Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою відшкодування 19270,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та [PERSON] уклали договір страхування, в якому позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку випалити страхове відшкодування у межах страхової суми, 20.09.2010 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] Позивачем здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який сприщив дорожньо-транспортну пригоду, а тому звертається до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав пояснення по обставинам події, зазначив, що належний йому автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований страховою компанією ЗАТ «ПРОСТО-страхування», вказана страхова компанія нарахувала страхове відшкодування в наслідок настання страхового випадку, але не виплатила через те, що не мала реквізитів, для перерахування відшкодування третій особі. Крім того, зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася більше ніж три роки тому, і весь цей час до нього претензій не було, а тому просив застосувати позовну давність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив. Судом встановлено, що 20.09.2010 року близько 11.30 год. [PERSON] в м. Кіровограді по вул.. Короленка, керуючи автомобілем ВАЗ-21120 державний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території магазину «АТБ», не надав перевагу у русі автомобілю «ДЕО» державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі, чи порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що [PERSON]. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано захід впливу у вигляді штрафу у розмір 340 грн., що підтверджується постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2010 року по справі № 3-3533/2010 р. Відповідно до договору страхування 3 KGK0AE0000009 від 26.11.2009 року укладеного між позивачем та третьою особою [PERSON], позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядках та умовах передбачених договором. Відповідно до поліса № ВА/8642768 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб ВАЗ-21120 державний номер [NUMBER], належний [PERSON], застрахований ЗАТ «ПРОСТО-страхування» на строк дії з 20.03.2010 року по 19.03.2011 року. Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, № 040/2 від 10.10.2010 року, складеного ФЛП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю [PERSON] склав 19070,00 грн. Згідно з страхового акту № И-7322 від 04.11.2010 року сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи складає 18920 грн., а також витрати на проведення оцінки шкоди заподіяної автомобілю страхувальника склали 350,00 грн. Таким чином, позивачеві заподіяно шкоду, пов'язаної зі сплатою страхового відшкодування на загальну суму 19270,00 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено третій особі [PERSON] на підставі платіжного доручення від 09.11.2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регрес ним зобов'язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», не вбачається, оскільки автомобіль належний [PERSON] застрахований страховою компанією ЗАТ «ПРОСТО-страхування», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та враховуючи те що, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою, чия відповідальність належним чином застрахована, а також те, що клопотання щодо залучення до участі в справі інших співвідповідачів до суду не надходило, а тому позовну заяву пред'явлено до неналежного відповідача. Крім того, строк позовної давності на пред'явлення позову щодо сплати страхового відшкодування у порядку регресу сплинув 09.11.2013 року, а позовна заява подана до суду 03.12.2013 року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строки для пред'явлення позовної вимоги про відшкодування збитків у порядку регресу дійсно сплинув, а тому в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, слід відмовити.

Outcome: dismissed