Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. 15.02.2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області подано позовну заяву про розірвання шлюбу. До вересня 2017 року місцем їхнього спільного проживання була квартира [ADDRESS]. З кінця серпня 2017 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. З вересня 2017 року позивач разом з сином проживають окремо у кв.[ADDRESS], що належить їй на праві власності. З 03.11.2017 року за згодою [PERSON], позивач та син [PERSON] знялись з реєстраційного обліку з попереднього місця проживання та зареєстровані за фактичним місцем проживання у кв.[ADDRESS]. Матеріально-побутові умови проживання дитини достатні. Позивач дбає про належне вихован6ня та навчання сина. Між сторонами виникають конфлікти щодо визначення місця проживання дитини. У зв'язку з викладеним, позивач просить визначити місцем проживання малолітнього [PERSON], [INFO], місце проживання його матері [PERSON]; стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 704,80 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначили, що не наполягають на стягнення судових витрат з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, судові витрати просив покласти на позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року, згідно актового запису про шлюб №555, зробленого 23.08.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], згідно актового запису про народження №569, зробленого 10.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні. Відповідно до договору дарування від 02.11.2017 року [PERSON] на праві власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-14-11053 від 03.11.2017 року Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 13.04.2018 року №88 рекомендовано [PERSON], [PERSON] протягом місяця пройти психокорекційні консультації сімейного психолога, провести контрольне обстеження малолітнього [PERSON] у невролога та отримати висновок щодо стану здоров'я дитини. Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], протягом одного місяця за наступним порядком: кожного ранку відводити дитину разом із [PERSON] до дошкільного закладу, кожну неділю місяця, з 10.00 до 12.00, в присутності матері дитини. 06.07.2018 року [PERSON] звернулася до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради з заявою, в якій просила вжити заходи реагування в межах компетенції, спрямовані на захист законних прав та інтересів дитини, [PERSON] Згідно листа Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Херсонської області від 23.07.2018 року №В-359 [PERSON] повідомлено про те, що [PERSON] неодноразово запрошувався до служби у справах дітей з метою з'ясування причин неналежного виконання рішення органу опіки та піклування, але жодного разу не з'являвся. Надані стороною позивача докази звернення до відповідача з проханням прибути до приватного нотаріуса Волкодав В.Г. з метою нотаріального оформлення документа, яким буде визначено місце проживання дитини, та відповіді відповідача на ці звернення свідчать про те, що між сторонами існував спір щдо визначення місця проживання дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.08.2018 року за адресою: [ADDRESS], де проживають позивач та дитина [PERSON], для дитини обладнано окрему кімнату, в якій створені всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.09.2018 року за адресою: [ADDRESS], де проживають позивач та дитина [PERSON], для дитини обладнано окрему кімнату, в якій є всі необхідні меблі, ліжко, шафа, стіл, комп'ютер, іграшки. Згідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Херсонської області від 21.09.2018 року №2-49/1678, виконавчий комітет вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір'ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved