Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недостовірними та такими , що порочать честь та гідність позивача відомості , викладені в листі ТОВ «УКРБОРГ» від 08.05.2015р., який адресований першому заступнику міського голови з питань діяльності органів ради [PERSON] В листі представник ТОВ «УКРБОРГ» [PERSON] зазначила щодо не виконання позивачем взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, що 09.02.2015р. відкрито виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, також 09.01.2014р. МВ УМВС України Житомирської області відкрито кримінальне провадження щодо кримінальних правопорушень вчинених [PERSON] та його дружиною [PERSON], які при укладанні кредитного договору використали завідомо підроблені документи,даний факт свідчить про умисне використання документів для подальшої наживи в своїх корисних цілях. Як зазначає позивач, характер висловлювань в листі створює негативне враження і відношення до нього як до людини та громадського діяча, він є депутатом Житомирської міськради. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач просив спростувати зазначену в листі інформацію, відкликати лист, по суті викладена інформація в листі є наклепом на нього. Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Представником відповідача зазначено, що в листі від 08.05.2015р. не йдеться про звинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а доводиться до відома Першому заступнику міського голови Житомира, що позивач не виконує свої зобов»язання за кредитом, і представник відповідача [PERSON] самостійно готувала цей лист і виклала цю інформацію на свій розсуд, підписала цей лист і відправила. Даний лист не можна трактувати як твердження з боку відповідача на адресу [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, а він був направлений з метою спонукання до погашення заборгованості. На підтвердження правдивості інформації надала суду копію рішення Богунського райсуду Житомирської області від 02.04.2012р., копію судової повістки по справі №2-251/12 Житомирського райсуду Житомирської області (м.Житомир,вул.Щорса,92) ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яке призначено на 21.12.2015р. Підстави звернення до суду та правомочність позивача звертатись до суду є предметом розгляду в Житомирському райсуді м.Житомира. Крім того, позивачу відомо, що МВ УМВС України в Житомирській області розслідується кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР, № 12014060020000094 за фактом підробки документів при укладання кредитного договору від 12.02.2008р., оскільки він повідомив, що це провадження вже закрито. Також повідомив, що за його заявою 27.04.2015р. також внесено до ЄРДР Житомирським МВ УМВС України та відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України відносно невстановлених осіб ТОВ «Факторингової компанії «Вектор Плюс». Отже, в судовому засіданні підтверджено, що між сторонами, дійсно існує спір, який розглядається в судах. Але зі змісту листа від 08.05.2015р. вбачається, що представник відповідача [PERSON] за власним сприянням та розумінням змісту кримінального правопорушення виклала цю інформацію, зазначивши «…відкрито кримінальне правопорушення щодо кримінальних правопорушень вчинених [PERSON] та його дружиною [PERSON], які при укладанні кредитного договору № 0501/0208/88-015 від 12.02.2008р. використали завідомо підроблені документи». Тобто трактувала вимоги Кримінального кодексу України по своєму баченню, як вона це розуміє. Так, дійсно, підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення не вручена позивачу, а тому він не може вважатись в статусі підозрюваного, тим більше, бути обвинуваченим у вчиненні протиправних дій. Про закриття кримінального провадження станом на травень 2015р. представнику відповідача не було відомо. Але кредитний договір за таким номером та від вказаної дати ( від 12.02.2008р) дійсно укладався, позивачем брався кредит в сумі 150 000,00 доларів США у ВАТ «Сведбанк» (правонаступником є ПАТ «Сведбанк»), поручителем виступила його дружина, що вбачається з рішення Богунського районного суд м.Житомира від 02.04.2012р. за №2-1750/12, яке міститься в матеріалах справи. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з»ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Отже, суд не може погодитись з тим, що відомості, викладені в листі від 12.05.2015р. є неправдиві та не відповідають дійсності, або викладені події взагалі не існували. В листі іде посилання на номер кримінального провадження, що відповідало дійсності до моменту закриття провадження, на наявність кредитного заборгованості у позивача, що підтверджується судовими рішеннями. Це тлумачення представника відповідача [PERSON] ( керівник відділу з роботи з топ клієнтами) Кримінального кодексу України і є оціночними судженнями. Крім того, сам позивач зазначає в позові, що з 2013року триває між ним та ТОВ «Факторингова компанія Вектор плюс» спір про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.02.2008р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому відмовляє в його задоволенні. Позивач також просив відкликати листа, що не передбачено статтею 277 ЦК України як спосіб захисту свого немайного прав.

Outcome: dismissed