Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті матері, залишилось спадкове майно, а саме будинок з земельною ділянкою розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,393 га, з яких 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,143 га для особистого підсобного господарства, розташована на території [ADDRESS] За життя 28.04.2008 року [PERSON] написала заповіт згідно якого заповіла все своє майно чоловіку [PERSON], батьку позивача. Позивач на час смерті матері було інвалідом, та відповідно до ст. 1241 ЦК України мала право на обов'язкову частку в спадковому майні. Позивач не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки батько [PERSON] запевнив її, що спадкового майна після смерті матері не залишилось. Так само [PERSON] ввів в оману нотаріуса, який оформляв спадщину, зазначивши в своїх заявах про те, що спадкоємців передбаченої ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Просить суд визнати недійсним свідоцтво, видане [PERSON] 03.08.2010 року Третьою Київською державною нотаріальною конторою про право на спадщину - земельну ділянку площею 0,393 га, переданої для: 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,143 га для особистого підсобного господарства, розташованої на території [ADDRESS], договір дарування від 02.11.2010 р. земельної ділянки площею 0,393 га, з них: 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. 0,143 га для особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], розташованих на території [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, реєстрацію 19.02.2010 р. Баришівським БТІ за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25362430 від 19.02.2010 року, серії [NUMBER] та договір від 02.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] про дарування житлового будинку, який посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Малиновською Н.В., зареєстрований в реєстрі за номером 1-4011, згідно якого [PERSON] добровільно передав у власність [PERSON] безоплатно житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав в повному обсязі, позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] та треті особи Третя Київська державна нотаріальна контора, Баришівська районна державна нотаріальна контора, Баришівське БТІ в судове засідання не з'явились від відповідача надійшло письмове заперечення та клопотання про розгляд справи у її відсутність, від третіх осіб також надійшли клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме будинок з земельною ділянкою розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,393 га, з яких 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. 0.143 га для особистого підсобного господарства, розташована на території [ADDRESS] За життя 28.04.2008 року [PERSON] написала заповіт згідно якого заповіла все своє майно чоловіку [PERSON], батьку позивача. Після смерті дружини [PERSON] своєчасно звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори де отримав свідоцтво на право на спадщину на спадкову земельну ділянку. Нотаріус не оформила спадщину, через те, що будинок не був зареєстрований належним чином. [PERSON] звернувся до Баришівського суду, та 17.12.2009 року рішенням Баришівського районного суду вимоги [PERSON] задоволено, та за ним визнано право власності на вказаний будинок. Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. В подальшому даний будинок був [PERSON] подарований [PERSON]. Таким чином вимоги позивача визнати недійсною реєстрацію 19.02.2010 р. Баришівським БТІ за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25362430 від 19.02.2010 року, серії [NUMBER] та визнати недійсним договір від 02.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] про дарування житлового будинку, який посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Малиновською Н.В., зареєстрований в реєстрі за номером 1-4011, згідно якого [PERSON] добровільно передав у власність [PERSON] безоплатно житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], не підлягають до задоволення, оскільки дані дії були вчиненні на законних підставах. У виконання законного рішення суду. Що стосується вимоги про визнання недійсним свідоцтва, виданого [PERSON] 03.08.2010 року Третьою Київською державною нотаріальною конторою про право на спадщину - земельну ділянку площею 0,393 га, переданої для: 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,143 га для особистого підсобного господарства, розташованої на території [ADDRESS] та визнання недійсним договору дарування від 02.11.2010 р. земельної ділянки площею 0,393 га, з них: 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. 0,143 га для особистого підсобного господарства, кадастровий номер [NUMBER], розташованих на території [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, дані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Право на оскарження правочину чи процесуальної дії належить стороні даного правочину чи дії, або особи інтересів якої вони стосуються. Як встановлено судом рішенням Баришівського районного суду від 11.05.2016 року за позивачем [PERSON] було визнано право на обов'язкову частку у спадщині померлої [INFO] [PERSON]. Разом з тим суд відмовив у задоволенні вимоги [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині померлої матері [PERSON], а саме на 1/3 частку будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,393 га, з них 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,143 га для ведення особистого підсобного господарства , кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS], мотивувавши дану відмову тим, що [PERSON] у встановлений законом строк до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, позов до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не подавала. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Після винесення рішення судом позивач до нотаріальної контори так і не звернулась, та своїх прав на спадкове майно не заявила. За таких обставин позивач не є стороною правочинів, які просить скасувати та не може бути зацікавленою особою. Також не підлягає до задоволення клопотання про продовження строку для подання до нотаріальної контори заяви про отримання спадщини, оскільки ч. 3 ст.1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проте, в своїй заяві позивач не зазначає жодної поважної причини з яких вона пропустила строк на прийняття спадщини, а тому дана вимога жодним чином не мотивована. Встановлене судом підтверджується: - Копією рішення Баришівського районного суду від 11.05.2016 року; - Копією рішення Баришівського районного суду від 17.12.2009 року; - Копією спадкової справи №841/09; - Копією договорів дарування будинку та земельної ділянки від 02.11.2010 року; Іншими матеріалами справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed