Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості у розмірі 24904092 долари США 04 цента та суму пені у розмірі 14671526 грн. 93 коп. /т. ІІ а. с. 202-203/. В обґрунтування позову вказано, що позивачем та ТОВ «ВКФ «З КОМ», яке змінило у подальшому назву на ТОВ «Фактор Ексім», було укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 11158105000, та на забезпечення виконання умов якого 20.11.2008 було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON] Оскільки умови договору з сторони позичальника не виконано, позивач просить суд стягнути з відповідачів - позичальника та поручителя - суму заборгованості за договором та пеню у солідарному порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі його вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив позов та просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідач ТОВ «Фактор Ексім» у судове засідання представника не направив, про час, дату і місце розгляду повідомлявся належним чином, проте про причини неявки до суду не повідомив, заяви, клопотання не подавав. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 04.06.2007 між ПАТ КБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ВКФ «З КОМ» (яке в подальшому було перейменовано в ТОВ «Фактор Ексім») укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 11158105000, за умовами якого ТОВ «Фактор Ексім» надано кредит у формі кредитної лінії з лімітом - 30 000 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 04.12.2008, зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами /т. І а. с. 6-16/. 20.07.2007 позивач уклав з ТОВ «Фактор Ексім» додаткову угоду № 1 до кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії, за умовами якої банком надано позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом 40 000 000,00 дол. США, у порядку та на умовах, зазначених в основному договорі /т. І а. с. 18-19/. За період з 12.06.2007 по 02.08.2007 позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 40 000 000,00 дол. США. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання ТОВ «Фактор Ексім» 20.11.2008 позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 236139 /т. І а. с. 30-32/. 04.12.2008 року між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду № 5 до нього, згідно з якою змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 30.01.2009; встановлено нові відсоткові ставки за користування кредитними коштами: 15 % річних за кредитами в доларах США, 14 % річних за кредитами в українській гривні та нові ставки за користування кредитними коштами понад встановлений термін: 30% річних за кредитами в доларах США та 21 % річних за кредитами в українській гривні /т. І а. с. 25/. 28.01.2009 укладено додаткову угоду № 6 до кредитного договору, за умовами якої позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 17.02.2009, а також не пізніше 06.02.2009 сплатити банку комісію за внесення змін до кредитного договору від 04.06.2007 у розмірі 2 000 грн. /т. І а. с. 26-27/. 30.01.2009 між сторонами кредитного договору укладено додаткову угоду № 7, згідно якої сторони погодились викласти абзац 1.2.2 кредитного договору в наступній редакції: «1.2.2 Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 01 квітня 2009 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 7.4, 9.2 цього договору» /т. І а. с. 28/. 04.03.2009 між банком та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 236139 від 20.11.2008, згідно якої поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, яке забезпечується договором - 40 000 000,00 дол. США та погодив, що процентна ставка за користування кредитними коштами буде становити: 15 % річних за кредитами в доларах США, та 14 % річних за кредитами в українській гривні, якщо інша ставка не буде встановлена згідно умов кредитного договору, та погодили продовження кінцевого терміну виконання основного зобов'язання до 01.04.2009 /т. І а. с. 33/. Оскільки умови кредитного договору боржником не виконувались належним чином, утворилась заборгованість, яку ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням уточнень позовних вимог, просило солідарно стягнути з відповідачів. Згідно з частиною 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, встановлення додатковими угодами до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, а також встановлення додаткової комісії за внесення змін до кредитного договору, за відсутності згоди поручителя на внесення таких змін може призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 10.09.2014 № 6-70цс14, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Умовами договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється як візування змін до кредитного договору поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями тощо. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] надавав згоду на зміну умов кредитного зобов'язання (кредитного договору) у формі письмових заяв, листів, візувань проектів змін до договору тощо. Як вбачається із змісту пункту 2.1. договору поруки, у ньому не конкретизовано, які саме зміни до кредитного договору можуть вноситись без згоди поручителя в майбутньому, та позивачем не доведено, що поручитель надавав згоду на внесення змін до кредитного договору, передбачених додатковими угодами до кредитного договору № № 5, 6 від 04.12.2008 та 28.01.2009 у частині зміни строку виконання кредитних зобов'язань та збільшення процентної ставки, що застосовується у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни у розмірі 30 % річних за кредитами в доларах США та 21 % річних за кредитами в українській гривні, а також на встановлення додаткової комісії за внесення змін до кредитного договору у розмірі 2000 грн. Відтак, вимоги позову про стягнення заборгованості з поручителя у солідарному порядку є безпідставним. Натомість позов у частині стягнення заборгованості у розмірі 24904092,04 долари США за договором надання мультивалютної кредитної лінії з відповідача ТОВ «Фактор Ексім» є обґрунтованим і тому підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фактор Ексім» на користь позивача підлягає стягненню сплачена та документально підтверджена сума судового збору у розмірі 1426,50 грн.

Outcome: partial