Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що відповідно до наказу №13 від 19.08.2008 року він був призначений на посаду директора фірми «Олімп» у формі ТОВ з 19.08.2008 року. На займаній посаді він працює з 19.08.2008 року і продовжує працювати на день подання позову. В період з 19.08. 2008 року по 31.12.2012 року йому була встановлена заробітна плата в розмірі 4000 гривень, а починаючи з 01 січня 2013 року заробітна плата становить 6000 гривень. За весь період роботи на фірмі він постійно недотримував належну йому заробітну плату у зв»язку з нестачею грошових коштів. Станом на 01 січня 2017 року відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 305511,43 гривень. Тому просив стягнути за відповідача вказану заборгованість по заробітній платі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, заперечень на позовну заяву не мала. В суді встановлено, що відповідно до наказу №13 від 19.08.2008 року позивач був призначений на посаду директора фірми «Олімп» у формі ТОВ з 19.08.2008 року (арк.с.7). На займаній посаді він працює з 19.08.2008 року і продовжує працювати на день подання позову. В період з 19.08. 2008 року по 31.12.2012 року [PERSON] була встановлена заробітна плата в розмірі 4000 гривень, а починаючи з 01 січня 2013 року заробітна плата становить 6000 гривень(арк.с.8,11). За весь період роботи на фірмі позивач постійно недотримував належну йому заробітну плату у зв»язку з нестачею грошових коштів. Станом на 01 січня 2017 року відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 305511,43 гривень(ар.с.14,15). Вказана сума заборгованості не оспорювалася представником відповідача. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості заробітної плати в розмірі 305511 грн. 43 коп. є обґрунтованими, доведеними та не оспорюються відповідачем і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в дохід держави.

Outcome: approved