Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в порядку регресу та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2018 року по проспекту Богоявленський у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «DaewooLanos»д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/656/18 від 12.03.2018 року [PERSON] визнано винним в ДТП. На момент ДТП автомобіль «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (нині -ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК»). 05.05.2018 р. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» направило відповідачу вимогу №850 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно з умовами Полісу №АК/65402925 та на підставі Договору добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «МініКАСКО» від 25.02.2017 №05.0013055.0001, Страхового акту №0017511.01.18/5 від 27.02.2018, Розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0017511.01.18/5 від 27.02.2018, Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу №85/02-18 від 11.022018 та Рахунку ФОП [PERSON] №350 від 25.01.2018, ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 20 370,00 грн. 01.01.2020 р. між ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно якого до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшли права вимоги до [PERSON] . За такого, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» набуло права вимоги у [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 20 370,00 грн. завданої матеріальної шкоди та 2102,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою від 23.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.01.2018 року о 17 год. 50 хв. в м. Миколаєві на перехресті вул. Театральна та просп. Богоявленському, водій [PERSON] , керував автомобілем ВАЗ д.н.з [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2018 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. Та позбавлено права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 рік. Постанова суду набула чинності. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Автомобіль «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра»,за Договором добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «Міні КАСКО» №05.0012055.001 від 25.02.2017 року. Згідно висновку звіту Звіту №85/02-18 від 11.02.2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] становить 21 170,54 грн. За розрахунком страхового відшкодування до страхового акту №0017511.01.18/5 від 27.02.2018 року загальні витрати по врегулюванню страхового випадку становлять 20 370,00 грн. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ д.н.з [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра». ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» згідно платіжного доручення № 649 від 05.03.2018 р. виплатило страхове відшкодування на ремонт автомобіля «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 20 370,00 грн. 05.05.2018 р. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» направило відповідачу вимогу №850 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Протоколу №2 від 26.04.2019 року річних зборів акціонерів ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК». 01.01.2020 року між ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК, згідно умов якого ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» передає ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», а ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» приймає і зобов`язується оплатити ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (Регресні вимоги). За цим Договором ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» займає місце ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» (як Кредитора) по усіх переданих Регресних вимогах у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі. Згідно акту прийому-передачі документів №01-03 від 10.07.2020 року до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшло право вимоги як кредитора за Регресними вимогами і до [PERSON] . Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України зазначено, що пособом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до особи, яка самовільно залишила місце пригоди. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. 10.07.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» направлено на адресу відповідача претензію №04544 про відшкодування шкоди в порядку регресу та повідомлення по зміну кредитора. Однак, останнім не було вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості. Отже, всудовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля «DaewooLanos» д.н.з. [NUMBER] є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована ТОВ «Маркс.Капітал», а тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу матеріальну шкоду у розмірі 20 370,00 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» понесені судові витрати у розмірі 2102,00

Outcome: approved