Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, про стягнення боргу за договором позики мотивуючи тим, що 26.01.2011 року позивачка позичила [PERSON] 12500 доларів США, строком до 01.04.2011 року, що підтверджується розпискою. В зв'язку з чим просила суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 99912,50 грн. та судові витрати у розмірі 1000 грн. та 250 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Суд вважає можливим за згодою представника позивача розглянути справу у заочному порядку, що передбачено ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного, як встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, відповідно до розписки від 26.01.2011 року [PERSON] отримала від [PERSON] 12500 доларів США, строком повернення до 01.04.2011 року. Відповідно до ст.1212 ч.1 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи потерпілого без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. По закінченню строку відповідач суми позики не повернув. На сьогоднішній день зобов'язання не виконанні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання виробу із зобов'язанням його повернути. Судом також встановлено, що відповідач у строки, передбачені п.2 ч.1 ст 1049 ЦК України, не повернув борг і таких доказів, щодо виконання зобов'язань, останній не надав суду. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За таких обставин на користь позивача з відповідача підлягає стягненню не повернута сума боргу у розмірі 12500 доларів США, що відповідно до довідки НБУ станом на 29.11.2013 року складає 99912,50 грн. Судовий збір у розмірі 1000 грн. сплачені позивачем відповідно до квитанції № ПН2513579 від 18.12.2013 року, та 250 грн. відповідно до квитанції № ПН 2113587 від 18.12.2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved