Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON], який з 2010 року та до теперішнього часу в зазначеній квартирі не проживає. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вказаній квартирі у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правових послуг будучи повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON], підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. від 02 червня 2017 року [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки ТОВ «Циділо і К» № 355 від 10 липня 2017 року слідує, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Згідно акту керівника Комітету мікрорайону «ЖЕУ 3» № 413 від 01 вересня 2017 року слідує, що: [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року та по теперішній час. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача [PERSON] Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 передбачено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не є ні власником зазначеної квартири, ні членом сім'ї позивача [PERSON] - власника зазначеної квартири, а тому не має права користуватися вказаним житлом, в зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved