Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 10 березня 2007 року уклали кредитний договір №DOXRRX26750222. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року про зміну найменування позивача. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 5940,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши йому кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті позичальника. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконав належним чином, в результаті чого у нього перед Банком станом на 17 січня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 78368,05 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути 1600,00 грн. судового збору та 420,00 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду відповідача. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON], останнє відоме місце реєстрації якого [ADDRESS], підтверджено даними його паспорта, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, будучи повідомленим в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України про місце, дату і час розгляду справи, про що свідчить оголошення, оприлюднене в газеті «Урядовий курєр» №62 (2931) від 01 квітня 2017 року про його виклик до суду в дане судове засідання в якості відповідача. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку у судове засідання без поважних причин належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також заяву представника позивача про можливість заочного розгляду справи, суд вбачає підстави для ухвалення у даній справі заочного рішення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог із наступних підстав. Із анкети позичальника, підписаної [PERSON] особисто, судом встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та тарифами банку, складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до п.3.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», позичальник зобовязується погашати кредит у строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом, а також винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 березня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судом встановлено, що у звязку з порушенням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 17 січня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 143932,11 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5840,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 54219,34 грн., заборгованості за комісією у сумі 1639,44 грн., заборгованості по пені у сумі 82233,33 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 69772,06 грн., яка була задоволена заочним рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 вересня 2013 року. Різниця становить 74160,05 грн., до якої додається штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у сумі 3708,00 грн. Отже заборгованість до стягнення становить78368,05 грн. Окрім того, судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 вересня 2013 року із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість у загальній сумі 69722,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5940,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 17086,07 грн., заборгованості за комісією за користуванням кредитом у сумі 1639,44 грн., заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 41307,88 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 3298,67 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязань. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 37133,27 грн., яка розрахована як різниця між сумою заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 17.01.2017 року та сумою заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка була стягнута з відповідача відповідно до заочного рішення Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 вересня 2013 року. Що стосується заборгованості за кредитом, а також заборгованості по комісії за користування кредитом, то вказані суми було стягнуто з відповідача відповідно до заочного рішення Докучаєвського міського суду Донецької області від 10 вересня 2013 року. Натомість, вимоги позивача щодо стягнення із відповідача суми штрафів та пені є необґрунтованими, зважаючи на таке. Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, у пп. 5.1 п. 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошових зобовязань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той же час, у пп. 5.3 п. 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Враховуючи однаковість підстав нарахування пені та штрафів, а також те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Окрім того, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи, що останнє відоме місце реєстрації відповідача - м.Докучаєвськ Донецької області, де наразі проводиться антитерористична операція, а також зважаючи на законодавчу заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення із [PERSON] заборгованості зі сплати штрафів та пені у загальній сумі 41234,78 грн. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, розрахованих пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 758,13 грн. (1600,00 грн. * 37133,27 грн. / 78368,05 грн.), а також 420 (чотириста двадцять) гривень 00 копійок витрат, повязаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial