Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 16-631/2011 від 20.05.2011 року ПАТ «Банк Кіпру» надав [PERSON] кредит на суму 320 000 грн., з кінцевим терміном повернення до 19.05.2016 року включно та сплатою відсотків за його користування згідно графіку погашення кредиту у розмірі 18.9% річних за користування кредитом та 21.9% річних у разі порушення позичальником зобов*язань за кредитним договором. Отримавши вказану суму кредиту шляхом перерахування банком грошових коштів на поточний рахунок [NUMBER], [PERSON] не виконала своїх договірних зобов'язань не повернула суму кредиту в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 203 948,69 грн.: в тому числі 133 310,00 грн. - заборгованість по кредиту, 62 099,93 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2 813,91 грн. - нараховані проценти за кредитом, 5 724,85 грн. - прострочені нараховані проценти за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань по даному договору кредиту № 16-631/2011 від 20.05.2011 року з відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір посвідчений 20.05.2011 року нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1692, за умовами якого відповідачі передали в заставу ПАТ «Банк Кіпру» у якості забезпечення виконання основного зобов'язання нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 32.1 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON] в рівних частинах на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4631. Згідно з умовами іпотечного договору від 20.05.2011р., за невиконання або неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім цього в забезпечення виконання кредитних зобов*язань, 20.05.2011 року між банком та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №16-631/2011/П, згідно з умовами якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов*язку. Оскільки відповідач своїх зобов'язань щодо погашення кредиту не виконує, виходячи з вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку», позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про можливість розгляду справи за їх відсутності від відповідачів не надходило. Враховуючи викладене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи 20.05.2011 року між ПАТ «Банк Кіпру» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 16-631/2011 згідно у мовами якого надав [PERSON] кредит на суму 320 000 грн., з кінцевим терміном повернення до 19.05.2016 року включно та сплатою відсотків за його користування згідно графіку погашення кредиту у розмірі 18.9% річних за користування кредитом та 21.9% річних у разі порушення позичальником зобов*язань за кредитним договором. Позивач свої зобов*язання за кредитним договором виконав повному обсязі та надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 320 000 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок [NUMBER], що підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2, 1.3 кредитного договору відповідач прийняла на себе зобов'язання своєчасно, відповідно до встановленого графіку, та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями і провести повну його виплату до 19.05.2016 року. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту. Станом на 15.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом складає 203 948,69 грн. Відмова відповідача від повернення боргу порушує майнові права позивача. В забезпечення виконання кредитних зобов*язань, 20.05.2011 року між банком та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №16-631/2011/П, згідно з умовами якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов*язку. Згідно із вимогами ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором порки. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. З метою забезпечення виконання зобов'язань по сплаті кредиту, ПАТ «Банк Кіпру» з відповідачем [PERSON] 20.05.2011 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці [PERSON], [PERSON] передали позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 45.5 кв.м., житловою площею 32.1 кв.м., яка належить їм на праві власності в рівних частинах на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4631. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно п. 2.4.3 іпотечного договору, іпотеко держатель має право звернути стягнення предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-яких зобов*язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Згідно з ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення іпотеко держателя. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Приймаючи до уваги, що порядок звернення стягнення, який просить позивач, а саме: визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, закону не суперечить і найбільш повно враховує інтереси відповідача, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved