Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування зазначивши, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка з 10.03.2016 року за його заявою знаходиться в комуна\-льному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», мати якої - [PERSON] померла [INFO] року. За останні 5 місяців перебування дитини в закладі батько відвідав свою доньку 7 разів. За даними Приморського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та мо\-лоді Маріупольської міської ради [PERSON] знаходився під соціальним супроводом з 27.10.2015 року по 27.10.2016 року з приводу відновлення документів, з 06.06.2017 року по теперішній час він знаходиться під соціальним супроводом з метою повернення дитини до біологічної родини. На теперішній час [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , у кімнаті не створено умов для проживання дитини, а саме: відсутнє окреме ліжко, місце для навчання, окрім того соціальне оточення даної оселі буде мати негативний вплив на розвиток дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації від 12.07.2017 року було надано [PERSON] строк до 13.09.2017 року для вирішення житлових та матеріальних проблем з метою повернення малолітньої до родини батька, проте на засіданні комісії 13.09.2017 року було прийнято рішення про доцільність відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного позивач просить відібрати малолітню [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав та передати її Органу опіки та піклування Центральної районної адмі\-ністрації Маріупольської міської ради, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, задоволення позову та про не заперечення проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, задоволення позову та про не заперечення проти ухвалення заочного рішення по справі. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області серія [NUMBER] від 04.09.2015 року, актовий запис № 839 від 22.11.2005 року, батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] померла [INFO] року. За заявою [PERSON] від 10.03.2016 року малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться в комуна\-льному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». Відповідно до листа комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 11.09.2017 № 1763 [PERSON] перебуває в дитячому будинку з 17.02.2015 року, за останні 5 місяців перебування дитини в закладі батько [PERSON] відвідав свою доньку 7 разів. У відповідності до листа Приморського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та мо\-лоді Маріупольської міської ради від 11.09.2017 року [PERSON] знаходився під соціальним супроводом з 27.10.2015 року по 27.10.2016 року з приводу відновлення документів, з 06.06.2017 року по теперішній час він знаходиться під соціальним супроводом з метою повернення дитини до біологічної родини. На теперішній час [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , у кімнаті не створено умов для проживання дитини, а саме: відсутнє окреме ліжко, місце для навчання, окрім того соціальне оточення даної оселі буде мати негативний вплив на розвиток дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації від 12.07.2017 року було прийнято рішення про надання [PERSON] в строк до 13.09.2017 року можливості вирішення житлових та матеріальних проблем з метою повернення малолітньої [PERSON] до родини батька. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації від 13.09.2017 року було прийнято рішення про доцільність відібрання дитини [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи даний позов по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки стосовно неповнолітньої дитини, не займається на належному рівні її розвитком, вихованням, навчанням, а тому позовні вимоги слід задовольнити, відібрати від відповідача його малолітню доньку та передати її органу опіки та піклування. Обґрунтованими на думку суду є також вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання його доньки. Так, відповідно до п. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, суду не надано. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, і має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, доказів щодо стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а остання добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на користь дитячого закладу, якому буде передана дитина на повне державне забезпечення або особи, якій буде передана дитина під опіку, щомісячно, починаючи з 05.10.2017 року та до повноліття дитини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 640,00. На підставі ст.ст. 155, 164, 170, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved