Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 13.04.2021 року, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.11.1986 року, від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх п`яти років стосунки між ними розладилися, вони живуть кожен окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведеться, вони мають окремі бюджети та не підтримують шлюбні відносини, примирення неможливо, шлюб носить формальний характер та суперечить їх інтересам, тому просив його розірвати. 18.05.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просив залишити за ним судові витрати. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.11.1986 року у відділі ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 1513, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, взаємні почуття любові та поваги, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо припинення шлюбу з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с. 3) та заявив клопотання про залишення даним витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved