Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 01.11.2014 року між ним та третьою особою був укладений договір найму (оренди) квартири [ADDRESS]. Розмір орендної плати становив 5 000,00 грн. на місяць. Залогова вартість квартири та майна - 5 000,00 грн., яка повертається наймодавцю у момент припинення договору в повному обсязі, або з відшкодуванням за пошкоджене майно або прибирання квартири, що становить 1 000,00 грн. В день укладення договору 01.11.2014 року [PERSON] було отримано 10 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. орендної плати за листопад 2014 року, 5 000,00 грн. - залогової вартості майна. 13.02.2015 року [PERSON] в смс-повідомленні виявила бажання достроково розірвати договір оренди квартири з 28.02.2015 року. 28.02.2015 року [PERSON] з'явилася до квартири, та відмовилася повертати залогову суму в 5 000,00 грн. Він викликав поліцію. В присутності працівників поліції [PERSON] повідомила, що власником квартири є [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року у справі № 755/11807/17 з [PERSON] на його користь стягнуто заставну суму в розмірі 5 000,00 грн. Однак, на час подачі даного позову до суду відповідач не виконала рішення суду. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь за період з 02.03.2015 року по 02.03.2018 року інфляцію в розмірі 3 556,44 грн. та 3 % річних - 450,82 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав обставини викладені в позовній заяві, та позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача, який є і представником третьої особи, позов не визнав, просив відмовити його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 05.03.2018 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 26.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. В суді встановлено, що 01.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір найму (оренди) квартири, відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалась передати [PERSON] в строкове платне користування квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язався прийняти зазначене майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути об'єкт оренди [PERSON] в належному стані. Відповідно до п.3.1 Договору, наймач за користування орендованим майном сплачує орендну плату. Розмір орендної плати становить 5 000,00 грн. за місяць. Згідно п. 3.3 Договору, залогова вартість квартири та майна становить 5 000,00 грн., яка повертається наймодавцю у момент припинення договору в повному обсязі, або з відшкодуванням за пошкоджене майно або прибирання квартири (що становить 1000 грн.) 01.11.2014 року [PERSON] отримала орендну плату за листопад та залогову вартість в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п. 5 Договору оренди, він може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін, у разі порушення Стороною умов цього Договору. Крім того, пунктом 5 визначено, що дія договору припиняється у разі: пошкодження орендованого майна; у разі неналежного утримання квартири та користування майном; відчуження квартири, що є предметом цього договору; не дотримання наймачем своїх обов'язків передбачених пунктом 2; за згодою сторін. Договір припиняється за умови попередження про це заінтересованою стороною іншу сторону не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати припинення. Якщо наймач не попередив наймодавця у зазначений термін про припинення договору, то він сплачує подвійну орендну плату. Згідно п. 5.2 Договору оренди, при припиненні договору наймач зобов'язується протягом одного дня передати наймодавцеві орендоване майно в належному стані. Про передачу квартири складається акт. Наймач, який затримав повернення майна наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження. Встановлено, що Договір оренди був розірваний з ініціативи відповідача, і остання мала повернути позивачу заставну суму, яка складає 5 000,00 грн. Проте, кошти позивачу та і не були повернуті, у зв'язку з чим позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з відповідним позовом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення коштів, з відповідача на користь позивача стягнуто заставну суму в розмірі 5 000,00 грн. на виконання п.п. 3.3 п. 3 Договору найму (оренди) квартири від 01.11.2014 року. Рішення вступило в законну силу. При розгляді справи був присутній представник відповідача. В процесі розгляду справи судом було встановлено, що 03.02.2015 року [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], повідомила позивача, що має намір розірвати договір, та просила звільнити житлове приміщення. Не висуваючи будь-яких заперечень, 28.02.2015 року, позивач передав [PERSON] ключі від квартири та звільнив займане приміщення. Однак, на момент повернення орендованого майна, позивач не отримав залогову суму, яка за договором становила 5 000,00 грн., та мала бути повернута наймодавцю у момент припинення договору в повному обсязі, або з відшкодуванням за пошкоджене майно або прибирання квартири (що становить 1 000,00 грн.), як це передбачено п. 3.3 Договору оренди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Встановлено, що вимоги Договору оренди відповідачем не були виконані, кошти не повернуто, як і на момент звернення до суду з даним позовом позивач не отримав належних йому 5 000,00 грн. У зв'язку з чим і просив стягнути з відповідача інфляцію та 3 % річних за період з 02.03.2015 року по 02.03.2018 року. На думку суду вимови позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги відзив відповідача, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач сплатив судовий збір в розмір 704,780 грн., і дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved