Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2018 року відповідач [PERSON] отримав у нього в борг грошові кошти в сумі 47500,00 грн. та зобов`язався повернути особисто грошову суму в готівковій формі або на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] в строк до 14.05.2018 року, що підтверджується договором позики (розпискою) від 14.04.2018 року, складеним власноруч [PERSON] та який був підписаний особисто відповідачем. Однак, відповідач свої грошові зобов`язання не виконав. На неодноразові вимоги позивача добровільно виплатити борг, [PERSON] відповідав, що грошей у нього не має. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 47500,00 грн., а також судовий збір. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦКУ договір позики на суму, яка не перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за винятком договору позики, в якому позикодавцем є юридична особа, може бути укладений в усній формі. На підтвердження його укладення надається розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передачу позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. З матеріалів справи, зокрема з розписки [PERSON] встановлено, що 14 квітня 2018 року він взяв у борг у [PERSON] 47500,00 грн., строком до 14 травня 2018 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боргова розписка підтверджує не лише факт укладення договору, а й факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, тому суд дійшов висновку щодо виникнення між сторонами правовідносин з договору позики. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальниками не виконано (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року по справі № справа № 654/2275/16-ц). Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, враховуючи відсутність сплати боргу з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення суми заборгованості в розмірі 47500,00 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved