Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку №91, розташованого за адресою: Херсонська область, смт.Білозерка, вул.Херсонська. В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідачів які не проживають за вказаною адресою без поважних причин з червня 2016 року, а існування їх реєстрації порушує права позивача як власника житла, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за мешканців, які фактично не проживають в будинку. Посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України, просив визнати відповідачів таким, що втратили право користування зазначеним житлом та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВМС № 493197 від 08.09.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Білозерського району [PERSON] за №1140 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2009 року [PERSON] належить будинок за адресою: Херсонська область, смт.Білозерка, вул.Херсонська, буд.91. На даний час за вказаною адресою проживає позивач, а відповідачі виїхали з вказаного житла, але до теперішнього часу зареєстровані за адресою: [INFO] та у добровільному порядку за місцем свого постійного проживання вони не перереєструвалися, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області від 07.08.2017 року за № 5395. Частиною першою статті 383 ЦК України, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, а саме з червня 2016 року, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. За таких обставин, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial