Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача виниклу станом на 31.10.2013 року заборгованість у сумі 21074,41 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка чотири рази у судові засідання не з'явилася, хоча про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно заяви [PERSON] та п. 6.5, п. 6.6, п. 8.6, умов і правил надання банківських послуг, підписаних відповідачкою [PERSON], остання зобов'язалася забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню та штраф. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачка [PERSON] кредитні зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 31.10.2013 року складає 21074,41 грн., яка складається з: 5695,64 грн. - заборгованість за кредитом; 10780,44 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3118,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 979,73 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, наслідки порушення боржником зобов'язань щодо повернення суми позички є право заявника вимагати повернення суми боргу з урахуванням процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачкою не надано доказів на спростування позовних вимог та з заявою про застосування позовної давності вона не зверталась, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved