Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що відповідач,\~згідно укладеної\~генеральної угоди\~ про\~реструктуризацію заборгованості\~та приєднання\~до Умов\~та правил\~надання продукту\~кредитних карт\~від 30.05.2013\~року,\~отримав кредит\~у розмірі\~15430,95\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок\~зі сплатою\~18\~%\~на рік\~ за\~користування кредитом\~ на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом з\~кінцевим терміном\~повернення 31.05.2016\~року.\~Банк у\~повному обсязі\~виконав свої\~зобов`язання за\~договором,\~надавши відповідачу\~кредит у\~встановленому розмірі. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, та станом на 17.09.2019 року має заборгованість у сумі 43856,26 грн., з яких: 11769,68 грн. заборгованість за кредитом, 11640,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 18976,02 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1470,28 грн. штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Звернув увагу, що відповідач, 20.10.2016 року здійснив погашення заборгованості за кредитним зобов`язанням в сумі 500 грн., тим самим перервав строки позовної давності. Після цього до судового засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилися, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили застосувати по справі позовну давність до всіх позовних вимог позивача (а.с.97, 106) Представник відповідача - адвокат Шевченко С.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, підтримав заяву [PERSON] про застосування по справі строків позовної давності. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~30.09.2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24 січня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.05.2013 року, яким позов було задоволено частково (а.с.55-56). 23 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 24.01.2020 року.\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року вказана заява відповідача була задоволена і заочне рішення від 24.01.2020 року було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено,\~що згідно\~підписаної Генеральної\~угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, АТ КБ\~«ПриватБанк» надав [PERSON] строковий кредит в розмірі 15430,95 грн. на строк 360 місяців з 30.05.2013 по 31.05.2016 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, щомісячними платежами у розмірі 559,83 грн. Строни визначили дату кінцевого погашення заборгованості по договору\~31.05.2016 року (а.с.7-8). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 30.05.2013 року, [PERSON] станом на 17.09.2019 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 43856 грн. 26 коп., з яких 11769 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом, 11640 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18976 грн. 02 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 1470 грн. 28 коп. штраф,відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.5-6). Відповідно до частини першої\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог,- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачем [PERSON] заявлено про безпідставність пред`явлених вимог та про сплив позовної давності. Згідно з положенням\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 266 ЦК України\~передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Частинами 1 та 3\~ст. 264 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. \~\~Як вбачається з копії поштового конверту, звернення банку з даним позовом відбулося 25 вересня 2019 року. Матеріалами справи встановлено, що 20 жовтня 2016 року на картковий рахунок [PERSON] у відділенні № 15 Краматорської філії АТ КБ «ПриватБанк» після спливу строку дії Договору готівкою вносилися платежі у розмірі 500 грн., що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за період з 30 травня 2013 року по 31 серпня 2019 року (а.с.109-110). В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що він звертався до банку із заявами про помилкове зарахування коштів на його рахунок. Тобто, факт погашення заборгованості не оспорений, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу на час здійснення платежу, а вказані кошти були внесені ним особисто чи іншою особою з його згоди, адже саме на відповідачеві лежить обов`язок не передавати картки, ПІН-коди третім особам (пункт 2.1.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с.27 зворот). Незважаючи на те, що строк дії кредитного договору сплинув у травні 2016 року, відповідач продовжував виконувати зобов`язання; 20 жовтня 2016 року вніс грошові кошти на відкритий у позивача картковий рахунок, тим самим вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, тобто, відповідно ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК України, перервав перебіг позовної давності Таким чином суд набуває висновку, що звернення представника банку до суду 28 вересня 2019 року відбулося в межах строку позовної давності. При цьому у відповідності до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 56/11416/15-ц. Отже, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11769 грн. 68 коп. підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 11640 грн. 28 коп., то суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню. За\~ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст.1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зі змісту кредитного договору вбачається, що сторони домовились, що грошові кошти Банк надає Позичальнику на умовах платності, а саме зі сплатою за користування кредитом 18% річних на строк 36 місяців з 30.05.2013 року по 31.05.2016 року. Умов, які б свідчили про те, що сторони кредитного договору обумовили сплату процентів і після закінчення терміну користування кредитом, Кредитний договір не містить. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, а також, позицією Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою в Постанові від 6 лютого 2019 у справі №175/4753/15-ц. Враховуючи наведене, позивач має право на стягнення прострочених відсотків за користування кредитом за період з 30.05.2013 року по 31.05.2016 року в розмірі 4690 грн. 28 коп., а в іншій частині позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, які нараховані за період з 24.06.2016 року по 17.09.2019 року, задоволенню не підлягають, оскільки їх нарахування здійснювалось після закінчення строку кредитування. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією у розмірі 18976 грн. 02 коп., та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, то суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню за таким обґрунтуванням. Ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого\~розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 р. м. Слов`янськ Донецької області відноситься до вказаного Переліку. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З матеріалами справи вбачається, що відповідач є громадянином України, зареєстрований та постійно проживає в м. Слов`янську Донецької області. Отже, позові вимоги банку в частині стягнення заборгованості за нарахованою пенею за вказаний період є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11769,68 грн., та 4690,28 грн. заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, що пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 720 грн. 98 коп.

Outcome: partial