Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті, спадщину прийняв позивач, однак він не має можливості отримати свідоцтва на спадщину на земельну частку (пай), що належала [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Тому вимушений звернутися до суду про визнання права на земельну частку (пай). Представник позивача подав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав та просить справу розглядати без його участі. Відповідач - Новоушицька районна державна адміністрації подала до суду заяву у якій визнала позовні вимоги та просить справу розглядати без участі представника. Відповідач - територіальна громада в особі Куражинської сільської ради подала до суду заяву у якій визнала позовні вимоги та просить справу розглядати без участі представника. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO] року віднесена до списку громадян, яким видавалися державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів в бувшому КСП «Світанок» с.Куражин під №108, що підтверджується розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 25 серпня 2004 року №358/04-р. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Куражинською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області 21 квітня 2001 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Куражинською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області 21 квітня 2001 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Позивач є онуком [PERSON], що підтверджується дослідженими судом документами. За повідомленням приватного нотаріуса від 31 січня 2014 року №96/01-16, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно (земельну ділянку (пай)) після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано після смерті спадкодавці. Згідно довідки Куражинської сільської ради від 16 вересня 2013 року №1160 [PERSON] на праві власності належав земельний пай, що знаходиться в с.Куражин Новоушицького району, [PERSON] є спадкоємцем за законом, який вступив в управління спадковим майном з [INFO] року. Згідно повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №267/01-21 від 14 лютого 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 13 липня 2001 року за №506/01 заведена спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла, [INFO] року, спадкоємець за законом є її чоловік [PERSON]. Заповітного розпорядження стосовно свого майна спадкодавець не залишила. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] була фактично прийнята спадкоємцем, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до вимог ст.529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст.549 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину та на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - земельну ділянку, що знаходиться на території Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, що належала померлій [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після її смерті. У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved