Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що трикімнатна квартира [ADDRESS] належить до комунального житлового фонду, його сестра - відповідачка [PERSON] є основним наймачем спірної квартири, на її імя відкрито особовий рахунок, з нею укладено договори про користування житлово-комунальними послугами. З 07.08.2014р. він зареєстрований в зазначеній квартирі як член сімї наймача за згодою відповідачки. З вересня 2015р. відповідачка [PERSON] почала перешкоджати йому проживати у спірній квартирі, змінила замки на вхідних дверях, перестала впускати його до квартири. Рішенням Хортицького районногом суду м.Запоріжжя від 14.06.2016р. його було вселено в спірну квартиру. Вказане судове рішення фактично було виконано 22.12.2016р. Однак, відповідачка [PERSON] продовжує перешкоджати йому в повній мірі користуватися квартирою, зокрема, кімнатою житловою площею 10,3кв.м., хоча не оспорює факту того, що у них тривалий час склався порядок користування вказаною квартирою, за яким саме він користується цією кімнатою, а [PERSON] з донькою [PERSON] іншими двома суміжними кімнатами, житловими площами 18,3кв.м. та 14,4кв.м. Відповідно до ст.104 ЖК України він має право вимагати укладання з ним окремого договору найму житла, але наймачка [PERSON]М не дає своєї згоди на це, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Вважає, що його бажання виділити йому в користування ізольовану кімнату площею 10,3кв.м. не призведе до погіршення житлових умов мешканців квартири, не викличе необхідності постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов, не порушить чиїх-небудь прав, оскільки рівень середньої забезпеченості житловою площею в м.Запоріжжі визначено на рівні 8кв.м., мінімальний розмір становить 6кв.м.. Просить встановити порядок користування спірною квартирою і виділити йому в користування кімнату, житловою площею 10,3кв.м., відповідачці [PERSON] та її неповнолітній доньці [PERSON] - інші дві кімнати, житловими площами 18,3кв.м. та 14,4кв.м., інші приміщення: кухню, туалет, ванну кімнату, коридор, кладову - залишити у спільному користуванні; відкрити окремий особовий рахунок на його імя та укласти з ним окремий договір найму на кімнату, житловою площею 10,3кв.м., зобовязавши відповідача у справі; стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та додатково суду пояснили, що право користування спірною квартирою позивач набув в законному порядку, що підтверджено судовими рішеннями. В грудні 2016р. він був фактично вселений в спірну квартиру і його речі здебільшого знаходяться в кімнаті площею 10,3кв.м., яка є ізольованою. Він не може вільно користуватись вказаним приміщенням, оскільки відповідачка, коли знаходиться вдома, не впускає його до кімнати, провокує на конфліктні ситуації, а він, враховуючи наявні між ними неприязні стосунки, вимушений уникати таких ситуацій і не вступає у сварку з сестрою. Коли її немає вдома, він може заходити до кімнати, брати свої речі. Після вселення він став сплачувати за себе особисто за житлово-комунальні послуги, нараховані на одну особу. Він звертався до уповноваженого органу Запорізької міської ради, на утриманні якого зараз перебуває будинок, з приводу укладання з ним окремого договору найму, але відповідачка [PERSON] своєї письмової згоди на це не дала. Виділення йому кімнати площею 10,3кв.м. не призведе до порушення прав мешканців квартири, оскільки між ними фактично вже склався відповідний порядок користування нею. Площа кімнати, яку він просить виділити, хоча і менше норми, визначеної ст.47 ЖК України, але більше рівня середньої забезпеченості житловою площею в м.Запоріжжі, тому такий порядок користування не призведе до необхідності постановки його на облік як особи, що потребує поліпшення житлових умов. Кімната є ізольованою, тобто приміщенням, яке може бути виділено відповідно до ст.63 ЖК України. Також представник позивача вточнив, що укласти з позивачем окремий договір найму на виділену йому кімнату слід зобовязати орган, який управляє комунальною власністю, а саме Запорізьку міську раду. Необхідність відкриття нового окремого особового рахунку на імя позивача повязана з необхідністю здійснення ним оплати за житлово-комунальні послуги. Просять позов задовольнити повністю. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, подав письмові заперечення проти позову та додатково суду пояснив, що відповідачка [PERSON] на даний час не оспорює право користування позивача спірною квартирою. Разом з тим, вважає, що спірна кімната не є ізольованою і не містить окремого входу, тому її неможна виділити позивачу в якості окремого житлового приміщення. Площа кімнати є меншою за норму, встановлену ст.47 ЖК України, і виділивши її позивачу, суд поставить його в такі умови, коли він отримає право на постановку на облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов, що законом не допускається. Крім того, виділення позивачу окремої кімнати є неможливим з технічної точки зору, оскільки квартира обладнана одним вводом гарячої і холодної води, газової труби та електроенергії, в квартирі один туалет, ванна кухня і кожні з відповідних послуг сплачується на підставі показань відповідних лічильників. Обладнання кімнати позивача такими лічильниками є неможливим. Також просить врахувати, що за сплату житлово-комунальних послуг по квартирі мається значна заборгованість, яку сторони повинні оплачувати солідарно і у випадку відкриття позивачу окремого особового рахунку ця заборгованість залишиться на особовому рахунку відповідачки, що призведе до порушення її прав. Просить в позові відмовити. Представник відповідачів - Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи КП «Наше місто» в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що спірна квартира є комунальною власністю і з 01.09.2016р. перебуває на обслуговуванні КП «Наше місто». На даний час за вказаною квартирою рахується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в сумі 1019,37грн., яку вони просять розділити при постановленні рішення на користь позивача і визначити порядок оплати такої заборгованості. В подальшому представник третьої особи в судове засіданні не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. З урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не прибули в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1-3 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд встановив, що трикімнатна квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Запоріжжя, управління якою здійснює Запорізька міська рада. Основним наймачем спірної квартири є відповідачка [PERSON] Для оплати житлово-комунальних послуг на квартиру відкрито особовий рахунок №63102278. Позивач [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі з 07.08.2014р. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.11.2015р. за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27.01.2016р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.11.2015р. скасовано і в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, відмовлено. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2016р. за [PERSON] визнано право користування квартирою №81 в будинку №19-а по вул.Ентузіастів в м.Запоріжжі та вселено його в зазначену квартиру. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02.11.2016р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2016р. в частині визнання за позивачем права користування житлом скасовано і в позові відмовлено, в частині вселення позивача в спірну квартиру рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню під час вирішення даної справи, що позивач [PERSON] вселився до спірної квартири для постійного проживання як член сімї наймача [PERSON] та зареєстрував своє місце проживання за письмовою згодою наймача та всіх повнолітніх мешканців, тобто з дотриманням встановленого законом порядку. З часу вселення позивач набув рівних з відповідачкою прав, що випливають з договору найму житла, в т.ч. і право користування ним. Також судами встановлено, що між сторонами маються неприязні особисті стосунки, через що між ними виникають спори щодо права та порядку користування спірною квартирою. Вказані обставини сторони також не оспорювали під час судового розгляду даної цивільної справи. Згідно з актом державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя від 22.12.2016р. на виконання судового рішення [PERSON] 22.12.2016р. вселений до спірної квартири за адресою: [ADDRESS]. Сторонами в судовому засіданні не оспорювалось і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що на момент розгляду даної справи в спірній квартирі зареєстровано та фактично проживає 3 особи: відповідачка [PERSON], її неповнолітня донька [PERSON], позивач [PERSON] Відповідно до технічного плану спірної квартири (арк..22), загальна її площа складає 59,8 кв.м., житлова площа 43,0 кв.м. Квартира має три жилі кімнати:кімната №6 10,3 кв.м., кімната №7 18,3 кв.м., кімната №8 14,4 кв.м. Квартира улаштована кухнею 5,7 кв.м., туалетом 0,9 кв.м., ванною кімнатою 2,1 кв.м., коридором - 7,8 кв.м., кладовою 0,3 кв.м. При цьому з плану розташування кімнат квартири вбачається, що житлова кімната №7 є суміжною і прохідною з кімнатою №8, кімната №6 окрема ізольована. Згідно довідки КП «Наше місто» станом на 01.04.2017р. за особовим рахунком №63102278, відкритого на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], значиться непогашена заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 1019,37грн. (арк..89) Відповідно до ст.3,21,24 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні права і свободи. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Ст.47 Конституції України та ст.1,9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1,2 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст.63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно з ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно з ст.103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Відповідно до ст.104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як роз'яснено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст.104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Згідно з ст.47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65кв.м. на одну особу. Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів України №470 від 11.12.1984 року, розмір жилого приміщення надається громадянам за договором найму державного житлового фонду у межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Постановою виконкому Запорізької міської ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок №2 від 08.01.1985р. «Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень» встановлено рівень середньої забезпеченості жилою площею в м.Запоріжжі 8 кв.м., мінімальний розмір житлової площі на кожного члена родини на території Запорізької області - 6 кв.м. Зясувавши всебічно, повно, обєктивно та неупереджено обставини даної справи, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність встановлення за позовом [PERSON] порядку користування квартирою №81 в будинку №19-а по вул.Ентузіастів в м.Запоріжжі, яка належить до комунального житлового фонду і наймачем якої є відповідачка [PERSON], оскільки судом достовірно встановлено, що між сторонами склалися напружені особисті та майнові стосунки з приводу користування квартирою, оплати комунальних послуг, відповідачка [PERSON] як основний наймач квартири не дає свою згоду на зміну умов договору найму житла шляхом укладання з позивачем окремого договору найму на житлове приміщення, яке він фактично займає, - житлову кімнату №6, площею 10,3кв.м. При цьому, право позивача [PERSON] на користування спірною квартирою в межах даної справи ніким не оспорюється. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд вважає доцільним встановити порядок користування спірною квартирою за запропонованим позивачем варіантом, а саме виділивши йому в користування житлову кімнату №6, площею 10,3кв.м., яка є окремою ізольованою кімнатою в спірній квартирі, має окремий вихід в приміщення загального користування, а відповідачці [PERSON] з неповнолітньою донькою інші дві житлові кімнати №7, площею 18,3 кв.м., та №8, площею 14,4 кв.м., які є суміжними одна з одною, кімната №7 прохідною до кімнати №8. Інші приміщенняв спірній квартирі- кухню, туалет, ванну, коридор, кладову, які є приміщеннями загального користування, слід залишити в спільному користуванні сторін. На переконання суду, такий порядок користування спірною квартирою не погіршує житлові права жодної зі сторін, є збалансованим, іншим шляхом неможливо забезпечити право позивача на користування спірним житлом. При цьому, суд вважає, що встановлення такого порядку користування та виділення позивачу окремої ізольованої кімнати площею 10,3 кв.м. не призведе до штучного погіршення його житлових умов та не викличе необхідності постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки площа спірної кімнати хоча і менше норми житлової площі, встановленої ст.47 ЖК України, але більше за норму середньої забезпеченості громадян жилою площею в м.Запоріжжі 8кв.м., при мінімальній нормі по Запорізькій області 6 кв.м. Крім того, при такому варіанті не погіршуються житлові умови відповідачки [PERSON] та її неповнолітньої доньки, на них вдвох приходитиметься по 16,35 кв.м. жилої площі, що є значно вище встановленої ст.47 ЖК України норми житлової площі в Україні та рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в м.Запоріжжі. Суд також бере до уваги і те, що зміна договору житлового найму за вказаним варіантом можлива із урахування санітарних і технічних умов квартири, у якій туалет та ванна кімната розташовані в окремих приміщеннях, квартира має окрему кухню площею 5,7кв.м., коридор площею 7,8кв.м., кладову, що дозволяє укласти два договори найму. Доводи представника відповідачки [PERSON] про те, що виділення позивачу кімнати площею 10,3кв.м. є технічно неможливим через те, що вона не є ізольованою і її неможливо обладнати окремим виходом, окремими приборами обліку газо-,водо-, електропостачання тощо, суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються вищевикладеними обставинами. Наявність в приміщеннях квартири, яка розташована в багатоквартирному житловому будинку, єдиної мережі централізованого тепло-, водо-, газо-, електропостачання не виключає можливості поділу квартири між його мешканцями при наявності спору і відповідно зміну умов договору найму житла. А розподіл плати за вказані житлово-комунальні послуги при поділі житлового приміщення повинен здійснюватись відповідно до норм законодавства, що регулює надання та оплату житлово-комунальних послуг, в т.ч. Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 8 жовтня 1992р.. Доводи представника відповідачки [PERSON] та представника КП «Наше місто» про те, що за спірною квартирою рахується заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги і у випадку зміни договору найму та відкриття позивачу нового особового рахунку вона залишиться на особовому рахунку відповідачки, яка зобовязана буде одноособово сплачувати її, суд також не бере до уваги, оскільки наявність такої заборгованості не перешкоджає вирішенню спору про встановлення порядку користування квартирою. Стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за спірною квартирою є предметом іншого спору, який повинен вирішуватись за позовом підприємства, яке надає відповідні житлово-комунальні послуги, до споживачів цих послуг. Тому, розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України, виключно в межах заявлених вимог, суд позбавлений можливості вирішити питання розподілу вказаної заборгованості, як то просить представник третьої особи КП «Наше місто», і на що також вказує представник відповідачки [PERSON] Таким чином, враховуючи інтереси сторін, з метою недопущення порушення прав усіх мешканців на користування житлом, суд вважає доцільним визначити такий порядок користування квартирою, який запропонував позивач, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Також суд вважає, що виділення у користування житлових приміщень та залишення у спільному користуванні нежитлових приміщень за позовом члена сімї наймача відповідно до вимог ст.104 ЖК України є зміною договору найму житла. Враховуючи наявність між сторонами спору щодо зміни договору найму житла через відсутність згоди наймача відповідачки [PERSON] на укладання з позивачем окремого договору найму, суд вважає необхідним зобовязати Запорізьку міську раду як орган, уповноважений здійснювати управління комунальною власністю, зокрема, спірною квартирою, укласти з позивачем окремий договір найму житла згідно із встановленим судом порядком користування, задовольнивши позовні вимоги в цій частині також. Позовні вимоги в частині зобовязання відкрити позивачу окремий особовий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за житлове приміщення, що йому виділено, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відкриття особового рахунку здійснюється підприємствами, які надають відповідні житлово-комунальні послуги, на підставі документів про право власності чи право користування житлом, в т.ч. договору найму житла, який буде укладено між Запорізької міською радою та позивачем [PERSON] відповідно до даного судового рішення. Отже, такі позовні вимоги на даний час є зайвими і передчасними, а також заявленими до неналежного відповідача. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням того, що спір з приводу порядку користування житлом виник з вини відповідачки [PERSON], яка не надала свою згоду на зміну договору найму житла, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00грн.

Outcome: partial