Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі відмовляються виконувати умови укладеного кредитного договору № 7/Ф від 15 лютого 2008 року, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Мотивували свої вимоги тим, що між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 7/Ф від 15 лютого 2008 року. Згідно вказаного кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 3131000 гривень на строк до 15 лютого 2018 року зі сплатою відсотку за користування кредитними коштами у розмірі 20.00% річних. 15 лютого 2008 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно умов якого відповідач забезпечив предметом іпотеки своє зобов'язання відповідати перед ПАТ «Український Бізнес Банк» за виконання нею, як боржником усіх зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 7/Ф від 15 лютого 2008 року. Предметом іпотеки за вказаним договором є нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 22 в Літ. «А»), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 126.2 кв. м. 08 грудня 2014 року між ТОВ «Велес-Д» та ПАТ «Український Бізнес Банк» було укладено Договір факторингу № 2. На виконання умов якого ПАТ «Український Бізнес Банк» відступило ТОВ «Велес-Д» право вимоги за договором іпотеки (посвідченим 15 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2563), який посвідчений 08.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6642. У подальшому зазначений договір, рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» № 4 від 30.11.2015 року було визнано нікчемним. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 50435093 від 22.12.2015 року власником предмета іпотеки є [PERSON]. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Оскільки боржник [PERSON] свої зобов'язання за договором кредиту не виконала то іпотека на аззаначений предмет іпотеки дійсною, а іпотекодавцем є відповідач [PERSON] Станом на 01.12.2015 року основний борг складає 1714670.26 гривень, 2025822.37 гривень нарахованих відсотків, 342030 гривень нарахованої комісії, 911006.83 гривні нарахованої пені за простроченими процентами, 152518.87 гривень пені за простроченими комісіями, 5435.59 гривень іншої заборгованості, а всього 5151483.92 гривень. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 7/Ф від 15.02.2008 року у розмірі 5151483.92 гривень звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 15.02.2008 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та вирішити питання про судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. Представник позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за останню відомою адресою місця проживання та місцезнаходження відповідача, а також через здійснення оголошення в пресі. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що у відповідача [PERSON] станом на 01.12.2015 року за договором кредиту № 7/Ф від 15.02.2008 року основний борг складає 1714670.26 гривень, 2025822.37 гривень нарахованих відсотків, 342030 гривень нарахованої комісії, 911006.83 гривні нарахованої пені за простроченими процентами, 152518.87 гривень пені за простроченими комісіями, 5435.59 гривень іншої заборгованості, а всього 5151483.92 гривень. З матеріалів договору іпотеки від 15.02.2008 року укладеного між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] вбачається, що іпотекодавцем передано іпотекодержателю предмет іпотеки - нежилі приміщення з № 1 по № 12 (групи приміщень № 22 в Літ. «А»), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 126.2 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотеко держателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами договору іпотеки від 15.02.2008 року укладеного між між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] визначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки, у тому числі, якщо у момент настання строку виконання Основного зобов'язання за Кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а зокрема при повному або частковому неповерненні кредиту та/або при повній чи частковій несплаті процентів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором(дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасно пред'явлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця(майновий поручитель), одночасне пред'явлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві(частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. При наявності заборгованості за кредитним договором договором кредиту № 7/Ф від 15 лютого 2008 року у розмірі 5151483 гривень 92 копійки, суд дійшов категоричного висновку про можливість задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки і таке задоволення не суперечитиме ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33, ст. 38-39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову частково, оскільки станом на день ухвалення рішення суду не надано оцінку вартості предмета іпотеки і відповідно суд позбавлений можливості встановити об'єктивну початкову ціну продажу . Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved