Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначив, що 11.06.2005 між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03.03.2016. З вересня 2016 року дитина мешкає з позивачем, знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно матеріально дитині не допомагає, в звязку з чим позивач просить суд стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні позовним вимогам, вказавши, що син [PERSON] добровільно прийняв рішення у вересні 2016 року жити з батьком і з того часу з ним мешкає. Відповідачка в судове засідання також зявилася, пояснила, що дійсно після сварки з вересня 2016 року їх з позивачем син [PERSON] мешкає з батьком [PERSON], знаходиться на його утриманні, місяць з сином вона не спілкувалася, однак бажає, щоб син мешкав знову з нею. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Сторони з 11.06.2005 перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03.03.2016. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ №028388 від 06.12.2005. Пунктом 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні. Відповідач працює, має дохід, однак не надає матеріальну допомогу на утримання сина, який її потребує. При таких обставинах, враховуючи, що дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, місце мешкання дитини судом не визначалося, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved