Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на непрацездатного батька. Позовну заяву мотивував тим, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності. З 2013 року є пенсіонером, отримує пенсію за інвалідністю, яка станом на 26.02.2019 року становить 1497 грн., що є недостатнім для задоволення його життєвих потреб. Його стан здоров'я потребує постійного лікування, оскільки має ряд захворювань. Відповідач працездатний, однак добровільної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та довічно. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 26.03.2019 року. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до довідки МСЕК №532312, [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, непрацездатний. Згідно з довідкою Головного управління пенсійного фонду в Черкаській області від 26.02.2019 року [PERSON] перебуває на обліку в Драбівському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Черкаській області як пенсіонер та отримує пенсію у розмірі 1497 грн. Крім того, [PERSON] знаходиться під медичним наглядом у сімейного лікаря АЗПСМ смт Драбів, має ІІІ групу інвалідності з 2013 року, патологічний стан здоров?я хворого потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою КНП «Драбівський центр первинної медико -санітарної допомоги» Драбівської районної ради Черкаської області від 27.02.2019 р. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що його батько не потребує матеріальної допомоги. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача і платника аліментів, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання непрацездатного батька в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2019 року і довічно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved