Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Дана квартира набута на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2018 року. Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управління «Центр адміністративних послуг у м. Дніпро» Дніпровської міської ради від 25.10.2018 р. № 15577 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, [PERSON] , який зареєстрований у вказаному приміщенні є колишнім власником даної квартири, який мешкає в іншому місці. Позивач просив усунути перешкоди в користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , а також зняти з реєстрації в органах ДМС України відповідача за адресою квартира [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2018 року, кватира 13 в будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.09.2018 року Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управління «Центр адміністративних послуг у м. Дніпро» Дніпровської міської ради від 25.10.2018 р. № 15577 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є колишнім власником житлового приміщення квартири [ADDRESS] , а тому втратив право користування вказаним майном разом з втратою права власності на нього. Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст.ст.16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391,ЦК України та ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а тому судом встановлені підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Щодо заявлених вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до наступного. Задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред`явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу. Крім того, ДМС України не здійснює реєстрацію місця проживання фізичних осіб. Отже, вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, в даному випадку, є похідними від позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і задоволенню не підлягають. Згідно зіст.141ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial