Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ним було встановлено факт заборгованості по переплаті пенсій, а саме по відшкодуванню зайво виплачених сум пенсій до [PERSON] фонду України зі сторони пенсіонера [PERSON], [INFO]. У пенсійній справі [PERSON] відсутня довідка щодо навчання останнього у навчальному закладі після 18-ти років, тому відповідно у нього не було підстав для отримання ним пенсії після досягнення повноліття по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Внаслідок зайво виплаченої суми пенсій у період з грудня 2011 року по березень 2015 року, виникла переплата в сумі 41103,52 гривень, яка у добровільному порядку відповідачем не відшкодована. Таким чином, відповідач [PERSON] зловживаючи, не повідомив управління [PERSON] фонду про те, що не навчається у навчальному закладі та отримав кошти права на отримання яких не мав. Позивач у позові просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] 41103,52 гривень зайво виплачених сум пенсій. Представник позивача [PERSON] обєднаного управління [PERSON] фонду України Закарпатської області в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист від начальника обєднаного управління [PERSON] про розгляд справи без представника управління. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Одночасно до суду від представника відповідача надійшло заперечення на позов, у якому відповідач не погодився з доводами, викладеними позивачем у позові, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги [PERSON] обєднаного управління [PERSON] фонду України щодо стягнення з нього 41103,52 гривень, виплачених йому сум пенсій. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебував на обліку у [PERSON] обєднаному [PERSON] фонді України Закарпатської області та отримував пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як стверджує позивач, відповідачу [PERSON] у період з грудня 2011 року по березень 2015 року було зайво виплачено пенсію у розмірі 41103,52 грн., на яку він не мав права і яка на думку позивача підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] фонду у повному обсязі. Погодитися із такими твердженнями суд не може з огляду на наступні обставини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Глави 83 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів [PERSON] фонду чи в судовому порядку. За приписами ст. 103 ч. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Згідно з ст.ст. 81, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами [PERSON] фонду України. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Одночасно, статтею 1215 Цивільного Кодексу визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює виключення із цього правила, а саме: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та у разі недобросовісності з боку набувача. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (п. 1 ст. 212 ЦПК України). В ході розгляду справи позивачем не надано доказів та не доведено суду факту недобросовісного набуття відповідачем [PERSON] отриманих коштів у розмірі 41103 грн. 52 коп., які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не доведено й наявності рахункової помилки з боку позивача, то відповідно до статті 1215 ЦК України, суд вважає, що зазначена сума пенсійних виплат стягненню з відповідача не підлягає. Вищезазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року №6-151цс13 та від 02 липня 2014 року №6-91цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. В судовому засіданні також встановлено, що розпорядженням № 9240 від 21.10.2011 року відповідачу [PERSON] призначено пенсію, як круглому сироті у розмірі 784 гривень, категорія «Діти сироти до 23 років». Відповідно до ст. 30 ч. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Отже, посилання позивача на те, що вищезгаданим Законом не передбачена виплата пенсії дітям сиротам до досягнення ними 23 років не залежно від того навчаються вони чи ні є безпідставним та таким, що не відповідає нормі Закону. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що кошти, набуті відповідачем [PERSON] поверненню не підлягають, так як є пенсійними виплатами, які виплачувались круглому сироті, яким відповідач і є, незалежно від того навчався він чи ні. При розгляді даної справи по суті судом не встановлено наявності будь-яких рахункових помилок та недобросовісності відповідача щодо набуття коштів в сумі 41103,52 грн., а тому у задоволенні позову [PERSON] обєднаного управління ПФУ Закарпатської області до [PERSON] про стягнення коштів слід відмовити.

Outcome: dismissed