Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття заборони на відчуження майна, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. З метою продажу будинку, він звернувся до нотаріальної контори, де нотаріус відмовив в оформленні договору купівлі-продажу через наявність заборони на його відчуження, яка триває значний період починаючи з 02.10.2008. Позивач зазначає, що протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, що вказує на формальність заборони, а не наявність мети, з якою вона здійснюється, а саме для забезпечення реального виконання рішення. З наведених підстав просив зняти заборону на відчуження належного йому будинку. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 20-21). Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзиву від відповідача не надійшло. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 19.10.2009 [PERSON] є власником житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та спорудами до нього під номером [ADDRESS] (а.с. 8-10). З копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 149864730 від 17.12.2018 вбачається, що на належний позивачу будинок 02.10.2008 Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1, на підставі повідомлення від 19.09.1990 Улянівського відділення ощадбанку № 2979, зареєстровано обтяження у виді заборони (а.с. 12-15). Як вбачається з копії довідки від 19 грудня 2018 року, у [PERSON] станом на 19 грудня 2018 року заборгованість перед ХОУ АТ «Ощадбанк» відсутня. Кредитів в ХОУ АТ «Ощадбанк» [PERSON] станом на 19.12.2018 не має (а.с. 11). Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, за наявності обтяження у виді заборони відчуження на належне позивачу майно, останній позбавлений можливості у встановленому порядку розпоряджатися ним на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved