Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № DNH4KP50531122 від 09 липня 2006 року та сплаченої суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала . Звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності звернення до суду. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 09 липня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на цей час - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір за №DNH4KP50531122 про надання кредиту в сумі 3979 грн. 30 коп., зі сплатою 25,08 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 липня 2008 року. Сторони договору дійшли згоди про те, що заява позичальника за №DNH4KP50531122, та запропоновані банком умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають зазначений кредитний договір. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак позичальник не повернула кредит, порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 13 березня 2014 р., у неї виникла заборгованість у загальній сумі 65776 грн. 98 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 3979 грн. 30 коп.; заборгованість за відсотками - 20029 грн. 16 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором - 38160 грн. 09 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 3108 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.5 наданих позивачем «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам», терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Наявними матеріалами справи не підтверджено, що між сторонами був укладений договір про збільшення строків позовної давності, тому до спірних правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення ст.ст. 257, 258 ЦК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки строк дії кредитного договору за № DNH4KP50531122 від 09 липня 2006 року сторонами встановлено до 09 липня 2008 року, позовна давність зазначена терміном у п'ять років, тобто, до 09 липня 2008 року, позовна заява представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надана до суду 02 квітня 2014 року, після спливу строку звернення до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed