Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 09, виданий Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області; залишити [PERSON] місце реєстрації та фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що їх спільний з відповідачем син після розірвання шлюбу у 2012 році залишився проживати з ним. Дитина знаходиться на його повному утриманні. Відповідач аліменти не сплачує, долею дитини не цікавиться, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться її здоров'ям та не займається її лікуванням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Крім того, відповідач не заперечує щодо позбавлення батьківських прав, що підтверджується її заявою, засвідченою приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області від 19.09.2018 року, зареєстрованою в реєстрі за №2048. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, а також надав оригінал заяви [PERSON] В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, надала нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності, згодна на позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. В підготовче судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Бровко В.В. не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує також надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та протокол бесіди з дитиною [PERSON] В підготовче судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Пасічна С.А. не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2001 року, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2012 року було розірвано (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області 03.10.2007 року серії [NUMBER], актовий запис №09 (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з батьком - позивачем по справі, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2012 року, довідками Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 10.09.2018 року, 17.09.2018 року (а.с.10,12,13). 14.06.2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Неповнолітній [PERSON],[INFO], навчається в Чернігівському навчально-виховному комплексі Лозівської районної ради Харківської області в шостому класі, за час навчання виявив достатній рівень знань, приймає участь у культмасових заходах та спортивному житті закладу (а.с.15). Згідно довідки Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 17.09.2018 року, характеристик Чернігівського навчально-виховного комплексу Лозівської районної ради, позивач [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] виховують дитину позивача від першого шлюбу [PERSON] Колишня дружина не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Батько дитини [PERSON] приділяє значну увагу вихованню дитини та створенню належних житлово-побутових умов, постійно підтримує зв'язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори (а.с.13,15,16). Комісією у складі працівників Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області 05.11.2018 року було перевірено умови проживання малолітньої дитини [PERSON] та складено акт, відповідно до якого встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. В наявності дитячі речі, одяг, засоби гігієни, продукти харчування. Батько дитини належним чином виконує батьківські обовязки, приймає безпосередню участь у вихованні та навчанні дитини. Мати дитини участі у її вихованні не приймає (а.с.17). Згідно характеристики від 17.09.2018 року Чернігівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] за місцем мешкання характеризується задовільно, громадський порядок не порушує, не зловживає спиртними напоями, скарг від мешканців сільської ради та сусідів не надходили. На даней час він не працює, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей (а.с.14). 19.09.2018 року приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В. посвідчено заяву [PERSON], відповідно до якої остання відмовляється від утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON], а також дає згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини (а.с.20,33). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання своєї дитини, нехтування нею своїх батьківських обов'язків. Відповідач життям сина не цікавиться, не турбується про його духовний та фізичний розвиток, його навчанням та підготовкою до самостійного життя, матеріально його не утримує. Згідно висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування №02-13-7/1980 від 13.12.2018 року є доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вона не забезпечує належне його утримання та виховання, самостійно відсторонилася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дитини. Як вбачається з наданого службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області протоколу бесіди з дитиною [PERSON], 12.09.2007 року, малолітній має охайний вигляд, навички самообслуговування. Під час бесіди виявляє зацікавленість, розуміє запитання і впевнено відповідає. Встановлено, що хлопчик пам'ятає свою матір, говорить, що інколи бачить її на вулиці, але, окрім вітання більше ніяких розмов з нею немає, до того ж зазначає, що зазвичай остання перебуває в нетверезому стані. Хлопчик впевнено говорить, що дуже любить свого батька та тітку [PERSON], батькову дружину, яку вважає за свою матір, а також свого молодшого братика. Також дитина говорить про те, що весь свій вільний час хлопчик проводить з батьком та тіткою [PERSON], вона готує вранці сніданок для нього, зустрічає після школи, допомагає готувати домашні завдання. Нещодавно отримав призове місце на олімпіаді з української мови. В ситуації щодо спільного проживання хлопчик впевнено обирає батька. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON][INFO].

Outcome: approved