Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що 11 квітня 2018 року його батьки - відповідач [PERSON] та [PERSON] подарували йому житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] є. У зв`язку з чим нотаріусом було зареєстровано за ним право власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач зареєстрований як член сім`ї в будинку з 14.10.1998 року, однак з 2003 року в будинку не проживає. Стосунки з відповідачем не підтримує та про місце його фактичного проживання відомостей не має. У теперішній час виникла необхідність оформити субсидію на оплату житлово- комунальних послуг, однак він позбавлений такої можливості, оскільки в будинку зареєстрований відповідач, доходи якого також враховуються при її нарахуванні. Окрім того, він сплачує комунальні послуги за кількістю зареєстрованих в будинку осіб. Відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг, в будинку за місцем реєстрації не проживає понад один рік, покинув житло добровільно, наміру продовжувати проживати за місцем реєстрації не виказав, тому вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Його реєстрація у належному позивачу будинку перешкоджає здійсненню своїх прав, як власника майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у своїй заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З договору дарування житлового будинку від 11.04.2018 року вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме айно про реєстрацію права власності №120301337 від 11.04.2018 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер 444, виданого 11.04.2018 року (а.с. 11). З довідки громадського квартального комітету від 15.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] -є не проживає з 2003 року (а.с. 5). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі був зареєстрований в будинку, але не мешкає з 2003 року, його особистих речей в будинку не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрований. Враховуючи, що відповідач добровільно не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей в будинку не має, добровільно не знявся з реєстрації, до суду за викликом не з`явився, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved