Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 147, виданий 22.12.2016 року, Залужанською сільською радою Мукачівського району, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2017 року № 77704968. Вказує, що в його будинку зареєстрована [PERSON] , яка являється колишньою дружиною його внука. Зазначає, що в грудні 2020 року відповідач забрала всі свої речі та виїхала з його будинку, з того часу вона не проживає в будинку, що підтверджується довідкою Залужанського старостинського округу. 07.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Враховуючи вищенаведене вважає, що [PERSON] втратила право користування будинком [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вона вже тривалий час не є членом його сім`ї, а тому оскільки він є власником будинку, а відповідач залишається зареєстрованим в ньому, цим порушуються його права на вільне володіння та користування своїм майном, у зв`язку з чим просить позов задоволити. Позивач [PERSON] \~ в\~судове засідання\~не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належними чином, подав заяву, в якій просив розглянути позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, представник відповідача подала заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. 02.08.2021 року представник відповідача подала відзив на позову, в якому заперечила проти позовних вимог, скільки такі є безпідставними та необґрунтованими. 16.09.2021 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити з підстав вказаних у позові та відповіді на відзив. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 147, виданий 22.12.2016 року, Залужанською сільською радою Мукачівського району, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2017 року № 77704968 (а.с.7). З довідки Залужанського старостинського округу від 01.07.2021 року № У-3223/01109-4 вбачається, що на підставі заяв громадян [PERSON] , [PERSON] , громадянка [PERSON] , 27.06.1994 року з грудня 2020 року не проживає по місцю реєстрації в [ADDRESS] (а.с. 8-10). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 11). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку за адресою [ADDRESS] як член сім`ї та відповідно зі згоди власника. З огляду на це, слід прийти до висновку про те, що відповідач набула право на користування будинком у законний спосіб зі згоди власника як член його сім`ї. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Як передбачено ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Одночасно суд також звертає увагу на наступне. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Як передбачено ч. 1 ст. 156 ЖК України, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Також в ч. 4 ст. 156 ЖК України зазначено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, до кола яких також відноситься і відповідач на момент її реєстрації в будинку. Крім того, також визначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До того ж в ст. 157 ЖК України визначено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. При цьому суд враховує наступне. У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами зокрема ст.ст. 405, 406 ЦК України. Так сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Із врахуванням наведеного, саме нормами ст. 405 ЦК України визначено термін, протягом якого за членом сім`ї власника житла зберігається право на користування житлом і такий визначений в один рік. В той же час, суду не представлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відсутності [PERSON] без поважних причин понад один рік в будинку за адресою: [ADDRESS] . З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що позивачем не доведено та відповідно судом не встановлено факт відсутності [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] більше одного року, а також те, що [PERSON] набула право користування квартирою як член сім`ї власника, а іншої угоди про порядок користування цим будинком при її вселенні не було, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed