Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту належності державного акту та визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що під час виготовлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку було допущено технічну помилку в написанні прізвища власника, у зв'язку чим рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно йому було відмовлено у державній реєстрації права власності. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлений, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечив. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи повторну неявку відповідача, заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 2,8071 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. На підставі вказаного сертифікату було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах мало вільшанської сільської ради Обухівського району Київської області. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації № 308 від 20 травня 2004 року було затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) в межах Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області та передано у власність земельні ділянки громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) зокрема і [PERSON]. На підставі вказаного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 308 від 20 травня 2004 року [PERSON] було видано правовстановлюючий документ на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,8071 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області серії [NUMBER]. Рішенням № 35693202 від 15 червня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно позивачеві було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що поданий державний акт містить не обумовлені виправлення, що підтверджується копією державного акту. У встановленому чинним законодавством порядку оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я позивача не було завершено, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої передбачені законодавством права, тому справа щодо невизнаних прав позивача підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності позивача на спірне нерухоме майно виникло на законних правових підставах, що підтверджено копією сертифікату та іншими належними і допустимими доказами, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, неоформлення правовстановлюючого документа не позбавляє прав. При цьому позивач довів належними і допустимими доказами своє право власності на земельну ділянку, зокрема з поданих суду документів вбачається що земельна ділянка виділялась саме [PERSON], що підтверджується зазначеними в технічній документації ідентифікуючими ознаками, а саме: паспортними даними, ідентифікаційним кодом, серією та номером сертифікату на земельну частку пай, особи на ім'я якої було виготовлено технічну документацію із землеустрою і які повністю збігаються з документами [PERSON]. За таких обставин визнання позову відповідачем не порушує права інших осіб та узгоджується із вимогами чинного законодавства, тому позов слід задовольнити в частині вимог про визнання права власності. Разом з тим вимогу про встановлення факту належності [PERSON], державного акту на право приватної власності на земельну ділянку позивачем не доведено, не ґрунтується на законі та зібраних у справі доказах. При цьому суд вважає, що визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем є достатнім способом відновлення порушених прав позивача. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити в частині доведених вимог.

Outcome: partial