те, що судові засідання, комісії, зустрічі за наслідками звернень позивача забирають досить багато часу, підволікають від повсякденної роботи та подеколи навіть частково паралізують роботу сільської ради є брехнею; що хоч в статті не названо прізвища позивача та його імені, громада Будилки, включаючи працівників сільради, працівники різних владних інстанцій, включаючи суд та правоохоронні органи, впізнали його в статті по його зверненнях до зазначених осіб та інстанцій; що [PERSON] не давав газеті «Будьмо разом» інтерв'ю. Оскільки на думку позивача редакція «Будьмо разом» не має доказів того, що опубліковані нею в статті «Голова Будилки» відомості відповідають дійсності, позивач просить опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою, так як дана інформація принижує його честь та гідність. З листа (а.с. 5), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що редактор газети «Будьмо разом» на заяву № 95 від 13.02.2017 року надав відповідь позивачу за вих. № 2 від 22.02.2017 року, в якій пояснив, що згідно закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; що позивачем не зазначено та не надано жодних доказів порушення тижневиком його цивільних, особистих немайнових прав, не вказано яким чином було завдано шкоди його соціально-економічним, політичним та особистим правам ї законним інтересам, а тому його вимоги щодо спростування та забезпечення права на відповідь виконані бути не можуть. З листа (а.с. 38), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що редакція газети 28.12.2016 року зверталась до [PERSON] з проханням підтвердити факт надання інтерв»ю. З листів та реєстрів (а.с. 42-43, 89, 104-105, 117-118, 151-153, 171), досліджених в судовому засіданні вбачається, що звернення позивача до Будильської сільради вчиняються регулярно і сільрада неодноразово надавала письмові відповіді на звернення [PERSON] З квитків (а.с. 173), досліджених в судовому засіданні вбачається, що вартість проїзду по маршруту м. Лебедин - с.Будилка коштує 8.00 грн. Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована, позовні вимоги пов'язані з цивільними правовідносинами, що витікають із особистих немайнових прав фізичної особи і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] почувши від сторонніх осіб про опубліковану в № 20 (944) від 19.05.2016 року інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» статтю щодо сільського голови с. Будилка Лебединського району Сумської області [PERSON], дізнався, що мешканці с. Будилка впізнали позивача як фігуранта статті, зазначеного як «один дуже серйозний місцевий житель», після чого 13.02.2017 року звернувся до редакції газети із заявою № 95, в якій зазначив, що на його думку стаття містить завідомо недостовірну та не підтверджену інформацію про нього, про сільського голову та про Будильську сільську раду і в редакції відсутні докази про зазначену інформацію а редактор не перевіряв, напевно особисто вигадав і написав про порядок і чистоту на вулицях с. Будилка; про те, що депутати сільради є однодумцями, які спроможні підтримувати і розвивати життя громади в селі на належному рівні; що будильчани вибрали сільським головою хорошого дбайливого чоловіка. Крім того, позивач повідомив редактору, що сільський голова не давав газеті інтерв»ю, а самого [PERSON] висвітлено в негативному вигляді і просив опублікувати в наступних номерах тижневика спростування відомостей, викладених в зазначеній статті. При цьому на думку позивача недостовірність інформації щодо порядку і чистоти на вулицях с. Будилка на думку позивача спростовуються рішеннями офіційних осіб та правоохоронних органів, прийнятими за його зверненнями, зробленими ним диктофонними записами і отриманими листами. Крім викладення відомостей, які на думку позивача не відповідають дійсності, ганьблять його його честь, гідність і ділову репутацію під час розгляду позову дійшов до висновку, що сільський голова [PERSON] та кореспондент [PERSON] також причетні до публікації статті та відповідно до спричинення шкоди правам та інтересам позивача. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін, показами свідків та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно вимог ч.1 ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в с суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Згідно вимог ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно вимог ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформацією про фізичну особу (персональними даними) є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що в опублікованій в № 20 (944) від 19.05.2016 року інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» статті «Голова Будилки» про [PERSON] викладено відомості, які не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність і ділову репутацію позивача; що позивач має право на спростування зазначеної інформації, а дії відповідачів є протиправними, такими що порушили особисті немайнові права [PERSON] При цьому, суд враховує, що з тексту позовної заяви та з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні вбачається, що його основні немайнові права були порушені тим, що в статті «Голова Будилки», зокрема, описується діяльність сільського голови с. Будилка з позитивного боку, ставиться йому в заслугу дії по благоустрою села та критично оціюється поведінка позивача. Проте, на думку суду, позивач не повідомив та не довів в судовому засіданні яким саме чином інформація про заслуги сільського голови і успіхи в благоустрої населеного пункту, публікація інтерв»ю сільського голови в газеті та критична оцінка дій самого [PERSON] порушили його основні немайнові права, тобто яким чином вони завдали шкоди його соціально-економічним, політичним та особистим правам і законним інтересам, чим завадили їх реалізації і яким чином він мав на увазі їх поновити, звернувшись до редакції газети з позовом. Крім того, з тексту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги обгрунтовуються тим, зокрема, щостаття містить посилання на інтерв»ю, якого Будильський сільський голова не надавав, а в той же час, в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] повідомила суду, що останній хоч і не надавав офіційного інтерв»ю, проте неодноразово спілкувався з кореспондентом [PERSON] і обговорював з ним питання суспільного життя с. Будилка. При цьому допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив покази представника [PERSON] і в свою чергу показав, що під час створення статті він спілкувався з Будильським сільським головою і написав статтю «Голова Будилки» за матеріалами отриманого ним інтерв»ю, викладеного ним в формі бесіди та на основі фактів, побачених журналістом та описаних жителями с. Будилка. В той же час, суд бере до уваги заперечення представника тижневика «Будьмо разом» в тій частині, що викладені в статті вислови журналіста, які стосуються одного дуже серйозного місцевого жителя, який, мабуть, щиро вболіваючи за громаду свого рідного села, прямо таки закидає різні владні інстанції розмаїтими скаргами, заявами, зверненнями та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадівських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики. І таких «бумаг», яких нині офіційно в різних органах зареєстровано чималенько. їх розгляд на судових засіданнях, комісіях, зустрічах тощо, на жаль, забирає досить багато часу, підволікає від повсякденної роботи та подеколи навіть частково паралізує роботу сільської ради» є оціночними судженнями, оскільки ці доводи грунтуються на вимогах чинного законодавства - зокрема на ст. 30 Закону України «Про інформацію». При цьому суд враховує те, що у вищевикладеному вислові кореспондента відсутні образи та фактичні дані про особу позивача, проте мають місце суб»єктивна думка і погляди автора статті та критична оцінка дій особи, яка щиро вболіваючи за громаду свого рідного села, часто звертається до різних владних інстанцій з розмаїтими скаргами, заявами, зверненнями та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадівських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому. Також, суд бере до уваги, що вислів «вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики» на який звертає увагу позивач не містить, відомостей про дату, час чи місце події, про спосіб та результати дії особи, які можуть бути скасованими, що на думку суду дає підстави вважати його оціночним судженням. Крім того, суд враховує, що в той час як позивач просить визнати недійсними і як наслідок спростувати відомості, викладені у вислові «закидає різні владні інстанції розмаїтими скаргами, заявами, зверненнями та судовими позовами стосовно роботи сільського голови, сільрадівських спеціалістів та роботи сільської ради в цілому, позивачем особисто надано в судове засідання (а.с. 42-43, 89, 104-105, 117-118, 151-153, 171), які підтверджують, що саме [PERSON] є одним із мешканців с. Будилка, який неодноразово звертався до державних органів та суду з приводу недоліків в роботі Будильської сільської ради, очолюваної сільським головою [PERSON] Такаким чином, в судовому засіданні позивачем було доведено, що він відіграє певну роль в суспільному житті с. Будилка, тобто є публічною фігурою, а згідно положень Декларації про свободу політичних дебатів в засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи та згідно Резолюції 1165(1998) Парламентської асамблеї Ради Європи політичні діячі можуть потенційно зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу виконання своїх функцій і межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою ніж окремої пересічної особи, що вони повинні усвідомлювати. Тому суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено факту порушення прав позивача відповідачами і в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed