Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 22.07.2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN25000736671356 «Стандарт» на суму 1300 грн. за умовами якого він поповнював свій вклад на різні суми. 17.02.2014 року він перевів кошти, які були на рахунку, в долари США по курсу на той час, сума яких становила 1042 долари 16 центів США та уклав новий договір №SAMDN25000740672130. Незабаром його депозит був заблокований, у звязку з чим він звернувся до банку із заявою про повернення вкладу, однак йому було відмовлено. Вважав такі дії банку не ґрунтуються на законі та просив стягнути з відповідача 1042,16 доларів США - суму вкладу, відсотки за вкладом 280,40 доларів США, а всього 1322,63 доларів США, що еквівалентно національній валюті гривні 34011 грн.43 коп. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] заявлені вимоги уточнив, просив стягнути на користь позивача лише суму вкладу 1042,16 доларів США, що за курсом на цей день становить 27164 грн.. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала в повному обсязі посилаючись на те, що позивач не надав належних доказів укладення спірного договору та внесення на депозит грошових коштів по ньому. З документів доданих до позовної заяви встановити також ці обставини неможливо. При цьому банк також не може перевірити його доводи, так як є обмежений в доступі до відповідних документів, які залишилися на території Автономної Республіки Крим через окупацією останнього Російською Федерацією. Просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.1058,1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, встановлено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні рахунки)(п. 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний депозитний рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) і звичаям ділового обороту. Пунктом 10.1 зазначеної Інструкції передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція №174). Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції №174 передбачено, що банк ( філія, відділення) зобов'язаний після завершення приймання готівки видати клієнту квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Аналогічна Правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, яку суд також приймає до уваги. Таким чином аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Позивач вказує, що ним 17.02.2014 року був укладений з відповідачем договір банківського вкладу №SAMDN25000740672130 за яким він передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 1042,16 дол. США, що на його думку підтверджується платіжним дорученням №[NUMBER] від 17.02.2014 року, а також договором банківського вкладу №SAMDN25000736671356 «Стандарт» від 22.07.2013 року , відповідно до якого позивач акумулював на банківському рахунку грошові кошти, які 17.02.2014 року перевів за курсом в долари США та відкрив новий вклад (а.с.8-10). Між тим, позивач зовсім не надав ні оригіналу самого договору банківського вкладу №SAMDN25000740672130, ні навіть його копії, а платіжне дорученням №[NUMBER] від 17.02.2014 року не містить необхідних реквізитів, передбачених вищевказаними Положенням та Інструкцією, зокрема найменування банку, який здійснив дану фінансову операцію, відбиток печатки (штампа), не зрозуміло взагалі хто платник по даному дорученню, звязку з чим на переконання суду його неможна вважати допустимим доказом, який свідчить про передання відповідачу коштів позивачем за вкладом. На думку суду не підтверджуються ці обставини і наявністю у позивача копії договору банківського вкладу №SAMDN25000736671356 «Стандарт» від 22.07.2013 року, оскільки належних та допустимих доказів щодо внесення по цьому вкладу грошових коштів на депозитний рахунок позивача, з подальшою їх конвертацією в долари США, суду також не надано. Не є таким доказом і виписка з договору банківського вкладу №SAMDN25000736671356, оскільки вона немає жодного реквізиту, встановленого для такого виду банківського документу (а.с.9), а інформація про рух грошових коштів в ній також не доводить про їх наявність у позивача станом на 14.02.2014 року (останній запис датований 23.11.2013 року залишок грошових коштів 8397 грн.74 коп.), оскільки виходячи із курсу національного банку України станом на 17.02.2014 року така суму повинна становити не менше 9004 грн.80 коп. ( за 100 дол. США 864,0500 грн.) Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо підтвердження наявності договірних відносин між ним та відповідачем письмовими відповідями банку (а.с.14,15) на його звернення про повернення депозиту, оскільки вказані листи мають загальний, розяснювальний характер, і в них жодним чином не визнається відповідачем про існування депозитного договору з позивачем №SAMDN25000740672130 від 17.02.2014 року. Відповідно до ст.ст.76,89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює або наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Оскільки позивачем відповідно до вимог ст.ст.77-78,81ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення договору банківського вкладу №SAMDN25000740672130 від 17.02.2014 року та внесення ним грошових коштів на депозитний рахунок відповідача, здійснивши системний аналіз норм, що регулюють вищевказані правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не були доведені в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed