Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідачки суму заборгованості у розмірі 13\~596.00 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 003-15406-061211 від 06.12.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачкою, банк відкрив останній картковий рахунок № 26255905423902 в національній валюті України, випустив та надав відповідачці платіжну картку, а також ПІН-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до кредитного договору. Відкрив відповідачці Кредитну лінію на загальну суму 30 000.00 гривен, та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000.00 гривен. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідачка належним чином не виконала, в звязку з чим у неї станом на 23.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору. Представник позивача до суду не прибув. В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.1 зворотна сторінка). Відповідачка до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою постійного місця реєстрації (а.с.16, 22, 23, 18, 34-35). Однак, усі поштові повідомлення поверталися до суду без вручення з відміткою, що за вказаною адресою, адресат не проживає. На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. Таким чином, відповідачка була повідомлена через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 113 (5487) від 25.06.2015 року (а.с.47) та газеті «Одеські вісті» № 55 (4765) від 23.06.2015 року (а.с.46). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідачка вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.2 зворотна сторінка). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Між ПАТ «Дельта Банк» і відповідачкою 06.12.2011 року укладено кредитний договір № 003-15406-061211 про надання відповідачці кредиту у звязку з відкриттям карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в межах кредитної лінії в сумі 30\~000.00 гривен. По умовах цього договору кредитор повністю виконав прийняті на себе зобов`язання і передав відповідачці кредитні кошти в сумі 10\~000.00 гривен. Разом з тим відповідачка прийнятих на себе зобов`язань по умовах вищеназваного кредитного договору не виконала і кредитору у встановлених розмірах і встановлені строки кредит не повернула. На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, [PERSON]. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку. Станом на 23.02.2015 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає загальну суму 13\~596.00 гривен (а.с.6). Наведене підтверджується кредитним договором № 003-15406-061211 від 06.12.2011 року і тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою відповідача про надання йому кредиту і розрахунком заборгованості відповідача на умовах названого договору станом на 23.02.2015 року (а.с.2-3). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачці суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.15, 19, 37, 38), що було проігноровано останньою. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідачка знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 \~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України \~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. За час розгляду судом даної справи було встановлено, що відповідачка [PERSON] неодноразово змінювала прізвище після укладення кредитного договору, і на даний час іменується прізвищем [PERSON], що підтверджується: -повідомленнями Болградського РС ГУДМС України в Одеській області від 08.05.2015 року № 1018 (а.с.16), від 28.05.2015 року № 1112 (а.с.22), від 28.05.2015 року № 1113 (а.с.23); -актовим записом про шлюб № 386 від 28 березня 2013 року, складеним Відділом реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, з якого вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] змінила прізвище на «Чорна» (а.с.26-30); -рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року, справа № 521/13748/13-ц по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким позов задоволено, шлюб розірвано, після розірвання шлюбу прізвище позивачці змінено на «Мацебрук» (а.с.31-33). З огляду на викладене, прізвище відповідачки в рішенні суду має бути вказано як «Мацебрук». Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А відтак, з відповідачки [PERSON] (Фана, [PERSON]) С.М. підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243.60 гривен на користь держави.

Outcome: approved