Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті його дружини [PERSON], яка померла 29.10.2014 року відкрилася спадщина на майно: 47/100 частин житлового будинку та надвірних будівель і частину земельної ділянки, які розташовані в місті Нова Каховка, пр. Дніпровський, 233. Для оформлення спадщини позивач звернувся до державної нотаріальної контори, але державним нотаріусом [PERSON] листом від 30.04.2015 року №629/02-14 йому було відмовлено в оформленні спадщини та запропоновано звернутися до суду для визнання прав власності на спадкове майно. Просить визнати за ним в порядку спадкування, право власності на 47/100 частин житлового будинку, розташованого в Херсонській області, м. Нова Каховка, по пр. Дніпровському, 233 та право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0414 га, розташовану за вищевказаною адресою. Позивач в судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач - Новокаховська міська рада, Херсонської області в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду заяві просить розглядати справу у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. ст. 1220, 1270, 1296, 1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, часом відкриття спадщини є день смерті особи, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1973 року, шлюб зареєстровано Новомаячківською селищною радою, Цюрупинського району, Херсонської області, актовий запис № 13. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.07.1974 року, посвідченого Каховською державною нотаріальною конторою, [PERSON], дружина позивача, купила 47/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 233. [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0414 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 233, є Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ №940167, виданий Новокаховською міською радою, Херсонської області від 15.08.2008 року на підставі рішення 40 сесії 5 скликання Новокаховської міської ради, Херсонської області від 20.05.2008 року №775. Вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], яка померла 29.10.2014 року та [PERSON], які є співвласниками, частини яких не визначено. Відповідно до свідоцтва про смерть І-КГ №191232, виданого 29.10.2014 року, актовий запис №673, дружина позивача - [PERSON] померла 29.10.2014 року. Після смерті дружини позивач звернувся до Новокаховської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до відповіді нотаріуса Новокаховської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нотаріуса відсутні повноваження щодо визначення частки померлої [PERSON], так як земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 233 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], яка померла 29.10.2014 року та [PERSON], які є співвласниками, частини яких не визначено. Так, згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(ст.356 ЦК України). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Ст. 370 ЦК України передбачає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно дот ст.372 ЦКУ у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч.1 ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. «в» ч.2 ст.89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. «а» ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що правомірне набуття права власності позивачем на спадкове майно в судовому засіданні встановлено і підтверджено відповідними доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 47/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський 233, та права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0414 га, розташовану за вищевказаною адресою, як за спадкоємцем за законом після смерті дружини [PERSON], є законними та обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 355,364,368,370,372,392, 1220, 1261 1270, 1272,1296 ЦК України, ст.89,90 Земельного кодексу України,

Outcome: approved