Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які було збільшено в процесі судового розгляду, до відповідача про стягнення коштів в сумі 23 084, 17 грн., з яких: за угодою № 43 від 20.12.2006 р. - 11 573,19 грн. (кредит в сумі 4 941 грн., відсотки - 1 132, 5 грн., пеня - 3 194, 52 грн., інфляція - 2 305, 17 грн.); за угодою №66 від 20.12.2007 р. - 11 510, 98 грн. (кредит в сумі 5 027, 5 грн., відсотки - 1 127, 5 грн., пеня - 3 093, 08 грн., інфляція - 2 262, 9 грн.), посилаючись на те, що між сторонами укладено угоди про надання цільових державних кредитів для здобуття вищої освіти, внаслідок невиконання відповідачем вимог яких виникла зазначена заборгованість. Представник позивача до суду не з'явився, подав до суду наяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та застосування строків позовної давності до вимог позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 08.12.2010 р. розпорядженням Кабінету Міністрів України №2213-р Національну юридичну академію імені Ярослава Мудрого реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого». (а.с.12) 04.12.2013 р. наказом Міністерства освіти і науки України №1697 Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» перейменовано на Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого. (а.с. 4) 20.12.2006 р. між сторонами було укладено угоду № 43 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, згідно з умовами якої позивач надав відповідачу кредит для здобуття вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» та напрямом підготовки «Правознавство» за денною формою навчання в сумі 5 291 грн. за навчальний рік. (а.с. 15-16) У відповідності до п. 3.3. вказаної угоди відповідач зобов'язався протягом 15 років повернути всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця. Згідно з п. 6.1. угоди, Одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5 291 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3 % річних, готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок позивача до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з травня 2009 року по травень 2024 р. 20.12.2007 р. між сторонами укладено угоду № 66 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, згідно з умовами якої позивач надав відповідачу кредит для здобуття вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» та напрямом підготовки «Правознавство» за денною формою навчання в сумі 5 500 грн. за навчальний рік. (а.с. 21-22) У відповідності до п. 3.3. вказаної угоди відповідач зобов'язався протягом 15 років повернути всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця. Згідно з п. 6.1. угоди, Одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5 500 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3 % річних, готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок позивача до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з травня 2009 року по травень 2024 р. Наказом від 16.06.2008 р. відповідача відраховано з академії у зв'язку з закінченням навчання та присвоєно кваліфікацію юриста-спеціаліста з врученням диплому. (а.с. 13) Позивачем зобов'язання за угодами виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами та повернути кредити у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з угодами. Відповідач, не сплативши у вказані в угодах строки кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути борг частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Як вбачається з укладених між сторонами угод, відповідач зобов'язався починаючи з 2009 року, щороку сплачувати позивачу кредит в сумі 352, 68 грн. та відсотки за користування ним. У відповідності до розрахунків заборгованості, наданими позивачем, відповідачем здійснено погашення кредитів за угодою №43 від20.12.2006 р. в сумі 350 грн. в 2015 році. (а.с. 17), за угодою № 66 від 20.12.2007 р. в 2010 році на суму 122,5 грн. та в 2015 р. на суму в розмірі 350 грн. (а.с. 23) Судом встановлено, що зобов'язання за угодами відповідачем не виконані. Зокрема, відповідачем до суду подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог позову про стягнення коштів. Відповідно до ст. ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з ч. ч. 4-5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення своїх прав в 2009 році, у зв'язку з несплатою відповідачем чергового платежу на погашення кредитів, а до суду звернувся 24.03.2016 р., про що свідчить конверт, наявний в матеріалах справи (а.с. 41), тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Крім того слід зазначити, що правила переривання перебігу позовної давності передбачені ст. 264 ЦК України та застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому слід мати на увазі, що при дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Як вбачається з матеріалів справи, по угоді № 43 від 20.12.2006 р. відповідачем здійснено погашення кредиту в сумі 350 грн. лише в 2015 році, тобто після спливу строків позовної давності, який настав по даній угоді в 2012 р., а тому вказану сплату суд не може приймати як переривання вказаного строку, оскільки вона вчинена не в його межах. По угоді № 66 від 20.12.2007р. відповідачем здійснювались погашення кредиту в 2010 році на суму 122,5 грн., чим було перервано строки позовної давності. У зв'язку з зазначеним строк позовної давності за вказаною угодою сплив в 2013 році. В 2015 р. відповідачем знову здійснено погашення кредиту на суму 350 грн. Вбачається, що вказана сплата відбулась після спливу строків позовної давності, у зв'язку з чим не перериває їх. Крім того, стороною позивача не доведено обставин, які б перешкоджали своєчасно звернутися до суду з позовом, при цьому позивач не зазначає причини пропуску строку позовної давності, не просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк позовної давності. Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed