Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми боргу по кредиту у розмірі 19518,93 гривень. Договір було укладено 27.05.2013 року з відповідачем у сумі 16000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Якщо потягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Станом на 31.10.2013 року у відповідача виникла заборгованість, яка становить 19518,93 гривень з яких: 16058,72 гривень - заборгованість по кредиту, 1904,55 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 150 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 905,66 гривень - штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, мотивуючи вимоги обставинами викладеними в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував задоволення позову, пояснивши, що ніколи не брав кредит в банку, не знав про його існування, йому не надходили вимоги та листи з банку і дізнався про кредитні стосунки з позову та документів надісланих судом. Восени 2008 року під час перебування на автовокзалі у нього було викрадено сумку з речами, серед яких був і паспорт. В той день він звертався з заявою в міліцію, але речі не знайшли. На фотографії, що долучена до матеріалів позову не він, а зовсім інша особа, яка йому не відома. Новий паспорт він до цього часу не отримував, бо для цього треба кошти, яких він не має. Проживає одиноко в с. Сальне, не працює, виживає за рахунок тимчасових заробітків. В задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 27.05.2013 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN51000089384212 (а.с 6-14) згідно якого Банк надав позичальнику платіжну картку з кредитним лімітом 16000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Кредит не сплачувався жодного разу. Витребувана судом довідка Форми №1, яка надійшла з Ніжинського міськвідділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області (а.с. 47) яка містить фото, доводить, що в судове засідання з'явився саме [PERSON]. Ксерокопія паспорта яка долучена до матеріалів позову позивачем(а.с. 15) містить фото зовсім іншої особи, чого не заперечував при огляді представник позивача, який був присутній у судовому засіданні. Данні зазначені працівником банку під час укладання угоди в анкеті-заяві(а.с.6) не відповідають фактичним даним відповідача, так вказані телефони, адреса проживання, місце роботи, дівоче прізвище матері не відповідають реальним даним, про які зазначав відповідач в судовому засіданні. Розбіжності також містить підпис, який мається в довідці Форми №1, та наданій позивачем анкеті-заяві. Відповідно до листа Ніжинського міського відділу УМВС [PERSON] звертався із заявою щодо шахрайських дій невідомої особи, яка переклеївши фото, скористалась його паспортом для отримання кредиту. Дана заява зареєстрована в ЄРДР за №12013260180001483 і по ній проводиться перевірка. Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Представник позивача, який був присутній на вимогу суду в судовому засіданні, не зміг пояснити розбіжності, які були встановлені судом під час розгляду справи, пославшись на відсутність у нього інформації по кредиту, так як він укладався у відділенні м. Києва, а після перерви, яка була надана судом на його вимогу для з'ясування обставин, в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився та пояснень не дав. Враховуючи викладене суд вважає позивачем не доведено, що [PERSON], як особа якій видавався паспорт громадянина України, на підставі довідки Форми №1 Ніжинського міськвідділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, отримував кредит у позивача і мав кредитні зобов'язання перед ним. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed