Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 14.12.2013 перебуває у шлюбі з відповідачем, від подружнього життя вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб існує лише формально, між сторонами припинено подружні стосунки, відновлення яких позивач вважає неможливим. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. В підготовче засідання учасники процесу не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] свої позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей підтримує, просить суд їх задовольнити. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4\~ст. 200 ЦПК України,\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 14.12.2013 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Сторони від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки сторони припинили, сім`я фактично припинила своє існування і носить формальний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Окрім задоволення вимоги про розірвання шлюбу, позивач просить суд визначити місце проживання спільних неповнолітніх дітей сторін: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із ним. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просив місцем проживання спільних дітей сторін визначити його місце проживання, відповідач визнала позов в цій частині, беручи до уваги наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування від 02.11.2020 № 02-18/2304, суд вважає, що місцем проживання дітей слід визначити місце проживання позивача. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 110, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved