Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом із наступних підстав : 11 березня 2008 року, між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі в.о начальника Маріупольського відділення Донецької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяла на підставі Статуту та довіреності від 26.12.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4783, з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON], (далі відповідач), було укладено кредитний договір №221/24-235 (далі кредитний договір). Публічно акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 28.04.2010 року є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно з п. 1.2 статті 1 нової редакції Статуту ПАТ«Укрсоцбанк», погодженого Національним банком України. Ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дано визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно п. п. 1.1 кредитного договору № 221/24-235 від 11 березня 2008 року,банк надає позичальнику у тимчасове використання на умовах забезпеченості, повернення, строковості,платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 73\~400 ( сімдесят три тисячі чотириста) гривень 00 копійок зі сплатою 14,0 (чотирнадцять цілих) відсотків річних, з порядком повернення кредитних коштів, встановленому п.п.1.1.1-1.1.2, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 10 березня 2013 року. Кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля ( п.1.2) Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини другої ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У частині другій ст. 1050 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу (позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами, боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідачем порушені умови кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту ,визначених п. 1.1 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період прострочення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по кредитному договору, станом на 01.12.2015 року, відповідач має заборгованість у розмірі 12 248 (дванадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 12 коп., з яких:сума заборгованості за кредитом - 4 428,15 грн.;сума заборгованості за відсотками - 2 867,06 грн.;пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 21383 грн.;пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 504,43 грн.;розмір інфляційних витрат за кредитом - 1 819,97 грн.;розмір інфляційних витрат за відсотками - 414,69 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 та ст. 530 того ж кодексу, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу добровільного погашення заборгованості по кредитному договору шляхом, написання письмових вимог про повернення боргу в порядку ст. 1050 ЦК України. На жаль, відповідач не відреагував, заборгованість не погасив, грошове зобов'язання виконане не було. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду,та просить суд : стягнути з відповідача [PERSON] , 02.07.1982 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER] ,на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код за даними ЄДРПОУ 00039019 заборгованість за кредитним договором № 221/24-235 від 11 березня 2008 року у розмірі 12 248 (дванадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 12 коп., ., з яких:сума заборгованості за кредитом - 4 428,15 грн.;сума заборгованості за відсотками - 2 867,06 грн.;пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 21383 грн.;пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 504,43 грн.;розмір інфляційних витрат за кредитом - 1 819,97 грн.;розмір інфляційних витрат за відсотками - 414,69 грн.на наступні реквізити: розрахунковий рахунок - 29090150130005; МФО - 300023; код ЄДРПОУ-00039019 та стягнути судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з*явився ,надав заяву про підтримку позову ,розгляд справи за його відсутності . У судове засідання відповідач не з*явився,надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Срправу вирішено розглянути за відсутності сторін у письмовому провадженні. Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України ,підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є право відношення, в яких одна сторона ( Відповідач) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача а виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно п. 3.1. Правил, для надання послуг банк відкриває клієнтові картковий рахунок, видає клієнтові карту. У ст.551 ЦК України передбачено збільшення розміру неустойки договором. Згідно зі ст. 599 ЦК України, «зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином». Статтею 629 ЦК України передбачене, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положення статті 1050 Цивільного Кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідач уклав з позивачем кредитний договір та відповідачем умови кредитного договору не виконуються, у зв*язку з чим з*явилася заборгованість.У розрахунку заборгованості не має сумнівів. Вимоги позивача підтверджуються: кредитним договором на купівлю автотранспортних заходів №221/24-235/а.с. 10-12/, розрахунком заборгованості /а.с.6-9/, графіком погашення кредиту/а.с. 13-14/, згодою фізичної особи- суб*єкта кредитної історії/а.с.15/, листом-претензією/а.с. 17/,правовстановлюючими документами/а.с. 20-24/, платіжним дорученням про сплату судового збору/а.с. 1/.

Outcome: approved