Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що працював у відповідача з 15.10.10 року до 29.04.11 року водієм вантажного автомобілю. Вказує, що ПП [PERSON] наказу про прийняття його на роботу не видав, контракту та трудового договору у письмовій формі з ним не укладав, у центрі зайнятості договори не реєструвалися, але фактично до роботи він був допущений. Трудову книжку відповідач забрав для занесення запису про прийняття на роботу. Заробітну плату відповідач не платив, хоча обіцяв сплачувати по 3000 грн. щомісяця. До цього часу трудову книжку не повернуто. Позивач також зазначив, що 29.04.11 року приблизно о 10 год. 10 хвил., керуючи вантажним автомобілем МАН д/з [NUMBER], який належав відповідачу, з напівпричепом «Бодекс» д/н [NUMBER], який належав іншій особі, на 96 км+600м. автошляху «Славянськ-Донецьк-Маріуполь» скоїв ДТП, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито на підставі акту амністії. У грудні 2012 року [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.. З позовною заявою до суду також звернулася Служба автомобільних доріг у Донецькій області. Просить: - встановити факт перебування його у трудових відносинах з приватним підприємцем [PERSON] з 15 жовтня 2010 року по 29 квітня 2011 року; - стягнути з відповідача на його користь 18000 грн. невиплаченої заробітної плати. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Зазначили, що [PERSON] працював водієм автомобілю з жовтня 2010 року по квітень 2011 року. Виконував роботу позмінно - десять діб через десять діб. Оплата залежала від кількості виконаних рейсів, перевозили вантаж з Горлівки до Маріуполя. За один рейс йому повинні були платити по 300 грн.. Трудову книжку позивач віддав [PERSON] через 20 днів після початку роботи. Зазначили, що за період роботи [PERSON] з 30 грудня 2010 року по березень 2011 року перебував на ремонті автомобіля. Розмір заробітної плати розраховано приблизно, виходячи з того, що за добу виконувався один рейс. Після ДТП [PERSON] не дзвонив [PERSON] та не цікавився станом здоров'я. Вказують, що фактично позивач був допущений до роботи. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи [PERSON] підтвердив, що [PERSON] працював у нього. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що автомобіль дійсно належить [PERSON] як фізичній особі, але автомобіль перебував в оренді у ТОВ «У-Транс», подорожні листи він [PERSON] не видавав. При проведенні перевірки за заявою [PERSON] від [PERSON] пояснення не відбиралося, до матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи долучено пояснення дільничного інспектора, який нібито провів опитування за телефоном. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду та ухвалою апеляційного суду Донецької області з [PERSON] на користь Служби автомобільних доріг стягнуто матеріальну шкоду. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року [PERSON] керував автомобілем MAN 26.464 д/з [NUMBER] з напівпричепом BODEX KIS д/з [NUMBER]. Автомобіль належить [PERSON], напівпричіп - [PERSON]. На ділянці автомобільної дороги державного значення Н-20 Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь 96км+600м сталася ДТП. Винним у скоєнні ДТП визнаний [PERSON]. Відповідно до договорів оренди транспортного засобу [PERSON] та [PERSON] передали ТОВ «У-Транс» в тимчасове володіння автомобіль з напівпричепом. 11.01.2011 року між ТОВ «У-Транс» та ТОВ «Індустріальний Союз Азова ХХІ» укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, відповідно до якого ТОВ «Індустріальний Союз Азова ХХІ» зобов'язався здійснити пошук замовлень на перевезення вантажів та надати обсяг робіт ТОВ «У-Транс», перевізник здійснює перевезення вантажів. Зазначені обставини встановлені рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2013 року та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2014 року. Зазначеною ухвалою також встановлено, що [PERSON] в апеляційній скарзі на рішення Ясинуватського міськрайонного суду зазначав, що згідно наказу ТОВ «РТП-Інвест» № 4 від 12.04.11 року він був прийнятий на роботу водієм вантажного автомобіля з обов'язками експедитора з 12 квітня 2011 року. Судом оглянуто в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 2011-63-03-561 за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 1 КК України. В матеріалах кримінальної справи перебуває подорожній лист № 2414-2 вантажного автомобіля від 24.04.11р.-03.05.11р. виданий ТОВ «Індустріальний Союз Азова ХХІ» на автомобіль МАН [NUMBER] з причепом Бодекс [NUMBER], який передається в розпорядження ТОВ «РТП-Інвест» для перевезення вантажу від ТОВ «ТАР-Альянс» м.Горлівка до ТОВ «СРЗ» м.Маріуполь. Згідно постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2011 року провадження у кримінальній справі з обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України від 08.07.11 р. «Про амністію», звільнивши його від кримінальної відповідальності. Судом також оглянуто в судовому засіданні матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] ЖРЗПЗ № 8359 від 10.08.12 року. В матеріалах перебуває довідка бесіди дільничного інспектора Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області по мобільному телефону з [PERSON], згідно якої останній пояснив, що [PERSON] працював у нього на підприємстві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в підтвердження обставини його роботи водієм автомобіля у фізичної особи-підприємця [PERSON]. Зазначені ним обставини спростовуються матеріалами кримінальної справи № 2011-63-03-561 за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 1 КК України, рішенням Ясинуватського міськрайонного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2014 року. Про складнощі в отриманні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України суду не заявлено. Суд не приймає доводи позивача про те, що постановою дільничного інспектора Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 16 серпня 2012 року встановлено обставину, що [PERSON] працював у [PERSON] водієм з 2010 року по 2011 рік, оскільки зазначений висновок зроблений лише на підставі довідки бесіди за телефоном. Крім цього, зазначений документ не є доказом у цивільній справі в розумінні ст.ст. 57-59, 61, 64 ЦПК України. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вимоги позивача безпідставні, в зв'язку з чим у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed