Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд встановити факт належності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 69,8 кв. м., вартістю 41684 грн. та визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 69,8 кв.м., вартістю 41684 грн.. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суд не повідомили, проте надали до суду заяву в якій просять розглянути справу без їхньої участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника міської ради та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 15 березня 2000 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідає своєму сину [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 852. [INFO] [PERSON] померла. На момент її смерті заповіт від 15 березня 2000 року не був скасований. Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], загальною площею 69,8 кв. м., (житловою площею - 28,7 кв. м.), 1952 року побудови, загальною вартістю 41684 грн.. Спадкоємцем за заповітом є позивач - [PERSON]. Інших спадкоємців, які претендують на майно спадкодавця за законом та заповітом немає. В установлений законом (ст.ст. 1269, 1270 ЦК України) шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини померлої [PERSON], а тому згідно рішення Таращанського районного суду від 18.06.2014 року йому було визначено додатковий строк для подачі ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини після вказаного спадкодавця. Також в судовому порядку вирішувалося питання про встановлення факту родинних відносин позивача та [PERSON], яка померла [INFO] (рішення Таращанського районного суду від 17.07.2014 року). 07.07.2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини і 12 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Таращанського нотаріального округу Київської області [PERSON] йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на приватизовану земельну ділянку площею 2,0440 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок спадкодавця, розташованого по [ADDRESS] приватним нотаріусом 16 грудня 2014 року позивачу було відмовлено по тій причині, що спадкодавець не мала свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок (правовстановлюючого документу) та запропоновано звернутися до суду. Той факт, що житловий будинок належав на праві власності померлій [PERSON] стверджується довідкою від 17.12.2014 року № 02-26/905, виданою виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, виписками із погосподарської книги Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області за період 1957-1990 р.р. та за 1991-2014 роки, згідно яких померла була головою двору, зареєстрована і до дня смерті проживала в [ADDRESS], довідкою від 17.12.2014 року № 02-26/904, виданою виконавчим комітетом Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, згідно якої [PERSON] була власником даного будинку, а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який 20.10.2014 року виготовлений КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації». З цього випливає, що житловий будинок після смерті [PERSON] переходить у власність спадкоємця - позивача в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців за законом та заповітом, які претендують на майно спадкодавця немає. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб та визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved