Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Мазівка Путивльського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить в тому числі й житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] За життя померла склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала [PERSON], позивачу у справі. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач прийняв спадщину, на підставі його заяви приватним нотаріусом 19.04.2017 заведена спадкова справа № 126/2017, однак не може оформити свої спадкові права на будинок в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно відносить право власності на нього до власності колгоспного двору, що не передбачено чинним законодавством. Посилаючись на те, що належні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлої на спадковий будинок, відсутні, просив визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 27,7 кв.м, житловою площею 12,8 кв.м, з надвірними будівлями (спорудами), розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], поклавши на нього всі судові витрати по справі. У підготовче засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено те, що [INFO] в с. Мазівка Путивльського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 27,7 кв. м (житловою площею 12,8 кв. м) по [ADDRESS] Згідно даних Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [ADDRESS]. Від її імені посвідчувався заповіт від 26.05.2009 за № 05 в реєстрі. Разом з тим, 06.01.2011 померлою складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 01, яким вона все належне їй майно заповідала позивачу у справі. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу (спадкова справа № 126/2017 від 19.04.2017), але в оформленні спадкових прав на зазначений житловий будинок йому було відмовлено в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно відносить право власності на нього до власності колгоспного двору, що не передбачено чинним законодавством, що видно з листа нотаріуса від 15.08.2018. У той же час, з копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що на підставі рішення виконкому Путивльської районної ради народних депутатів від 08.06.1988 № 104 житловий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] Крім того, убачається з технічного паспорту від 10.09.2018 та підтверджено даними Путивльського БТІтаП те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу деревяний, з шиферною покрівлею, загальною площею 27,7 кв. м (житловою 12,8 кв. м), з надвірними спорудами (будівлями), побудовані у 1950 році, відсоток зносу 55 %, зареєстрований в реєстровій книзі № 1 по реєстру № 9 за померлою [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Путивльської районної ради на підставі рішення № 104 від 08.06.1988. При цьому, в домоволодінні відсутні самовільно переобладнані приміщення. Згідно даних погосподарської книги Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, зазначений будинок рахується за [PERSON] Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені ним витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved