Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10191,18 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.02.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір №672268 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки відповідачу, згідно якого був відкритий поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформлено та видано клієнту банківську платіжну картку і в подальшому позивач здійснював обслуговування платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах. 20.05.2015 року, між банком та клієнтом укладений додатковий договір №1 (до Договору №672268) про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, яким було внесено зміни до Договору №672268 , в тому числі щодо встановлення кредиту в сумі 6500 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами, та 35 % річних - як плату за перевищення витратного ліміту по картковому рахунку, строк дії кредиту встановлювався на відповідний період дії платіжної картки, в тому числі при випуску її на новий строк. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Ухвалою суду від 20 березня 2018 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яка була направлена учасникам справи. Крімтого, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу вручена 26.03.2018 року. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов»язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.02.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір №672268 , згідно якого клієнту був відкритий поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та для його користування оформлено та видано останньому банківську платіжну картку і в подальшому позивач здійснював обслуговування платіжної картки відповідно до встановлених тарифів на загальних умовах. 20.05.2015 року, між банком та клієнтом укладений додатковий договір №1 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, яким було внесено зміни до Договору №672268 щодо встановлення кредиту в сумі 6500 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами, які банк надав відповідачу у зазначеному розмірі, про що свідчать копії договору №672268 від 03.02.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.8), додаткового договору №1 до договору №672268 від 20.05.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.10), заяви-анкети (а.с.13), повідомлення про умови кредитування (а.с.12) й тарифів за обслуговування поточного рахунку (а.с. 9). За умовами вказаних договорів відповідач зобовязалась повернути банку суму кредиту та сплатити проценти; а в разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, або звільнення з організації, з якою банком укладено договорі про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі (п.п. 4.4 додаткового Договору). Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи. Строк даного договору не визначений моментом предявлення вимоги і діє до моменту повного виконання всіх зобовязань сторонами. Відповідачу було надано право в будь-який момент дії договору ініціювати його розірвання шляхом звернення до банку з відповідною заявою. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14.02.2018 року склала 10191,18 грн.,яка включає в себе: суму боргу 5409,93 грн., плату за кредит 4011,09 грн., комісійні доходи 6 грн., інфляційні витрати 623,95 грн., 3% річних від прострочених сум - 140,21 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, факт невиконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору перед позивачем відповідачем спростовані не були, він не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків, та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року №6-39цс13, зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки свої зобовязання перед банком відповідач не виконав, то це дає право позивачеві на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, які складають 623,95 грн. інфляційних витрат та 140,21 грн. 3 % річних від простроченої суми. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного користування грошовими коштами однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Крім того судом встановлено, що позивачем неодноразово надсилались відповідачу вимоги про погашення заборгованості (а.с. 33-36). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., а тому в порядку статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved