Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи на стороні позивача: Служба у справах дітей Козелецької селищної ради, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј (однієї четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2021 року і до повноліття, проводити на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є матір`ю неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка навчається в 11 /одинадцятому/ класі Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 2. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00029128910, виданим Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05 січня 2021 року. Неповнолітня [PERSON] проживає із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в гуртожитку Козелецького коледжу ветеринарної медицини та знаходиться на повному утриманні [PERSON] . Громадянка [PERSON] на території Козелецької селищної ради характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, матеріально її не утримує, не проявляє материнської турботи до дитини, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. За інформацією, наданою Козелецькою ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 мати дитини [PERSON] не приділяє уваги вихованню доньки, жодного разу не була присутня на батьківських зборах, ніколи не телефонувала класному керівнику і вчителям школи, не цікавиться про життя, здоров`я, навчання дитини. На підставі викладеного, Козелецька селищна рада як орган опіки та піклування вважає, що в інтересах охорони життя, здоров`я, прав та законних інтересів дитини відповідач [PERSON] може бути позбавлена батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не виявляє щодо неї батьківського піклування. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду відповідач не повідомила, будь-яких заяв від неї не надходило. Відзив на позовну заяву також поданий не був. Представник третьої особи в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги Козелецької селищної ради як органу опіки та піклування та позбавити [PERSON] батьківських прав. [PERSON] також просила суд задовольнити позов та позбавити її маму батьківських прав, так як вона взагалі не приймає участі у її вихованні, її життям взагалі не цікавиться. Мама в дитинстві її била, вона з 12 до 14 років проживала у сусідки [PERSON] . Наразі вона проживає в гуртожитку з двоюрідною бабусею - [PERSON] . З мамою вона спілкується дуже рідко, останній раз бачила її на похоронах чоловіка, якого вважає своїм батьком - 26 лютого 2021 року. До цього вона бачила маму приблизно 6 місяців тому. Мама проживає з її бабусею та зловживає спиртними напоями. Вона протягом тривалого часу сподівалася, що мама виправиться, але згодом сама написала заяву до органу опіки та піклування, щоб маму позбавили батьківських прав. Свідок [PERSON] дала суду показання, що [PERSON] як мати взагалі свої обов`язки ніколи не виконувала, дитину виганяла з дому навіть при морозі в 22 градуси, нічим дитину не забезпечувала. Приблизно в 2018-2019 роках [PERSON] проживала в неї, так як пішла з дому, оскільки не витримувала життя разом з мамою, яка постійно зловживала спиртними напоями та приводила до будинку сторонніх чоловіків. Проте коли вона вийшла заміж і переїхала проживати до іншого населеного пункту, [PERSON] пішла проживати до своєї двоюрідної бабусі - [PERSON] . Матір дитини наразі її життям не цікавиться взагалі. Свідок [PERSON] дала суду показання, що [PERSON] є її рідною племінницею. Остання з самого народження дитини [PERSON] зловживала спиртними напоями, вона не раз [PERSON] раніше забирала до себе, оскільки мама перебувала в стані алкогольного сп`яніння. З початку осені 2020 року [PERSON] проживає разом з нею. Наразі відповідач участі в житті дитини ніякої не приймає, життям [PERSON] не цікавиться. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що відповідач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України, № витягу 00029128910 від 05 січня 2021 року, реєстрація актового запису про народження: актовий запис від 16 липня 2010 року за № 00017316256, зареєстровано в Реєстрі: реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, відомості про актовий запис: номер актового запису 18, дата складання 26 грудня 2003 року, Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: виконком Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Україна, відомості про дитину: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Чернігівська область, Козелецький район, с. Берлози, Відомості про батька: [PERSON] , громадянин України, Відомості про матір: [PERSON] , громадянка України, Відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівської області про те, що гр. [PERSON] , [INFO], не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно акту обстеження від 18 січня 2021 року. Відповідно до характеристики, виданої директором школи Розлач О.Г. та класним керівником [PERSON]. відносно [PERSON] , [INFO] , учениці 11 класу Козелецької ЗОШ І-ІІІ ст. № 2, в тому, що [PERSON] навчається у школі з десятого класу. Зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. У навчанні потребує контролю, навчається в міру своїх можливостей, повільно запам`ятовує учбовий матеріал. На уроках не активна, дисципліну не порушує. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере участь у культмасових заходах класу. Скромна, товариська, стримана. Правила поведінки не порушує. Підтримує дружні стосунки з учнями класу. Мати - [PERSON] не приділяє уваги вихованню доньки, жодного разу не була присутня на батьківських зборах, ніколи не телефонувала класному керівнику і вчителям школи. Відповідно до довідки Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 виданої [PERSON] , учениці 11 класу Козелецької ЗОШ І-ІІІ ст. № 2, мати дівчинки [PERSON] не цікавиться про життя, здоров`я, навчання дитини взагалі. У школі була тільки один раз і то в особистих справах (потрібно було зняти гроші з картки в банкоматі). [PERSON] навчається в даному освітньому закладі другий рік (з 02 вересня 2019 року). У даний час дівчина проживає з двоюрідною бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток коледжу ветеринарної медицини). [PERSON] має все необхідне приладдя для навчання, уроків без поважних причин не пропускає. Бере участь у класних і шкільних заходах. Відповідно до довідки - характеристики, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області на гр. [PERSON] , [INFO], українку, освіта середня-загальна, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживає [ADDRESS] . [PERSON] має дочку [PERSON] - [INFO]. Ніде не працює. Ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Вищевказані факти свідчать про те, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 06 січня 2021 року за рішенням Козелецької селищної ради Чернігівської області Виконавчий комітет № 36-2/VIII затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки зі слів неповнолітньої [PERSON] , її мати - [PERSON] не займається її вихованням, фактично само ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, чим порушує ст.ст. 150, 152 Сімейного Кодексу України. Більше двох років [PERSON] проживає та виховується далекими родичами. Начальник відділу соціального захисту населення селищної ради - [PERSON] повідомила, що дійсно мати [PERSON] дитиною не займається, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] - класний керівник [PERSON] повідомила, що [PERSON] в даний час проживає в двоюрідної бабусі [PERSON] , яка забезпечує дитину необхідним приладдям, одягом, взяттям, та створила необхідні умови для навчання. З метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, її не відвідує, долею дитини не цікавиться. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дитини, не цікавиться її життям, та не приймає участь у її вихованні. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі викладеного, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з відповідача підлягає у розмірі ј (однієї четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2021 року і до повноліття, проводити на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина. На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 816 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved