Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому ним його було уточнено, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 9019415 належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Коблево Березанського району Миколаївської області по вул. Степова, 40, яка межує з земельною ділянкою відповідача. Посилаючись на те, що відповідачем самовільно зайнято частину його земельної ділянки шляхом побудови ним паркану довжиною 31,5 метри на його земельній ділянці, який знаходиться на відстані 1,7 метри від межі, яка розподіляє їхні земельні ділянки, позивач просить суд зобов»язати відповідача звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, площею 52,785 квадратних метри шляхом знесення споруди паркану та привести її для придатного до використання стану. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав до суду заперечення на позов з яких вбачається, що ніякої земельної ділянки позивача він не займав. З дозволу самого [PERSON] він тільки зняв стару загорожу і на її місце поставив новий паркан.. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області по вул. Степова,40, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 9019415, виданого Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області (а.с.10). Те, що були встановлені межі зазначеної земельної ділянки в натурі вбачається з Акту про встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання від 05.08.2004 року (а.с.12). Також судом встановлено, що належна позивачу земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідача, яка розташована в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області по вул. Степовій,42 ( межа позначена літерами від Б до В), що також підтверджується описом меж в Кадастровому плані земельної ділянки, що передається у власність громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах території Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.11), а також планом меж земельної ділянки, кадастровий номер 4820982201:05:018:0005, який зображено на зворотньому боці Державного акту на право власності на земельну ділянку позивача (а.с.10). З Актів обстеження меж земельної ділянки за адресою с.Коблеве, вул.. Степова,40, Березанського району Миколаївської області, кадастровий номер 4820982201:05:018:005 від 29 вересня 2014 року та 11 лютого 2015 року та схемою земельної ділянки до нього(а.с. 14), затверджених сільським головою Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області вбачається, що відповідачем на земельній ділянці позивача встановлено бетонний паркан довжиною 31,5 метри, який встановлено на відстані 1,7 метри від межі вглиб земельної ділянки позивача (а.с.13,87). Свідок [PERSON] суду показала, що в той день вона була у [PERSON] вдома і бачила як Громовий ставив загорожу на земельній ділянці [PERSON]. Раніше їхня земельна ділянка була загороджена сіткою, яку Громовий зняв. Тетяна сварилася з ним з цього приводу, але він незважаючи на це зайняв велику територію земельної ділянки [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є донькою позивача, але разом з ним не проживає. Разом з ним проживає її сестра [PERSON]. Десь близько двох років Громовий почав будувати гараж і тоді зніс загорожу її батьків і поставив свою залізобетонну на їхній земельній ділянці. Таким чином він перекрив їм прохід навіть до літнього туалету. [PERSON] дзвонив її батьку, але про що він з ним домовлявся вона не знає. Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідачем самовільно зайнято земельну ділянку позивача, яка належить йому на праві приватної власності площею 52,785 кв. метри (31,5м.х1,7м.). Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд передбачено ч.1 ст. 319 Цивільного Кодексу України. Право кожної фізичної або юридичної особи на мирне володіння своїм майном передбачено Статтею першою Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини. Цією статтею також передбачено, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Те, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом вбачається зі змісту ст.90 Земельного Кодексу України. Оскільки відповідач самовільно зайняв земельну ділянку належну позивачу, то вона відповідно до ч.ч.1,2 ст.212 ЗК України підлягає поверненню позивачу без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею і приведенню цієї земельної ділянки у придатний для використання стан, включаючи знесення паркану, яке здійснюється за рахунок відповідача. Частина 3 вищезазначеної статті передбачає повернення самовільно зайнятої земельної ділянки за рішенням суду. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що він не займав земельну ділянку позивача, оскільки його заперечення були спростовані в ході розгляду справи показами свідків [PERSON], [PERSON] та Актами обстеження земельної ділянки, які затверджені сільським головою Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. З відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті ним судового збору на підставі ст.88 ЦПК України. Суд не бере до уваги також пояснення відповідача, про те, що загоража, ним поставлена з дозволу позивача, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України ним не надано жодного доказу з цього приводу. На підставі викладеного,

Outcome: approved