Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»: - заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09.04.2013 року в сумі 33 999,89 гривень; - сплачений судовий збір в сумі 2102.00 гривень. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що: Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», в рамках регіональної програми «Власний дім», відповідно до кредитного договору № 2116 від 09.04.2013 року було надано кредит [PERSON] [INFO] для газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у сумі 17 902,80 гривень зі сплатою трьох відсотків річних за користуванням кредиту терміном на 3 (три роки). Договір вступив в силу з моменту підписання і діє до остаточного повернення наданого кредиту та інших платежів (п.5.1 Договору). Додатковою угодою № 1 від 09.09.2013 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 2116 від 09.04.2013 року суму кредиту було збільшено на 1 093,20 гривень. Додатковою угодою № 2 від 22.09.2015 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 2116 від 09.04.2013 року було збільшено строк погашення кредиту до 09.11.2016 року. 09 квітня 2013 року між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», [PERSON] та Криниченською сільською радою в особі голови Велікова Івана Георгійовича, далі «Поручитель», було укладено договір поруки № 569, відповідно до п. 1.1 якого, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов`язань з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та пені, Поручитель несе солідарну відповідальність з Боржником перед Кредитором за виконання зобов`язань (п.2.1 договору поруки). Зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування [PERSON] не виконував. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] та Криничненської сільської ради з проханням провести бесіду з боржником [PERSON] та повідомити актуальні контактні телефони та відомості про можливу зміну помешкання (від 27.09.2016 року за № 838/03-01, від 26.09.2020 року за №1074/03-01, від 10.06.2019 за № 467/03-02). 08 липня 2019 року з листа Криничненської сільської ради Фонду стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] , а/з 593 від 27 серпня 2018 року. 26 липня 2021 року Позивачем було направлено претензію кредитора за № 704/04-01 на адресу Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Відповідача було повідомлено нотаріусом про наявність заборгованості спадкодавця, неодноразово про наявність заборгованості повідомлялось матір у телефонному режимі. На вимогу Позивача матір відповідача надала його електронну адресу: [INFO] , на яку позивач 09 червня 2020 року направив відповідачу листа з пропозицією врегулювати питання погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у добровільному порядку, проте жодної відповіді від Відповідача не надійшло. Враховуючи, що Відповідач жодним чином не виявив наміру добровільно повертати заборгованість 03 липня 2020 року на його адресу було направлено Вимогу про задоволення претензії кредитора КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», яку Відповідач отримав 07липня 2020 року. Таким чином, позивач стверджує, що відповідач був обізнаний про наявність боргу [PERSON] , сином та спадкоємцем якого він є. А Позивачем виконані всі вимоги ст. 1281 ЦК України щодо порядку та строків пред`явлення вимоги до спадкоємця. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 2116 від 09.04.2013 року становить 33 999,89 грн., в тому числі: сума кредиту до повного погашення - 18667,40 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 2595,99 гривень, пеня по кредиту - 11632,13 гривень, пеня по процентам за користування кредитом - 1104,37 гривень. Вказані обставин стали підставою для звернення позивачем до суду. Ухвалою від 18.01.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 12.02.2021 року о 09:00 годині (а.с.49), про що повідомлено сторін по справі (а.с.50, 51). Також цією ухвалою було задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів про витребування копії спадкової справи у приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б.(а.с.5, 52). 21 січня 2021 року судом отримано копію спадкової справи за №26/2019 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.53-63). 27 січня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з посиланням на положення ст.212 ЦПК України (а.с.64-68). Ухвалою суду від 01.02.2021 року клопотання представника позивача задоволено та надано можливість представнику позивача КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» - адвокату Вантік Наталії Миколаївні приймати участь в підготовчому засіданні по даній справі, призначеному на 09:00 годину 12 лютого 2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.69), про що повідомлено сторін по справі (а.с.70, 71). Станом на 12.02.2021 року головуючий суддя Кодінцева С.В. знаходилась у відрядженні, а відтак не вбачалось можливим провести підготовче засідання (а.с.73). Ухвалою суду від 15.02.2021 року було призначено підготовче засідання на 22.03.2021 року о 09:00 годині із наданням можливості представнику позивача - адвокату Вантік Наталії Миколаївні приймати участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів (а.с.76), про що повідомлено сторін по справі (а.с.77, 78). Позивач та його представник повідомлені належним чином (а.с.83), у підготовче засідання призначене на 22.03.2021 року о 09:00 годині позивач та його представник не прибули. На адресу суду надійшло клопотання від 24.02.2021 року про участь у підготовчому засіданні призначеному на 22.03.2021 року о 09:00 годині представника позивача - адвоката Вантік Н.М. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з посиланням на положення ст.212 ЦПК України (а.с.80-81). 22.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява від 22.03.2021 року, якою остання підтримала позовні вимоги та просила закрити підготовчий розгляд справи, призначити до судового розгляду та продовжити розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.85). Відповідач ВДРУГЕ будучи повідомленим належним чином (а.с.72, 84), у підготовче засідання призначене на 22.03.2021 року о 09:00 годині не прибув, жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило. 22 лютого 2021 року від Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області надійшла відповідь на запит суду від 14.01.2021 року згідно якої відповідач по справі [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.79). 22 березня 2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему(а.с.87-88), про що повідомлено сторони по справі (а.с.89, 91). 29 березня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Драганова Д.М. (а.с.92-93, 94-95) про ознайомлення з даними матеріалами цивільної справи. Представнику було надано можливість реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами цивільної справи, та 30.03.2021 року представник ознайомився з матеріалами цивільної справи №497/34/2021 (а.с.97). В судове засідання 12 квітня 2021 року: Представник позивача [PERSON] не прибула, на електронну пошту суду надіслала заяву про відкладення судового розгляду, та наступне засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (а.с.101). Представник відповідача подав письмовий відзив (а.с.102-105), згідно якого вважав доводи позивача безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки його батько [PERSON] здійснив повний розрахунок по зазначеному кредитному договору ще за життя, втім жодні документи на підтвердження цього не збереглися, оскільки пройшло досить багато часу. Разом з відзивом представник відповідача подав заяву про поновлення строку на подання відзиву, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу фактично проживає в м.Одеса, хоча і зареєстрований в с.Криничне Болградського району Одеської області. Зміст позовної заяви та докази, якими вони обґрунтовуються, йому стали відомі лише 31.03.2021 року, вже після закриття підготовчого засідання (а.с.106-107). Також представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної заяви (а.с.108-109) зазначивши, що між позивачем та батьком відповідача [PERSON] був укладений 09.04.2013 року кредитний договір № 2116. Повернення кредиту здійснювалося згідно з затвердженим графіком. На виконання умов кредитного договору сторонами був складений додаток №2 від 09.09.2013 року графік покриття кредиту. Таким чином, [PERSON] мав повертати кредитні кошти відповідно до графіку покриття кредиту - додатку №2-1 від 21.09.2015 року до кредитного договору №216 від 09.04.2013 року. Згідно із вказаним графіком [PERSON] мав повернути 18 996.00 гривень певними частками в узгоджені сторонами строки. Останній платіж за кредитним договором в сумі 3 733.48 гривень мав бути проведений в строк до 09.11.2016 року. А відтак, КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 10.11.2016 року дізналось про порушення його прав на повернення кредитних коштів, та відповідно в строк до 10.11.2019 року мало б звернутися до суду із позовом про захист порушеного права. Однак, позовна заява була подана лише 14.01.2021 року, тобто більше ніж через рік після спливу строку позовної давності. З цих підстав, представник відповідача наполягав на застосуванні строку позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (а.с.108-109). Судове засідання 12.04.2021 року за участю представника відповідача було відкладено до 09:00 години 13.05.2021 року, клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] - задоволено, поновлено строк на подання відзиву, прийнято відзив та долучено до матеріалів справи, надано позивачу час для ознайомлення з відзивом, та надання відповіді на відзив (а.с.112, 113-114). 29 квітня 2021 року позивач надіслав відповідь на відзив, до якого додав ряд доказів (а.с.118-139). Щодо наявності заборгованості за кредитним договором №2116 від 09.04.2013 року, то п.3.4.8 було визначено, що позичальник зобов`язався протягом 10-ти банківських днів після сплати останнього платежу особисто з`явитись до Фонду для проведення остаточних розрахунків та оформлення необхідних документів. Факт повного виконання позичальником фінансових зобов`язань за кредитним договором оформлюється відповідним актом сторін кредитного договору. Наявність та розмір непогашеної заборгованості покійного [PERSON] підтверджується роздруківкою картки позичальника, яка містить повну інформацію стану розрахунків позивача з [PERSON] та доказами надання позивачем кредитних коштів. Таким чином у позивача відсутні докази належного виконання зобов`язань [PERSON] . Крім того, через невиконання [PERSON] умов кредитного договору, починаючи з 2015 року позивач постійно здійснював заходи направлені на досудове врегулювання спору, шляхом направлення листів та претензій боржнику та поручителю. Щодо строків позовної давності, позивач стверджує, що оскільки зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування [PERSON] не виконувались, на телефонні звернення боржник не відповідав, 10 червня 2019 року (в межах строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредитному договору, передбаченого ст.256 ЦПК України) листом за №467/03-02 позивач звернувся до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області з проханням провести бесіду з боржником [PERSON] 01.07.2019 року Криничненська сільська рада повідомила, що [PERSON] , помер [INFO] . Відразу ж позивач направив листа Третій Одеській державній нотаріальній конторі, який повернувся з відміткою про ліквідацію нотконтори. 26.07.2019 року позивачем повторно надіслано претензію кредитора до Київської державної нотаріальної контори м.Одеси, яка була перенаправлена приватному нотаріусу Станєвій В.Б. Болградського районного нотаріального округу Одеської області за місцем відкриття спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] 30 серпня 2019 року позивач отримав лист приватного нотаріуса Станєвої В.Б. Болградського районного нотаріального округу Одеської області про те, що спадкова справа заведена 10 лютого 2019 року за заявою сина спадкодавця [PERSON] . Тобто, позивач дізнавшись від Криничненської сільської ради 01.07.2019 року про смерть боржника [PERSON] , на виконання вимог та в порядку ч.3 ст.1218 ЦК України, звернувся з претензією кредитора до спадкоємця 26 липня 2019 року , в межах шестимісячного строку пред`явлення вимог, шляхом направлення претензії кредитора нотаріусу. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем і боржником [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем (позивачем) і спадкоємцем боржника (відповідачем) і вирішується в порядку положень ст.1282 ЦК України. Щодо розрахунку заборгованості, позивач посилається на додану роздруківку картки позичальника, яка містить повну інформацію щодо стану розрахунків позивача з [PERSON] .. Вказана роздруківка була додана позивачем до претензії кредитора №704/04-01 від 26.07.2019 року та направлена відповідачу з Вимогою про задоволення претензії кредитора КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», яка була отримана відповідачем 07 липня 2020 року. З огляду на зазначене, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 13 травня 2021 року в судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не прибув, надіслав заяву про відкладення судового розгляду на іншу дату (а.с.140). Ухвалою від 13 травня 2021 року судовий розгляд було відкладено до 09:00 години 07 червня 2021 року (а.с.142-143), про що повідомлено сторін по справі (а.с.144, 145). В судовому засіданні 07.06.2021 року: Представник позивача [PERSON] (а.с.67-68), приймаючи участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Доповнила, що КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» виконує державну програму з надання кредитів для облаштування житла мешканцям сіл. Статутом, затвердженим розпорядженням Одеської обласної ради від 24.04.2009 №174/2009-08 визначено, що Фонд є спеціалізованим кредитно-фінансовим, неприбутковим підприємством, що фінансується з державного, обласного, районних бюджетів. Фінансове забезпечення діяльності Фонду здійснюється за рахунок бюджетних коштів. У відповідності до п. 9, 11 Положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» кошти Фонду Формуються за рахунок коштів державного бюджету', виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам, державних капітальних вкладень, що виділяються на розвиток соціальної сфери села. Кредити надаються на зворотній основі з дотриманням основних принципів кредитування (платності, строковості та цільового використання їх забудовниками). У відповідності до п.4.3 Статуту державні кошти, отримані Фондом використовуються на зворотній основі відповідно до укладених кредитних договорів і використовуються за цільовим призначенням на виконання програми Власний дім», тому неповернення або несвоєчасне повернення кредитних коштів окремими позичальниками ставить під загрозу виконання державної програми. [PERSON] за клопотанням Криничненської сільської ради отримав такий кредит для газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 17 902.80 гривень, яка у подальшому була збільшена додатковою угодою №1 від 09.09.2013 року на суму 1093.20 гривень. Позивач підтримується позиції, що сільські мешканці обмежені в фінансах, тому підходить до вимог про повернення коштів більш лояльно. Втім, позивач неодноразово звертався з листами до голови сільської ради, до голови Болградської РДА, до прокурора району з питання посприяти у поверненні боргу [PERSON] , однак позитивних результатів досягнуто не було. Оскільки боржник [PERSON] помер, то вимоги по виконанню зобов`язання перейшли до його спадкоємця. Представник позивача стверджувала, що перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Фонд дотримався вимог ст.1281 ЦК України, яка визначає, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому представник звернула увагу, що ст.1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. А тому Фонд пред`явив вимогу кредитора до спадкоємця боржника через нотаріуса. При цьому представник позивача просила врахувати усі доводи, викладені в позовній заяві і у запереченнях на відзив, та задовольнити позовні вимоги. Відповідач щоразу судом повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою свого постійного місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 18.01.2021 року (а.с.48). Будучи повідомленим належним чином (а.с.146), в судове засідання не прибув. 28.04.2021 року надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, та в задоволенні позовних вимог просив відмовити (а.с.116-117). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.95-95) підтримав заперечення, викладені у відзиві, наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Так, згідно укладених між позивачем і відповідачем [PERSON] договору від 09.04.2013 року №2116, додаткових угод №1 від 09.09.2013 року, №2 від 22.09.2013 року відповідач повинен був повернути кредит в розмірі 18 996.00 гривень певними частками в узгоджений сторонами строк до 09.11.2013 року. А тому позивач вже 10.11.2016 року дізнався про порушення його прав на повернення кредитних коштів, та відповідно в строк до 10.11.2019 року повинен був звернутися до суду із позовом про своїх прав. Однак, позовна заява була подана лише 14.01.2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Листи, претензії, які надсилалися на адресу боржника та позивача, не зупиняють строки позовної давності. Наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог. В судове засідання 17.06.2021 року, яке було продовжено після перерви, представники не прибули, кожен надіслав на електронну пошту суду заяви, про завершення судового розгляду у їх відсутність, з урахування поданих ними пояснень та доказів (а.с.148, 149-152, 153) Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що: 23 листопада 2012 року Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області зверталась з клопотання на адресу Комунального підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» з клопотанням №396 про надання довгострокового пільгового кредиту на газифікацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за програмою «Власний дім» (а.с.127). З аналогічним клопотанням до Комунального підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» в інтересах [PERSON] 29.01.2013 року зверталась Болградська районна державна адміністрації Одеської області (а.с.128). 09 квітня 2013 року між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (надалі «Фонд») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2116 (а.с.9-10). Укладаючи вказаний договір позивач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 року № 1597, зі змінами та доповненнями, та згідно Правил надання кредитів, затвердженого рішенням Одеської обласної ради від 28 жовтня 2011 року №268-VІ. Предметом договору згідно п.1.1. є кредитні кошти для газифікації за адресою: [ADDRESS] в розмірі 17 902.80 гривень строком на 3 (три) роки. Пунктом 1.2. договору визначено, що за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 3 (трьох) відсотків річних. В якості забезпечення виконання «Позичальником» зобов`язань по даному кредитному договору виступає порука Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, що підтверджується Договором поруки від 09.04.2013 року №569 (а.с.14). Пунктом 2.2 Договору визначено, що повернення отриманого кредиту здійснюється грошовими коштами згідно графіку повернення кредиту (додаток №2), який складається і підписується сторонами після закінчення фінансування «Позичальника». Сторонами було погоджено і підписано графік покриття кредиту рівними частинами по 2040 гривень, та останній платіж 09.04.2016 року - 636.00 гривень (а.с.11 зворотна сторінка). Позивачем Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 09.04.2013 року було укладено договір на виконання «Доручень» позичальників Фонду по газифікації житлових будинків №2 (а.с.15-18), в тому числі згідно додатку №3 на будинок відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно кошторисного розрахунку показників газифікації вартість робіт з газифікації будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] становить 17902.80 гривень, яка виплачується двома етапами: 1 - 12531.96 гривень, 2 - 5370.84 гривень (а.с.20). 09 вересня 2013 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №2116 від 09.04.2013 року (а.с.11). Умовами даної додаткової угоди було збільшення суми кредиту, наданого по Кредитному договору №2116 від 09.04.2013 року на 1 093.20 гривень. Відповідно до додатку №3-1 від 09.09.2013 року до договору підряду №2 від 09.04.2013 року вартість робіт з газифікації будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] становить 18996.00 гривень (а.с.23, 24). 22 вересня 2015 року між Комунальним підприємством «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №2116 від 09.04.2013 року (а.с.13). Вказаним договором збільшено строк погашення кредиту до 09.11.2016 року та перенесено сплату заборгованості у сумі 15 991.40 гривень на останній строк погашення кредиту суму кредиту, наданого по Кредитному договору №2116 від 09.04.2013 року. Пункт 1.1 договору було викладено наступним чином: «Фонд» надає «Позичальнику» кредит для газифікації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] терміном на 3.5 місяців на суму 18 996.00 гривень. Повернення кредиту здійснюється грошовими коштами згідно з графіком повернення кредиту (додаток №2-1). 27.09.2015 року було складено ще один графік, який є не від`ємним додатком №2-1 до кредитного договору, який підписаний сторонами (а.с.12). Останній день погашення - 09.11.2016 року в розмірі 3 733.48 гривень. У вересні 2013 року було складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт між замовником «Фондом» та підрядною організацією ТОВ «Югмонтаж-М» в тому числі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] в розмірі 15 830.00 гривень, ПДВ - 3 166.00 гривень, всього - 18996.00 гривень (а.с.25-26). Платіжними дорученнями №19 від 10.04.2013 року на суму 5 370.84 гривень, та №14 від 10.09.2013 року на суму 13 625.16 гривень підтверджується виконання позивачем взятих зобов`язань за кредитним договором (а.с.27). Позивач неодноразово надсилав претензії в зв`язку з не поверненням боржником [PERSON] коштів за кредитним договором: -28 липня 2015 року №592/0301 на ім`я голови Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про заборгованість [PERSON] в розмірі 16 475.39 гривень (а.с.132); -18 вересня 2016 року №838/0301 на ім`я голови Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про заборгованість [PERSON] в розмірі 18322.19 гривень (а.с.132); -30.11.2017 року №1030/04-01 на ім`я прокурора Болградського району про наявність заборгованості [PERSON] в розмірі 18667.40 гривень з проханням звернутися до суду в інтересах Фонду, та прийняти міри до боржника (а.с.134); -26.09.2018 року №1074/03-01 на ім`я голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області про наявність заборгованості [PERSON] в розмірі 34 001.40 гривень (а.с.135, 136). Згідно картки позичальника [PERSON] на підставі договору №2161 від 09.04.2013 року вбачається (а.с.129-130), що сума кредиту - 18996.00 гривень. Боржник [PERSON] мав повернути кредит фіксованими платежами: 30.11.2013 - 328.60 гривень, 30.11.2015 - 3733.48 гривень, 01.04.2016 - 3733.48 гривень, 01.04.2016 - 3733.48 гривень, 01.07.2016 - 3733.48 гривень, 01.09.2016 - 3733.48 гривень, 09.11.2016 - 3733.48 гривень. Разом з цим, боржник [PERSON] 03.03.2004 - 328.60 гривень, та тіло кредиту зменшилось до суми 18667.40 гривень. Також боржником було сплачено 01.05.2013 року - 120.00 гривень, 01.06.2013 - 161.40 гривень, всього 281.40 гривень, які були зараховані на погашення відсотків. Сума заборгованості за вказаним кредитним договором на час смерті божника [PERSON] становить 33 999.89 гривень, з яких: 18 667.40 гривень - тіло кредиту, 2595.99 - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11 632.13 гривень - пеня по кредиту, 1014.37 гривень - пеня за відсотками за користування кредитом (а.с.129-130). 10 червня 2019 року «Фонд» звернувся з листом на ім`я голови Криничненської сільської ради Одеської області вжити заходи та посприяти в поверненні заборгованості за кредитним договором боржником [PERSON] (а.с.28). На вказане звернення Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області повідомила позивачу про те, що боржник [PERSON] помер [INFO] (а.с.29). 01 липня 2019 року позивач як кредитор надіслав претензію до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з проханням зареєструвати кредиторські вимоги Комунального підприємства «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до спадкоємців [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09 квітня 2013 року у сумі 33 966.14 гривень (а.с.31-32). 26 липня 2019 року позивач як кредитор ВДРУГЕ надіслав претензію до Київської державної нотаріальної контори з проханням зареєструвати кредиторські вимоги Комунального підприємства «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до спадкоємців [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09 квітня 2013 року у сумі 33 966.14 гривень (а.с.33-35). 09 серпня 2019 року Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса направила претензію кредитора, надіслану КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до спадкоємців [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09 квітня 2013 року у сумі 33 966.14 гривень за вхідним №628/02-14 від 09.08.2019 року за належністю до Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвій В.Б. (а.с.36) 21 серпня 2019 року Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєва В.Б. повідомила КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про те, що 10 лютого 2019 року син померлого [PERSON] - [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька. Інші спадкоємці померлого не зверталися (а.с.37). 09 червня 2020 року позивач КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернувся до спадкоємця кредитора [PERSON] з пропозицією про врегулювання питання погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у досудовому порядку (а.с.38). 03 липня 2020 року позивач КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» надіслав спадкоємцю кредитора [PERSON] вимогу протягом тридцяти днів з дати її отримання сплатити заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09 квітня 2013 року у сумі 33 969.21 гривень, з яких: - сума кредиту - 18667.40 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом - 2565.31 гривень; - заборгованість по пені за кредитом - 11632.13 гривень; - заборгованість по пені по процентам за користування кредитом - 1104.37 гривень (а.с.39, 40). Однак, вказана досудова вимога залишилась поза увагою відповідача. Станом на момент звернення до суду з позовом борг [PERSON] - не повернуто. Статтею 11 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» передбачено, що уряд України, місцеві державні адміністрації сприяють розвитку індивідуального житлового будівництва в межах сіл і селищ, а також за межами сіл і селищ у відокремлених фермерських садибах, створюють сільським забудовникам (місцевому населенню і громадянам, які переселяються до сільської місцевості на постійне проживання) пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами і обладнанням, надання їм послуг і пільгових довгострокових державних кредитів. Відповідно до п.п. 1, 3, 37 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1597 від 05.10.1998 (надалі - Правила), головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми «Державне пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників на будівництво (реконструкцію) та придбання житла» є Мінрегіон, а одержувачами бюджетних коштів - фонди. Кредитування фондами будівництва житла на селі є прямим, адресним (цільовим), зворотним і здійснюється у межах наявних кредитних ресурсів фондів. Кошти, які надходять від погашення кредитів, наданих позичальникам за рахунок державного бюджету зараховуються на відповідні реєстраційні рахунки, відкриті в територіальних органах Казначейства, з подальшим спрямуванням на кредитування індивідуального житлового будівництва на селі. Пунктом 6 Правил визначено, що кредит індивідуальному забудовнику надається на термін до 20 років, а молодим сім`ям (подружжя, в якому вік чоловіка та дружини не перевищує 35 років) або неповним сім`ям (мати(батько) віком до 35 років) - до 30 років, з внесенням за користування ним плати у розмірі трьох відсотків річних. Згідно з п. 26 Правил у разі невиконання позичальником умов кредитного договору фонд відповідно до законодавства здійснює заходи щодо стягнення заборгованості та інші дії, передбачені умовами кредитного договору. В даному випадку, суб`єктами, уповноваженими державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах є Міністерство розвитку громад на території України (до 02.09.2019 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства) (далі - Міністерство) та КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства перейменовано на Міністерство розвитку громад та територій України. Згідно підпункту 13 пункту 4 Положення про Міністерство розвитку громад та територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №197 (в редакції постанови від 25.09.2019 л №850) Мінрегіон відповідно до покладених на нього завдань здійснює організаційне забезпечення з питань державної підтримки будівництва (придбання) доступного житла, формування житлового фонду соціального призначення, розгортання молодіжного житлового будівництва, кредитування індивідуальних сільських забудовників, реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду та реалізації інфраструктурних проектів; підтвердження придатності будівельних виробів до застосування (видає технічні свідоцтва) та оцінки відповідності у визначеній сфері діяльності. Положеннями частини першої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 СК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно матеріалів спадкової справи №26/2019 наданої приватним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Станєвою В.Б. (а.с.53-63) вбачається, що [PERSON] - дружина померлої з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с.56). Син померлого [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька (а.с.57). Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Частиною 1 ст. 608 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять не лише права, а й обов`язки спадкодавця, що належали йому за життя. Винятком з цього правила є зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Зобов`язання, нерозривно пов`язані з особою боржника, не можуть бути виконані іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця незалежно від виду спадкування - за заповітом чи за законом. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. А відтак, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України. Таким чином, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги в силу вимог ст.1282 ЦК України, зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Так, статтею 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 24 серпня 2018 року) визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно з яким спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ч.1). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4). Встановлені законом строки для пред`явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України строки претензій погашає належні їм права вимоги. КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» не знав та не міг знати про відкриття спадщини, оскільки спадкоємці боржника не повідомляли кредитора (позивача) про відкриття спадщини в зв`язку з тим, що не знали про борг спадкодавця перед Банком. Судом було встановлено, що листом від 01.07.2019 року Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області повідомила КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про смерть [INFO] [PERSON] (а.с.29), та відразу ж 01.07.2019 року «Фонд» надіслав претензію до Третьої Одеської нотаріальної контори про реєстрацію кредиторської вимоги до спадкоємців [PERSON] , про повідомлення спадкоємців про наявність боргу [PERSON] за кредитним договором №2116 від 09.04.2013 року у сумі 33 966.15 гривень (а.с.30-32). 26.07.2019 року аналогічну вимогу «Фонд» надіслав Київській державній нотаріальній конторі» (а.с.33-35). 21 серпня 2019 року приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєва В.Б. повідомила «Фонд» про заведення 10.02.2019 року спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.37). У зв`язку із цим суд дійшов висновку про те, що позивачем КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» не пропущено передбачений частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки кредитор не зобов`язаний повідомляти спадкоємців про наявність вимог щодо спадщини безпосередньо, а таке повідомлення може бути здійснено через нотаріальну контору. Таким правом позивач скористався, пред`явивши в шестимісячний строк від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі N 522/407/15-ц (провадження N 14-53цс18). Вирішуючи даний спір, суд також приймає до уваги висновки Верховного суду, викладені в постанові 18.09.2019 року справа № 640/6274/16ц, прийняті в аналогічному спорі. Так, ВС вказав, що: При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Судом були встановлені усі вище перелічені обставини, які зазначені вище в цьому рішенні. - кредитор спадкодавця Комунальне підприємство «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернувся до спадкоємця боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, - судом було визначено коло спадкоємців, і ним є відповідач [PERSON] , - вимоги кредитора щодо суми заборгованості були судом перевірені, а саме розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника [PERSON] - [INFO] , який є днем відкриття спадщини і знайшли своє підтвердження при розгляді спору. З огляду на принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у ст.60 ЦПК 2004 року на час розгляду справи та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до п.5.1 договору №2116 від 09.04.2013 року цей договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення наданого Фондом кредиту та платежів (а.с.10). Як було встановлено судом, і зазначено вище останній строк погашення кредиту [PERSON] мав би відбутися 09.11.2016 року (а.с.13, 129), однак боржник не виконав взяти зобов`язання за вказаним договором. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Згідно із частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). В даних правовідносинах загальний строк позовної давності три роки мав би сплинути 10.11.2019 року. Позивач 10.06.2019 року надіслав лист голові Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області з проханням посприяти у поверненні боргу за кредитом [PERSON] (а.с.28). 01.07.2019 року голова Криничненської сільської ради повідомив про смерть [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.29). 26.07.2019 року позивач надіслав претензію кредитора до Київської державної нотаріальної контори (а.с.33). Тобто в межах строку позовної давності позивач заявив свою претензію кредитора до спадкоємця боржника. Разом з цим, у відповідності до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з розрахунку заборгованості пеня по кредиту вперше була нарахована 01.06.2014 року, пені по відсотка - 01.11.2013 року. І з наростаючим підсумком нараховувалася до 01.07.2019 року, загальний розмір склав: на тіло кредиту - 11 632.13 гривень, на відсотки - 1104.37 гривень (а.с.129). До суду з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі і пені Фонд звернувся 14.01.2021 року. Будь-яких причин, які свідчать про поважність пропуску позивачем строку позовної давності передбаченого ст. 258 ЦК України стосовно вимог про стягнення пені, позивач не навів. Відмова у вимогах у зв`язку з пропуском позовної давності є самостійною підставою, яка може бути застосована лише в частині обґрунтованих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги безпідставні по суті, то суд має відмовляти у задоволенні таких вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Cуд відмовляє у вимогах про стягнення штрафів, як різновиду неустойки у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення). Проте вимоги про стягнення пені є обґрунтованими, оскільки відповідач дійсно допустив прострочення зобов`язань за кредитним договором в частині тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що має наслідком нарахування пені. Однак, з урахуванням строку встановленого ст. 258 ЦК України стягнення пені обмежується 12 місяцями, що передували зверненню до суду з позовом. Всі вимоги поза межами вказаного строку задоволенню не підлягають у зв`язку пропуском строку позовної давності та відсутністю підстав для його поновлення. Як вже зазначалося пеня розрахована за період 01.11.2013 року до 01.07.2019 року. До суду з позовом позивач звернувся 14.01.2021 року. А відтак, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання представника відповідача, що боржник [PERSON] повністю сплатив заборгованість по кредитному договору, жодним чином не доведена, та суд визнає як певний спосіб захисту від заявлених претензій, оскільки відповідач [PERSON] ніяких доказів на підтвердження цього не надав. Так, укладаючи кредитний договір №2116 від 09.04.2013 року Боржник [PERSON] погодився з умовами і правилами вказаного договору. Однак, п.3.4.8 кредитного договору №2116 від 09.04.2013 року встановлено, що позичальник зобов`язався протягом 10-ти банківських днів після сплати останнього платежу особисто з`явитись до Фонду для проведення остаточних розрахунків та оформлення необхідних документів. Згідно п.25 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 1998 року №1597, факт повного виконання позичальника фінансових зобов`язань за кредитним договором оформлюється відповідним актом сторін кредитного договору. Разом з цим, на спростування доводів позивача, представником відповідача жодного доказу не надано, а посилання на тривалий час, який сплив після смерті батька, а відтак документи не збереглися, суд до уваги не приймає. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування частково доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. З огляду на викладене позовні вимоги позивача слід задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №216 від 09.04.2013 року в сумі 21 232.76 гривень, з яких: - сума кредиту - 18667.40 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом - 2565.31 гривень; але в межах вартості майна, одержаного у спадщину Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Загальна сума заявлених вимог складала 34 609.89 гривень, судовий збір сплачений в сумі 2102.00 гривень (1020.00 гривень + 1082.00 гривень) судового збору(а.с.125-126). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 21 232.76 гривень (заборгованість за кредитом та заборгованість за простроченими відсотками). Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги постанову ВС від 27.08.2020 року у справі №188/1815/17. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1 289.55 гривень (розмір заявлених вимог - 34609.89 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 21232.76 гривень (61%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 2102.00 гривень (2102.00 грн х 21232.76 грн : 34609.89 = 1 289.55 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial