overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов і свої вимоги мотивує тим, що є власником домоволодіння по [ADDRESS]. Без належних дозволів збудував тамбур «а1», навіс «Г», фундамент «буд». Вказана споруда була збудована без порушення будівельних норм. Усі заходи зареєструвати споруди виявилися марними. Відтак вимушений звернутися до суду, а тому просить визнати право власності на зазначене майно, що необхідно для реєстрації права власності. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача позов не визнав, оскільки рада є неналежним відповідачем. Треті особи погодилися з позовом та зазначили що спірні споруди розташовані у бік їх ділянки і не заважають їм. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку і земельної ділянки площею 0,039 га по [ADDRESS]. Без належних дозволів позивач на земельній ділянці при будинку збудував тамбур «а1», навіс «Г», фундамент «буд». Будівництво вказаних споруд здійснено без порушень будівельних та протипожежних норм. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються свідоцтвом про право власності, договором купівлі-продажу, технічним паспортом, висновком експертного будівельно-технічного дослідження з додатками №728, листом Інспекції ДАБК у Сумській області. /а.с.11-13, 18-33/. Власники домоволодіння вул. Ушакова, 15 у м.Суми не мали заперечень, щодо зазначених будівель. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 16, 328, 331, 375, 376 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 16, 328, 331, 375, 376 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відтак слід визнати за позивачем право власності на новостворене майно тамбур «а1», навіс «Г». Разом з цим слід лише визнати право власності на будівельні матеріали використані у будівництві фундаменту «буд», оскільки фундамент не набув властивостей споруди на яке можливо встановити право власності. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розміщеним за адресою: [ADDRESS], та стягнути сплачений судовий збір. Позовні вимоги вмотивовані тим, що в 1992 році відповідачу, у зв'язку з прийняттям на роботу в Санаторій, для тимчасового проживання була надана кімната [ADDRESS], який в подальшому зареєструвався за даною адресою, проте починаючи з червня 2013 року в зазначеній кімнаті не проживає, забравши всі свої особисті речі. Комунальні послуги не сплачує, наміру щодо вселення в кімнату не проявляє, саме ці підстави стали причиною звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Судова повістка на ім'я відповідача повернулася до суду, так як за вказаною адресою він не проживає. Відповідно до абз.5 ч. 5 ст. 74 ЦПК Українивважається, що він був повідомлений належним чином. Оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS], є відомчим та знаходиться на балансі дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім.Пирогова» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (а.с.4-11). [PERSON] було передано для тимчасового проживання кімната [ADDRESS], який зареєструвався за вище вказаною адресою. На даний час відповідно до акту №2/1 від 31.05.2013 та акту № 2/2 від 29.08.2014 року обстеження приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) у вищевказаній квартирі [PERSON] не проживає. З 2013 року відповідач добровільно забрав свої речі і виїхав з місця реєстрації, комунальні послуги не сплачує. (а.с. 12, 13) Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. За таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачка понад шести місяців без поважних причин не проживає у зареєстрованій квартирі. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що відповідачка є наймачем койко-місця у трьох місцевій кімнаті у блоці № 20 у гуртожитку по [ADDRESS], яка зареєстрована у кімнаті, але не мешкає приблизно з 2013р. Частина вказаного гуртожитку на підставі рішення ММР прийнята в міську комунальну власність. Також наявна заборгованість за послуги з оплати комунальних послуг у сумі 4523,68 грн.Більше півроку відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, не мешкає в ньому, за комунальні послуги не сплачує. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування койко-місцем у кімнаті [ADDRESS], стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору. Представник позивача до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти задоволення рішення заочно не заперечував. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з рішенням Маріупольської міської ради № 6/27-3025 від 16.04.2013р., частина гуртожитку, розташованого у [ADDRESS], належить до міської комунальної власності (а.с. 6-7). Згідно з особовим рахунком № 1315 ККП КК «Приморська», [PERSON], [INFO]., прибула на постійне місце мешкання 28.01.2009р.на койко-місце у трьох місцевій кімнаті у блоці № 20 у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до Акту складеного комісієюДепартаменту міського майна ММР від 21.08.2017 р. блок № 20 у гуртожитку по [ADDRESS], складається з двох кімнат, у тримісній кімнаті також зареєстрована [PERSON]., яка не мешкає у кімнаті з 2013 року (а.с. 8). Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про поділ домоволодіння [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.11.1994р. Інша половина домоволодіння належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2002р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 39, на тій підставі, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги один до одного та злагоди в сім'ї. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності не заперечила проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 09.06.2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.06.2006 року, серія [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб та сім'ю,. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, те, що сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 19 серпня 1989 року Олексіївською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 5, на тій підставі, що спільне життя з відповідачем не склалось через взаємне нерозуміння один одного, несумісність характерів та різні погляди на життя. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи заяву представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 19 серпня 1989 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Олексіївською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.01.2015 року, серія [NUMBER] (а.с. 6). Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Причина розпаду сім'ї - взаємне нерозуміння один одного, несумісність характерів та різні погляди на життя. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, те, що сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, між ними відсутній майновий спір суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 вересня 2012 року Веселівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 3, на тій підставі, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, протягом останніх двох років відносини між сторонами по справі суттєво погіршились, відповідачка не бажає вести домашнє господарство, займатися побутом дбати про інтереси сім'ї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Розривати шлюб через органи РАЦСу відповідачка не погодилась, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони 28.09.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Веселівською сільською радою Бобринецького району, Кіровоградської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.2014 року, серія [NUMBER] (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Причина розпаду сім'ї - небажання відповідачки вести домашнє господарство, займатися побутом, дбати про інтереси сім'ї, відсутність злагоди, взаєморозуміння, підтримки. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, те, що сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, між ними відсутній майновий спір, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї 19.11.2011 року, актовий запис № 3937, на тій підставі, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, внаслідок чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги один до одного та злагоди в сім'ї. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності не заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 19.11.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3937, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.11.2011 року, [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Причина розпаду сім'ї -різні погляди на життя та побудову сімейних стосунків. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, те, що сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи їх тим, що останній в порушення умов кредитного договору № 002-10018-180806 від 18.08.2006 року, укладеного між сторонами допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 06.11.2014 року становить 1090,21 грн. Оскільки відповідач порушує взяті на себе вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість та судові витрати у справі на його користь. Представник позивача в судове засідання не з»явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З договору №002-10018-180806 вбачається, що 18.08.2006 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір № 002-10018-180806, згідно якого, позивач надав відповідачеві кредит у сумі 1771,00 грн., а відповідач в свою чергу мав би сплачувати за користування кредитом проценти, виходячи зі ставки 10% в рік та сплачувати за обслуговування кредитної заборгованості плату в розмірі 2.99% в місяць. З розрахунку заборгованості (а.с.8) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 06.11.2014 року 1090,21 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту 543,09 грн., заборгованість за відсотками - 17,62 грн., заборгованість за комісіями - 529,50 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини зазначені у позові знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 243,60 грн.

Outcome: approved