Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що у них з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сумісне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними відносин. Вони мають діаметрально протилежні погляди на сім'ю та спільне проживання. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, це триває протягом року. Малолітня дитина за його згодою залишилася проживати з відповідачем, але за умови, що остання не буде перешкоджати йому (позивачу) брати участь у вихованні дитини. Однак, з вересня 2015 року відповідач перешкоджає йому бачити дитину та брати участь у її вихованні. Врегулювати спір мирним шляхом видалося неможливим, відповідач продовжує безпідставно перешкоджати йому бачитися з дитиною та проводити з нею вільний час. Він звертався до правоохоронних органів задля проведення профілактичної бесіди з відповідачем, однак бажаного результату це не дало. 21.01.2016 року він звернувся до третьої особи з проханням вплинути на відповідача, але остання продовжувала перешкоджати йому бачитися з дитиною. 25.02.2016 року на засіданні виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради було прийнято рішення, яким встановлено спосіб його участі у вихованні дитини, але відповідач продовжує чинити перешкоди. Просив визначити спосіб участі у вихованні дитини наступним чином: три дні на тиждень, а саме з 16.00 години по 20.00 годину вівторка і четверга, та з 12.00 години по 20.00 годину неділі на свій розсуд спільно проводити з дитиною вільний час; бути присутнім при святкуванні дня народження дитини, Нового року та інших важливих свят в житті дитини протягом добової тривалості такого дня; з трьох річного віку двічі на рік протягом не більше двох тижнів за один раз проводити з дитиною час відпочинку (відпустка, вихідні тощо) або здійснювати іншого виду подорожі для відпочинку. В судовому засіданні позивач підтримав усі обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що в шлюбі з відповідачем не перебували, мають спільного сина. Після того, як розірвали відносини, він дозволив проживання сина з відповідачем. Але вона на телефонні дзвінки не відповідає, не дає можливості спілкуватися з дитиною. Вже майже рік відповідач з дитиною проживає в с. Нові Петрівці, це 38 км, десь година їзди. Відповідач акцентує на тому, що дитина маленька, і прив'язана до матері, однак син відвідує садочок. Бажає бачитися та спілкуватися з дитиною окремо від матері. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що сторони в шлюбі не перебували, сім'єю, в повному розумінні, не були. Відповідач завагітніла, народила сина. Вона самостійно виховувала сина, утримувала його. Потім позивач почав надавати допомогу. Він зустрічався з дитиною, але в присутності матері. Позивач агресивно налаштований проти відповідача. Зараз дитина проживає в повній сім'ї, у відповідача є офіційний чоловік. Перешкод позивачу відповідач не чинила, і доказів цього позивач не надав, позивач не приїздив, і не телефонував. Спочатку він їздив, та надавав допомогу, потім перестав. Зазначив, що є рішення опікунської ради, відповідач надавала пояснення комісії, і на даний час воно оскаржується. Про рішення їй повідомили по телефону. Дитина відвідує садочок. Відповідач в садок поліцію не викликала, мабуть викликали працівники закладу. В листопаді конфлікту з приводу дитини не було, були лише образи по відношенню до відповідача. Позивачу перешкод не чинять, не заперечують на спілкування з дитиною, але в присутності матері, оскільки дитина ще маленька. В судовому засіданні представник третьої особи зазначив, що до них звернувся позивач. Ними була обстежено помешкання позивача, потім відповідача. У відповідача спілкувалися з нянею, яка сказала, що до осені позивач приходив, спілкувався з дитиною. На засідання комісії відповідач не прийшла, але при прийнятті рішення (часу побачень) вони врахували те, що мати працює. Підтвердив, що до трьох років дитина не може бути без матері. Зазначив, що позивач доказів чинення йому перешкод не надав. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. За погодженням позивача, місце проживання малолітньої дитини визначено з її матір'ю, відповідачем по справі. З пояснень сторін слідує, що між позивачем та відповідачем склалися складні стосунки. За зверненням [PERSON] 25.02.2016 року Виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області було винесено рішення № 60 «Про встановлення способів участі у вихованні малолітньої дитини» відповідно до якого встановлено участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], наступним чином: щовівторка та щочетверга з 16.00 години до 20.00 години та щонеділі з 12.00 години до 20.00 години. Позивач звернувся до суду, оскільки вважає,що відповідач рішення ради не виконує, та просив визначити його участь у вихованні сина наступним чином: три дні на тиждень, а саме з 16.00 години по 20.00 годину вівторка і четверга, та з 12.00 години по 20.00 годину неділі на свій розсуд спільно проводити з дитиною вільний час; бути присутнім при святкуванні дня народження дитини, Нового року та інших важливих свят в житті дитини протягом добової тривалості такого дня; з трьох річного віку двічі на рік протягом не більше двох тижнів за один раз проводити з дитиною час відпочинку (відпустка, вихідні тощо) або здійснювати іншого виду подорожі для відпочинку. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд, враховуючи усі докази, які надані сторонами по справі, вік дитини (два рочки), відвідування дитиною дошкільного закладу, вважає можливим визначити участь батька у вихованні сина наступним чином: у формі зустрічей кожного вівторка, четверга в період часу з 18.00 годин до 20.00 годин та кожної неділі в період часу з 10.00 годин до 13.00 годин, в присутності матері; в святкові дні у формі зустрічей протягом двох годин за попередньою домовленістю з матір'ю дитини та в її присутності. Саме такий порядок на даний час є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, з урахуванням того, що дитині лише два роки, та те, що відповідач має сім'ю, перебуває в шлюбі. Щодо встановлення порядку після досягнення дитиною трирічного віку, то в цій частині вимога не може бути задоволена, оскільки вона стосується майбутніх подій, крім того, вимога є неконкретизованою та безпідставною, враховуючи вік дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: partial