Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим що [INFO] померла його мати [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] . Заповітів батьки не складали. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак постановою від 08.05.2018 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю документів про право власності на спадкове майно. Позивач зазначив, що на час смерті батькові належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , однак спадкодавець за життя не оформив право власності нього у встановленому порядку. Кожухар вказує, що фактично проживає в даному будинку з 1993 року та вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто належними чином прийняв спадщину, а тому просить суд визнати за ним в цілому право власності на вказане спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , дочка спадкодавця, подала суду заву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади, відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 3), а [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з довідки від 17.02.2021 № 27 Вістівського старостинського округу, за [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно із записом в погосподарській книзі № 9 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 18). З довідки від 17.02.2021 № 28 Вістівського старостинського округу слідує, що за [PERSON] , який помер [INFO] , згідно із записом в погосподарській книзі № 9 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно даних, що містяться в технічному паспорті (а.с. 8-11) дане домоволодіння складається з житлового будинку (літера «А»), сараю (літера «Б»), літньої кухні (літера «Ж»). вбиральні (літера «З»). Згідно довідки № 2668 від 08.12.2020, яку видано ФОП [PERSON] , інвентаризаційна вартість спірного домоволодіння становить 93 445,00 гривень (а.с. 12). З виписки з погосподарської вбачається, що спірний будинок належить до суспільної групи робітничий двір (а.с. 16). На момент відкриття спадщини цивільні правовідносини сторін були врегульовані Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під мовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 08.05.2018 нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки крім нього також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину 28.01.1997 року за № 5 звернувся син спадкодавця [PERSON] . Також у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. [PERSON] згідно довідки від 22.10.2020 № 500 Вістівського старостинського округу з 1993 року проживає по [ADDRESS] (а.с. 13). Тобто він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 6), а також витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його сини: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Враховуючи положення ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), їм відповідно належить по 1/2 частині спадкового майна. Спадкоємці, що в силу ст. 353 ЦК України (в редакції 1963 року) мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Будь-які інші особи, як мали б претензії до спадкового майна, відсутні. Дочка спадкодавця [PERSON] претензій до спадкового майна не має, про що зазначила в поданій суду заяві про визнання позову. [PERSON] , син спадкодавця, помер [INFO] (а.с. 5), жодних дій для прийняття спадщини ним не вживалося. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину належного спадкодавцю [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. В решті позову відмовити. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed