Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.05.2008 року було укладено попередній договір № 20/05-1, між ним та [PERSON] (далі-Відповідач), згідно з яким вони до 30.06.2008 року зобов'язувалися укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку: продавцем мав виступати Відповідач, покупцем - позивач. На виконання попереднього договору він передав відповідачу 328 250 грн. Вказує, що відповідач своїх зобов'язань по попередньому договорі не виконала: основний договір купівлі-продажу не уклала, майно не передала, отримані кошти не повернула. Як результат, між сторонами було укладено 01.07.2008 року угоду про розірвання «Попереднього договору № 20/05-1». Згідно вказаної угоди Відповідач зобов'язалася повернути позивачу всі отримані від нього кошти в сумі 328 250 грн. до 15.09.2008 року. По даний час Відповідач своє зобов'язання не виконала - отримані кошти не повернула. 07.04.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з Відповідача боргу в сумі 328 250 грн., на даний час вказане рішення не виконане, виконавчий лист знаходиться на виконанні в ВДВС Ірпінського МУЮ. В зв'язку з вище викладеним, просив стягнути з Відповідача на його користь неустойку (пеню) в розмірі 119 811,25 грн., 3% річних у розмірі 9 847, 50 грн. (за період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року) та суму сплаченого судового збору 1 296,59 грн. В судове засідання представник позивача з'явився, позов підтримав, просив його задоволити. Представник Відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 20.05.2008 року між сторонами було укладено попередній договір № 20/05-1, згідно з яким вони до 30.06.2008 року зобов'язувалися укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку: продавцем мав виступати Відповідач, покупцем - позивач. На виконання попереднього договору Позивач передав відповідачу 328 250 грн., що підтверджується двостороннім актом прийому-передачі грошових котів, б/н від 20.05.2008 року. Встановлено, що Відповідач своїх зобов'язань по попередньому договорі не виконав: основний договір купівлі-продажу не уклав, майно не передав, отримані кошти не повернув. Як результат, між сторонами було укладено 01.07.2008 року угоду про розірвання «Попереднього договору № 20/05-1». Згідно вказаної угоди Відповідач зобов'язалася повернути позивачу всі отримані від нього кошти в сумі 328 250 грн. до 15.09.2008 року. По даний час Відповідач своє зобов'язання не виконала - отримані кошти не повернула. 07.04.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з Відповідача боргу в сумі 328 250 грн. На даний час вказане рішення не виконане, виконавчий лист знаходиться на виконанні в ВДВС Ірпінського МУЮ, що підтверджується копією рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2010 року по справі №2-2507/10 (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 3.2 Угоди про розірвання попереднього договору №20/05-1 від 20.05.2008 року у разі, якщо прострочено кінцевий термін повернення грошових коштів, Відповідач зобов'язується сплатити пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення від суми неповернутих грошових коштів, починаючи з 15.09.2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання залишається невиконаним, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Наведені вище обставини стверджуються копією рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2010 року по справі №2-2507/10 та іншими матеріалами справи. На підставі ст. ст. 11, 509, 549, 598, 625, 626, 635 ЦК України,

Outcome: approved