Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач відмовляється належно виконувати укладений між ними договір позики та повертати борг. Мотивував свої вимоги тим, що він у листопаді 2016 року надав у борг відповідачу 7500 гривень у строк до 05 грудня 2016 року. Про отримання грошових коштів, відповідачем було складено письмову розписку, копія якої містяться у матеріалах справи. У встановлений строк відповідач борг не повернув, а тому як зазначає позивач він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав і просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 7500 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень та судовий збір сплачений ним при подачі позову до суду у розмірі 551.20 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить вручення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач [PERSON], як позикодавець та відповідач [PERSON], як позичальник. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 7500 гривень, а відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти написав письмову розписку з зазначенням терміну повернення позички (а.с. 4). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, а зокрема суму судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок та 2000 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved