Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 04 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння,різні погляди на сімейні відносини, що призводило до сварок. З травня 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, тому просив розірвати його. У судове засідання позивач не зявився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, від позову не відмовився. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2003 року, є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 059729, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 14 травня 2008 року, свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 107635, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 14 жовтня 2008 року. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З травня 2017 року шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Сімейні відносини між ними розладились через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сімя розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved