Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 25.06.2010 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, позичальник умови договору не виконала, загальна сума заборгованості відповідачки перед банком з нарахуванням процентів, пені та штрафів станом на 25.10.2018 року становить 40 024 грн. 99 коп. Оскільки боржник [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором, не дивлячись на неодноразові нагадування банку, то позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 08.01.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористалася\~ своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк. Відзив мотивувала тим, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність боргових зобовязань перед позивачем. Зазначає, що ні витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду», а також Анкета-заява про приєднання до умов та правил банківських послуг не можуть підтверджувати заявлені вимоги, оскільки з Анкети-заяви неможливо встановити який вид послуг було обрано відповідачем, відсутні будь-які дані про бажаний рівень кредитного ліміту. Тобто з даної анкети неможливо зробити висновок до стосовно яких видів банківських послуг відповідачка прийняла пропозицію відповідача. Також неможливо встановити чи це дійсно ті Тарифи і умови і правила банківських послуг з якими було ознайомлено відповідачку. Зазначає, що позивачем неправомірно нараховувались відсотки за користування кредитними коштами після 25.06.2012 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору, оскільки жодного доказу, що сторони продовжили строк дії кредитного договору від 25.06.2010 року після 25.06.2012 року позивачем не надано. А тому, враховуючи правову позицію Верховного суду, яка наведена в постанові від 28.12.2018 року у справі №444/9519/12 вважає безпідставним нарахування відсотків за кредитним договором після закінчення строку його дії. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.06.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.\~ 2.1.1.5.6\~ Умов надання банківських послуг- у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6\~ Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний\~ сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою [PERSON] щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Одночасно з п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9\~ Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.1.5 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійсненні операції по картковим рахункам. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач в повному обємі виконав свої зобовязання за вказаним кредитним договором та надав [PERSON] кредит в сумі 9 000 грн. 00 коп. У своєму відзиві відповідачка вказала, що позивач безпідставно нарахував відсотки після закінчення строку дії картки, тобто після 25.06.2012 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Така правова позиція наведена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18. Відповідно до п. 1.1.7.11. Договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього ж строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. В той же час, згідно правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, а саме - шляхом надання клієнту картки з новим строком її дії. З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідачки про відсутність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії картки, однак як вбачається з наданої відповідачкою копії кредитної картки, строк її дії до червня 2018 року, отже і нарахування відсотків мало місце до червня 2018 року. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувались до 31.05.2018 року включно. Однак, відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у зазначеному Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобовязання за вказаним договором не виконала. Так, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 25.10.2018 року відповідачка має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 40 024 грн. 99 коп., яка складається з наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом 25 404 грн. 29 коп.; заборгованість за пенею та комісією 12 238 грн. 56 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1 882 грн. 14 коп. Судом також встановлено, що відповідачка з умовами кредитного договору від 25.06.2010 року була ознайомлена при його укладенні, підписала вказаний договір і отримала кредит в обумовленій кредитним договором сумі, але вищевказані умови кредитного договору порушила. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2010 року, яка становить 40 024 грн. 99 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved