Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], треті особи : Головне управління державної Міграціонної служби України в Дніпропетровській області та Служба у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, про усунення перешкод в користуванні приватною власністю. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2012 року, він отримав у спадщину двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] є лише неповнолітня онука - [PERSON], [INFO]. З листопада 2012 року неповнолітня відповідачка в квартирі за місцем реєстрації не проживає, в силу життєвих обставин, які склались. А саме, в цій квартирі до 05.11.2012 року була зареєстрована та до [INFO] проживала його дочка - [PERSON] разом із родиною, чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] [INFO] його дочка [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER], видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 05.11.2012 року у зв'язку із смертю [PERSON] була знята з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS], про що свідчить довідка № 307 від 08.11.2012 року, видана ЖЕО№14. На сьогоднішній день зареєстрованою в квартирі є відповідачка [PERSON], яка з моменту смерті [PERSON] в квартирі не проживає. На час смерті [PERSON], відповідачка була малолітньою особою, її батько [PERSON] став зловживати спиртними напоями та все піклування про дитину взяли на себе він та його дружина [PERSON] Відповідачка мешкала з ними, знаходилась на їх утриманні, вони займались її вихованням. Для вирішення питання стосовно опікунства над дитиною, яка на той час фактично була позбавлена батьківського піклування, Тернівська районна у місті рада звернулась з позовом до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини та призначення опікуна. 19.09.2013 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу по справі № 215/3714/13-ц; 2/215/1864/13 було постановлено рішення, яким у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Дитина виявила бажання більше спілкуватися з батьком та жити з ним, [PERSON] також виявив бажання здійснювати в повній мірі свої батьківські обов'язки, проживати з нею та забрав дитину до себе. Рішення суду сторонами не оскаржувалася та набрало законної сили. Рішенням суду від 19.09.2013 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], де згідно акту обстеження створені умови для виховання дитини. Такі ж достатні умови існують і за фактичним місцем проживання відповідача по [ADDRESS], згідно характеристики та акту обстеження Тернівського виконкому від 13.09.2013 року. З вересня 2013 року відповідач [PERSON], 2000 року народження фактично проживає разом із батьком по [ADDRESS], без реєстрації. Він неодноразово звертався до законного представника неповнолітньої онуки з питанням щодо зняття онуки з реєстраційного обліку, однак, [PERSON] мирним шляхом це питання вирішувати відмовляється, заявляючи при цьому, що оскільки його неповнолітня дочка зареєстрована в цій квартирі вона має право власності на неї, і після його смерті ця квартира залишиться їй. В цей час у нього є необхідність звернення до суду з даним позовом, оскільки іншого, позасудового шляху вирішення спору не існує, наявність прописки відповідачки чинить йому перешкоди у здійсненні права власності. Він має намір продати цю квартиру, оскільки його доходів, які складаються лише із пенсії, не вистачає для оплати нарахованих комунальних та інших обов'язкових платежів за цю квартиру, де прописана відповідачка та за квартиру, де він зареєстрований та фактично мешкає. Восени розпочнеться опалювальний сезон, він просто фактично не в змозі оплачувати рахунки за цю квартиру. Більше того, за час проживання в цій квартирі його дочки [PERSON], яка померла в 2012 році, разом із дитиною [PERSON] та чоловіком [PERSON] вони жодного разу не сплатили за нараховані послуги, утворились просто шалені борги, які вони з дружиною та другою дочкою були вимушені погашати тривалий час. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як зазначалось вище, він має намір продати квартиру, яка належить йому на праві приватної власності. Займаючись цим питанням, потенційні покупці відмовляються від укладення відповідної угоди за наявності прописки неповнолітньої особи, тобто відповідачки в квартирі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Усунення перешкод у здійсненні права власності на спірну квартиру, шляхом зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої відповідачки, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», можливо лише за умови вирішення питання про наявність чи відсутність житлових прав у відповідача. Приймаючи до уваги те, що питання проживання відповідачки було вирішено Рішенням Тернівського районного суду від 19.09.2013 року, враховуючи положення ч. 2, 3 ст. 29 ЦК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, а також те, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі, порушує його права, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги та інші обов'язкові платежі, здійснювати поточні ремонти, слідкувати за станом своєї власності щоб не завдати шкоди іншим особам, шляхом затоплення чи якихось руйнувань, а це все в його віці вже є тягарем, який він не в змозі тягнути, просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою : [ADDRESS]. Позивач позов підтримав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа - Головне управління державної Міграціонної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Представник третьої особи - виконкому Тернівської районної у місті ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує, згодна на ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2012 року, позивач отримав у спадщину двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] і є її власником (а.с..11-12). З акту від 07.07.2015 року [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з [INFO], (а.с.28), житло за призначенням не використовує більш ніж три роки без поважних причин і може бути визнаною втратившею право користування спірною квартирою. В частині позову про зобов'язання зняття з реєстрації позивачу слід відмовити, оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування житловим приміщенням, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: partial