Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі він з відповідачем перебуває з 26.10.2007 року. Шлюб зареєстрований Володимирівською сільською радою Красноградського району Харківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2013 року подружні стосунки між ними припинені через різні характери та погляди на сімейне життя. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Дитина після припинення сімейних відносин із відповідачем проживає разом з ним, позивачем. Тому позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати, визначити місце проживання їх неповнолітньої доньки разом із ним та покласти судові витрати на нього. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в котрій просив позов задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 45). Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в котрій зазначив, що між батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] відсутній спір щодо визначення місця проживання останньої, тому для надання органом опіки висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з одним із батьків відсутні правові підстави. Також представником третьої особи був наданий акт обстеження умов проживання дитини [PERSON] із батьком, відповідно до якого умови для проживання та розвитку дитини створені добрі (а.с. 33, 37). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 26.10.2007 року Володимирівською сільською радою Красноградського району Харківської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7 (а.с. 44). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Судом також встановлено, що після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачем їх неповнолітня донька залишилася проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 30.11.2017 року, складеного органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, стосунки в родині [PERSON] добрі, присутнє порозуміння, взаємоповага; умови для проживання та розвитку дитини створені добрі (а.с. 37). Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, судам роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дитини, суд приймає до уваги вік та стан здоров'я дитини, ту обставину, що дитина проживає з батьком, який дбайливо ставиться до виконання батьківських обов'язків, також враховує ставлення до виконання батьківських обов'язків матері, яка з дитиною разом не проживає та не заперечує щодо проживання дитини разом з батьком. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved