Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з означеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 липня 2016 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що сторони на протязі року проживали разом, вели спільне господарство, однак спільне життя почало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З серпня 2017 року він разом з відповідачем спільно не проживає. Між ними постійно виникають сварки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим, таке буде суперечити його інтересам. Спору про утримання та місце проживання дитини сторони не мають. Позивач вказує, що між сторонами існує домовленість з приводу того, що дитина буде проживати із матірю, а ним добровільно буде надаватися матеріальна допомога. Позивач в судове засідання не з`явився надавши заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач згідно з поданою до суду заявою просила про розгляд справи у її відсутність. В поданій заяві вказала на визнання позову. Відзиву на позов не подавала. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. 16 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 16 липня 2016 року Виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 16. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Учасниками справи, з урахуванням подання відповідачем заяви про визнання позову визнано, що сторони на момент звернення з позовом спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, не мають бажання до збереження шлюбу. Позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідач зареєстрована за адресою: [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо наявності чи відсутності підстав для розірвання шлюбу. При вирішенні спору суд виходить з таких норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За ч.1 ст.106 СК України визначено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Також, за ч.1 ст.107 СК України, шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя: 1) визнаний безвісно відсутнім; 2) визнаний недієздатним. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням визнання учасниками справи тих фактів, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та враховуючи, що сторони не наполягали на наданні строку для примирення подружжя, а судом самостійно підстав для надання такого строку не встановлено, з урахуванням того, що визнання позову відповідачем в цій частині не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що аргументи позивача про фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем та неможливість збереження сім`ї, наведені в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Також, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи сторони перебувають у шлюбі між собою та внаслідок наявності у сторін дитини не мають можливості подати до органів, що здійснюють державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідну заяву в силу вимог ст.106 СК України, позивач наполягає на відсутності бажання продовжувати сімейні відносини з відповідачем - суд приходить до висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересами позивача та інтереси позивача, в силу ст.112 СК України, неможливо захистити іншим шляхом, ніж шляхом ухвалення відповідного судового рішення. І в зв`язку з підтвердженням матеріалами справи факту того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. При цьому, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 705 грн., задоволення позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду судом справи по суті суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 352,40 грн. з відповідача та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 352,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved