Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2017 р., [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Потерпілий [PERSON] , у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, в період з 10.06.2017 по 26.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2». Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 9 440 грн. 20 коп., ним було проведено на лікуванні 16 ліжко-днів. Оскільки витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, позивач просить суд стягнути з [PERSON] кошти, витрачені Білоцерківською міською лікарнею №2 на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в розмірі 9 440 грн. 32 коп. та судові витрати. Представник позивача - Білоцерківської місцевої прокуратури у засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представник позивача - Білоцерківської міської ради Київської області та КНП БМР Білоцерківської міської лікарні №2, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Білоцерківська міська рада Київської області подали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали, одночасно зазначили, що пунктом 1 рішення Білоцерківської міської ради від 24.05.2018 року №2243-52-VII «Про створення Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2»» створено Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2»» шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2». Пунктом 1.3 розділу 1 Статуту комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2», затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 27.09.2018 року №2797-57-VII, підприємство БМР №2 (комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2») є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2». В судове засідання представник третьої особи- міського фінансового управління Білоцерківської міської ради Київської області, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2017 [PERSON] , було звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2017 близько 09 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по проспекту Князя Володимира зі сторони вул. Леваневського у напрямку до вул. Павліченко в м. Біла Церква Київської області, на регульованому перехресті проспекту Князя Володимира та вул. Шевченка в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п.2.3 (б) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п.10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 16.13 ПДР України, в якому зазначено: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед виконанням маневру повороту ліворуч не дав дорогу та допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, прямо через вказане перехрестя доріг, у напрямку до вул. Леваневського від вул. Павліченко в м. Біла Церква та мав перевагу в русі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосепидист [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] в період з 10.06.2017 по 26.04.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», що підтверджується довідкою, виданою лікарнею за № 03-05/422 від 05.03.2019. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 9 440 грн. 20 копійок. Проведено на лікуванні 16 ліжко-днів, що підтверджується довідкою від 05 березня 2019 року №03-05/422 (а.с.9). Ухвала Білоцерківського міськрайонного суду від 07.11.2017 набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому такі витрати суттєво зачіпають інтереси держави. КНП БМР Білоцерківська міська лікарня № 2 належить до комунальної власності, тобто перебуває у власності територіальної громади м. Біла Церква. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. У відповідності до статуту КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 27.09.2018 року №2797-57-VII, є закладом охорони здоров`я, що засноване на комунальній власності територіальної громади міста Біла Церква, в особі Білоцерківської міської ради. Згідно п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені Білоцерківською міською лікарнею № 2 на лікування потерпілої підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON] , а тому, суд, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн.40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved