Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з нею у шлюбі з 06 травня 1995 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки не склались через несумісність характерів, різні погляди на життя. З 2011 року шлюбних стосунків не підтримують. Розірвати шлюб через орган РАЦСу відповідач не бажає, а тому просив розірвати укладений шлюб в судовому порядку. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Додатково пояснив, що сімейні відносини розладились близько п»яти років тому з вини дружини, яка зраджувала йому, зловживала спиртними напоями, не опікувалася проблемами сім»ї. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явилася до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надала, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 травня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 27 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Канівському району реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З 2011 року шлюбних відносин сторони не підтримують, з жовтня 2013 року проживають окремо. Сімейні відносини між подружжям розладились через відсутність взаєморозуміння та довіри, різні погляди на життя, зраду та пияцтво відповідача. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Позивач виявив стійкий намір на розірвання шлюбу, категорично заперечивши можливість примирення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вважає непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстав, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України не має. У відповідності до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 6 від 21 січня 2014 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved