overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягування з відповідача аліментів на утримання дитини в частині встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, збільшивши з 08.07.2017 року мінімальний розмір аліментів з 30 % встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку до 50 % встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони є батьками дитини - [PERSON] , підтвердженням чому є свідоцтво про народження. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира, від 04.10.2011 року по справі №2-1379/11 з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку, починаючи з 02.12.2010 року, тобто з дня звернення до суду позивача. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Відповідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини є спільним обов`язком, зважаючи, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині збільшення розміру аліментів, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дати звернення з позовом. У відповідності ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], призначених за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.06.2011 року, посилаючись на те, що після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дочки, виникли обставини, що мають суттєве значення, а саме позивач сплачує кошти за навчання дочки, яка проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні, а відповідач не несе таких витрат. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.06.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного його віку, починаючи з 13.04.2011 року, тобто з дня звернення до суду позивача. Згідно довідки Управління соціального зв»язку Державного підприємства «Антонов» №36 від 26.09.2016 року, позивач постійно проживає разом з дочкою [PERSON] в кімнаті [ADDRESS]. Позивач самостійно сплачує вартість навчання дочки [PERSON] на підставі укладеного ним з Київським авіаційним технікумом договору №34/16 на навчання фахівців. Термін навчання дочки з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Відповідно до довідок з місця роботи - філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов», позивач у повному обсязі сплачує аліменти на користь відповідача. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред»явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з батьком, який самостійно несе витрати на її утримання та навчання, а відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дочки, однак отримує аліменти від позивача, а тому позовні вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 року стягнуто з нього на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягувати з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття доньки [PERSON], тобто до 16.03.2027 року. При цьому посилається на те, що в нього змінився матеріальний та сімейний стан, за іншим рішенням суду з нього також стягуються аліменти на утримання іншої малолітньої дитини, що є підставою для зменшення аліментів. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 року з позивача стягуються на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 грн., щомісячно, починаючи із 21.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30.09.2016 року з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 31.08.2016 року та до повноліття дитини. Таким чином, судом встановлено, що у позивача змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки він повинен сплачувати також за рішенням суду аліменти на утримання іншої малолітньої дитини, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягнутих з нього на користь відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] з 1000 грн. до 400 грн. щомісячно, посилаючись на те, що його матеріальний та сімейний стан змінився. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2015 року з позивача стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини: - доньки [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 04.09.2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08.06.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] є приватним підприємцем і його доходи за 2014 рік становлять 41629 грн., за перший квартал 2015 року 3630 грн. і враховуючи, що його доходи істотно зменшились після звернення [PERSON] до суду із позовом про стягнення аліментів, а до цього були достатніми для утримання аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць, колегія суддів не вважає доцільним зменшувати розмір аліментів. У випадку подальшого зменшення доходів відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що сімейний стан позивача [PERSON] змінився, оскільки 18.08.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка не працює та є вагітною. Матеріальний стан позивача також змінився, оскільки його дохід як приватного підприємця за 201 5 рік складає 16260,00 грн. та порівняно з 2014 роком зменшився. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки до 500 грн. на місяць та задовольняє позовні вимоги частково. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить, надати йому додатковий строк для прийняття спадщини на майно, що залишилося після смерті [INFO] року рідного брата - [PERSON]. Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначає, що він не зміг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини з поважних причин, в зв'язку з тим, що проживає в іншій державі, втратила документи та різким погіршенням стану здоров'я. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено, у зв'язку з пропущенням строку звернення за прийняттям спадщини та запропоновано звернутись до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи поважність пропущення строку звернення до нотаріуса щодо подачі заяви про прийняття спадщини, позивач просить задовольнити його позов. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник надіслав на адресу суду лист, в якому зазначив, що проти позову не заперечує та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: свідоцтвом про народження позивача № [NUMBER], свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу своїм листом вих. № 79/01-16 від 21 вересня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] року [PERSON] у зв'язку з пропуском позивачем визначених ст. 1270 ЦК України строків прийняття спадщини та йому рекомендовано звернутись до суду. Як встановлено з матеріалів справи, позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, зважаючи на об'єктивні, незалежні від нього обставини, оскільки проживає в іншій державі. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги вищевказані обставини, суд вважає можливим визнати причину пропуску поважною, відновити та визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Одночасно з цим суд вважає достатнім строк два місяці для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить поновити його на роботі на попереднє місто роботи в якості директора Нижньодуваньського будинку культури, звільненого розпорядженням Нижньодуваньської селищної ради за ст.40 п.4 КЗпП України. Стягнути з Нижньодуваньської селищної ради Сватівського району Луганської області на його користь - [PERSON] - заробітну плату за час вимушеного прогулу - 38 днів, у сумі 2611, 74 грн. Рішення в частині поновлення на попереднє місто роботи і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання. В судове засідання позивач не з'явився, просив справу слухати за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п.2 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору. В судовому засіданні встановлено, що позивача було звільнено з попереднього міста роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогули. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача не протирічить діючому законодавству та нічиїх прав, свобод чи інтересів не порушує. Таким чином, суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить продовжити йому строк для прийняття спадщини після померлої 09.04.2004 року матері [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.04.2004 року померла його мати [PERSON]. За померлою рахується спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], гаражу в гаражному кооперативі «Орбіта», ? частина садового будинку №223, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, с. Вишпіль, вул. Центральна, Садівниче товариство «Берізка». Маючи намір прийняти спадщину він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], однак йому було відмовлено, про що була винесена постанова про відмову від вчинення нотаріальної дії від 19.05.2016 року, у звязку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановленій законом формі та встановлений законом строк, а також в звязку з тим, що не було подано документів про право власності на нерухоме майно. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Від представника відповідача 10.08.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.04.2004 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2016 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановленій законом формі та встановлений законом строк, а також в звязку з тим, що не було подано документів про право власності на нерухоме майно (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( ч. 3 ст. 1272 ЦК України ). Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи те, що в законні не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, та таких, що підлягають задоволенню, визначивши поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Мотивує заяву тим, що життя з відповідачем не склалося, оскільки вона не проявляє свої почуття до нього, шлюбні відносини не підтримують, збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що з відповідачкою вже у травні 2014р. розривали, але потім повторно в жовтні 2014р. зареєстрували шлюб, тому що він сподівався, що дружина змінить своє відношення до нього, буде більше доглядати за ним ( він після перенесеного інсульту), але вона працює і не проявляє почуття любові. Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала з тих підстав, що існують житлові проблеми, вона потребує часу до весни, щоб оформити документи для реєстрації свого місця проживання в селі, де вона до цього була зареєстрована. Разом з тим, пояснила, що не відчувала до позивача почуття любові і про це йому казала, між ними різниця у віці в 20 років, тому була домовленість про те, що вона буде допомагати доглядати за ним. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.10.2014 р. між сторонами повторно зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с. 25). Як вбачається з матеріалів справи і підтверджено сторонами в судовому засіданні, вони перебували до цього часу у зареєстрованому шлюбі і розривали шлюб у травні 2014р.( а.с.26). Позивач та відповідач від спільного сімейного життя дітей не мають, майновий спір відсутній. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки вони обидва підтвердили в судовому засіданні, що між ними відсутні почуття любові, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примирятися не бажають, не заявляли про це. А вирішення житлового питання щодо зміни реєстрації місця проживання не стосуються підстав для розлучення та вирішуються іншим передбаченим законом засобом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03.06.2005р., мотивує заяву тим, що майже спочатку життя взаємовідносини між сторонами не склались, в сім'ї часто виникали конфлікти, причиною яких виявилось різне ставлення до подружнього життя, що призвело до того, що почуття любові та поваги один до одного втрачено, на протязі кількох років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, бюджети ведуть окремо, вважає, що примирення не можливе, оскільки він на даний час проживає з іншою жінкою і має намір створити нову сім'ю. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі. Відповідач також в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.06.2005р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 червня 2005 року, актовий запис №313, видане Відділом РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві (а.с. 4). Позивач та відповідач від спільного сімейного життя мають доньку [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві від 17.01.2006р.(а.с. 5) Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують на протязі кількох років, примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved