Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, площею 0,005 га., призначеної для будівництва індивідуального гаража по вул. Старокостянтинівське шосе, 28-Г в м. Шепетівка Хмельницької області. За розмітку меж для копання траншеї під фундамент двічі заплатив в Укрдержзем по 200грн. 28.03.2015 року згідно договору, укладеного між ним та МПП «БУД.ТЕХ.СЕРВІС», працівниками вказаного підприємства на вказаній земельній ділянці була викопана траншея, за що він заплатив 2760 грн. Однак, відповідач, скориставшись його відсутністю та перебуванням на лікуванні в обласному госпіталі, засипав вказану траншею та посадив картоплю. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь 3160 грн. матеріальної шкоди. За клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача притягнута дружина відповідача [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснив, що будучи власником земельної ділянки для будівництва гаража і маючи необхідні документи для проведення такого будівництва, уклав угоду на копання траншеї під його будівництво з керівником МП «Будтехсервіс», якому заплатив за роботу 2760грн. Траншею копали найняті керівником цього підприємства пять чоловік 27 та 28 березня 2015 року. Після того, як траншею було викопано поїхав на лікування у шпиталь, повернувшись з якого 14 квітня 2015 року, виявив, що траншея засипана. Хто саме загорнув траншею сказати не може, бо не бачив, припускає, що це можливо зробили відповідачі, оскільки саме вони цю земельну ділянку використовували під городництво, а відповідач [PERSON] заперечував будівництву ним гаража. Документально підтвердити витрати в сумі 400 грн. на розбивку на місцевості контуру під фундамент гаража не може. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на земельній ділянці, яку його сім?я майже тридцять років використовує під городництво, знає що позивач викопав траншею під фундамент глибиною на штик лопати. Хто саме копав траншею і хто її засипав не бачив, особисто траншеї не записав, оскільки перебував у той період на лікуванні в звязку з переломом ноги. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що на грядці біля будинку, яку її сім?я використовувала для городництва протягом тридцяти років, була викопана траншея, але не того розміру та глибини, що вказує позивач. Хто засипав траншею та витяг кілки розмітки фундаменту їй невідомо. Її чоловік цього не міг зробити, так як до появи траншеї отримав травму ноги і перебував на лікування до середини травня 2015 року. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З буквального змісту вказаної норми слідує, що майнову шкоду має відшкодувати та особа, яка її завдала, тобто конкретна винна особа у спричиненні шкоди. Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 0,005 га, призначеної для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою м.Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе. 28-Г, Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САМ №023425 від 25.03.2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №35402481 від 25.03.2015 року. 22 березня 2015 року між [PERSON] та МПП «БУД.ТЕХ.СЕРВІС» укладений договір № 11, за умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобовязання викопати траншею під бутовий фундамент довжиною 23 погонних метра, глибиною 1,2 метра, шириною 0,4 метра для заливки фундаменту під будівництво гаража. Як вбачається з даних акту здачі прийомки виконаних робіт від 28.03.2015 року, зазначені у договорі №11 від 22 березня 2015 року роботи з копання траншеї виконані повністю, їх вартість склала 2760 грн., яку позивач оплатив згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 37 від 28.03.2015 року. 13 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області з заявою про притягнення до відповідальності за самозахват землі [PERSON] У цій заяві, а також у письмових пояснення від 13.05.2015 року, [PERSON] вказав, що розбивку під будівництво гаража зробив Хмельницький «Держкомзем» 22.04.2015 року, за що він сплатив 100грн. 23.04.2015 року він найняв 4-ох чоловік, які викопали канаву під забудову, за що заплатив 1700грн. У госпіталі він знаходився з 28.04.2015 року по 12.05.2015 року. Засипав канаву [PERSON]. Про те, що траншея засипана, виявив після повернення з госпіталю. У письмових пояснення, даних [PERSON] під час перевірки заяви [PERSON] від 13.05.2015 року, він заперечив свою причетність до знищення міток розмежування та засипку траншеї. Допитані судом свідки з боку позивача [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони у складі компанії 5-ти чоловік два дні, в кінці березня 2015 року, копали траншею під фундамент гаража. [PERSON] гроші в сумі 300грн. від чоловіка з Баранівського району, який їх наймав, не брав, сказав свою долю коштів віддати на АТО. [PERSON] пояснив, що за роботу отримав від Балашова 400грн. Хто і коли засипав траншею їм невідомо. Свідки з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що дійсно на земельній ділянці, яку відповідачі протягом багатьох років використовували під городництво був викопаний рів під фундамент глибиною близько 25см. Хто копав рів, хто його засипав, їм невідомо. До того, як був викопаний рів під фундамент відповідач [PERSON] ходив з гіпсом на нозі, оскільки пошкодив ногу. З оглянутої в судовому засіданні медичної картки, копія витягу з якої долучена до матеріалів справи, копій листків непрацездатності, слідує, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 30.03.2015 року по 22.05.2015 року, звернувся до лікаря травматолога 29.03.2015 року, оскільки 28.03 2015 року підвернув ногу, йому встановлено діагноз пошкодження зв'язок правої ноги. Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до задоволення не підлягають, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами, обґрунтовані лише його припущеннями про причетність до засипки траншеї відповідачів. Його пояснення щодо часу копання траншеї, її засипки, розміру коштів на оплату роботи, суперечать його ж поясненням дільничному інспектору міліції, та даним, викладеним в адресованій начальнику Шепетівського МВ УМВС заяві від 13.05.2015 року. Оскільки позивач як інвалід 2-ої групи звільнений від сплати судового збору при подачі позову, а в задоволенні його вимог суд відмовляє, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір з відповідачів не стягується.

Outcome: dismissed