Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що позивач є єдиним володарем домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 травня 1968 року. Відповідач є племінником позивача. Він був зареєстрованим за місцем заходження домоволодіння на прохання відповідача у 2009 році, однак жодного дня у домоволодінні не проживав. Між сторонами виникла суперечка, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, з тих причин, що позивач не спілкується з племінником тривалий час, через що не має можливості провести зняття особи з реєстрації у добровільному порядку. Відповідач не проживає в даному домоволодінні, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в домоволодінні не має. Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, домоволодінням [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є співвласником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 1968 року. Відповідач по справі зареєстрований у вказаному домоволодінні як член сімї позивача. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає в даній в даному домоволодінні, не сплачує комунальні платежі, не отримає кореспонденцію за даною адресою, особистих речей відповідача в квартирі не має. Факт не проживання відповідача у домоволодінні [ADDRESS] , засвідчено довідкою Голови квартального комітету №11 від 26 грудня 2018 року, Акту обстеження домоволодіння [ADDRESS] по встановленню факту непроживання і відсутності речей громадянина [PERSON] , [INFO] Відповідно довідки № 111856 від 11 липня 2017 року, голови квартального комітету № 26, [PERSON] , [INFO], проживає по [ADDRESS] . Оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, то суд вважає за можливе визнати відповідача, такою, що втратила право користування домоволодінням [ADDRESS] . Згідно зіст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved