Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 05 липня 2010 року № б/н у розмірі 12273,11 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання заяви-анкети, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до договору відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт з наступним збільшенням такого, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовам кредитного договору. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого станом на 31 січня 2021 року утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 23 березня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. У судовому засіданні сторона відповідача заперечили проти позову повністю та надали відповідні пояснення. Разом із тим, просять застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, адже кошти були повернуті банку та закінчився строк кредитного договору. У судове засіданні позивач не з`явився, а тому враховуючи думку сторони відповідача щодо розгляд справи та заяву позивача про проведення засідання у їх відсутності, суд прийшов до переконання про розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 05 липня 2010 року відповідач [PERSON] , звернувся з письмовою анкетою-заявою (б/н) до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно вказаної анкети-заяви, відповідач надав згоду, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта, Тарифами становлять договір банківського обслуговування. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Банку. Будь-які інші дані про вид кредитної картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсоткової ставки, умови нарахування пені, штрафів чи комісії відсутні. Згідно з довідки позивача відповідачу надано за вищевказаним кредитним договором кредитні картки із терміном дії останньої до 03/14. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн із наступним збільшенням до 1000,00 грн станом на 19 жовтня 2010 року. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором станом на 31 січня 2021 року складає у розмірі 12273,11 грн, з яких: 969,32 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11153,83 грн - заборгованість за простроченим відсотками, 149,96 грн - заборгованість за пенею. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд критично оцінює доказ доданий до матеріалів справи, а саме довідку про умови кредитування з використанням картки « Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виходячи з наступних мотивів. Зазначена довідка містить умови кредитування для кредитного продукту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із зазначенням відомостей про відсоткову ставку та штрафні санкції. Відповідна довідка підписана відповідачем 05 липня 2010 року. Попри те, суд не встановив, що при підписані заяви-анкети відповідачем відповідна довідка є частиною кредитного договору, про що відомості відсутні. Отже, враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що подана довідка не є належним, допустимим доказом прийняття відповідачем саме таких умов щодо розміру відсоткової ставки та сплати штрафних санкцій, як і не містить такої інформації вищевказана анкета-заява з посилання на Тарифи, Пам`ятку клієнта, Умови та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, як складові договору. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що аналізовані докази, не містять чіткої інформації щодо відсоткової ставки та штрафні санкції, які погоджені сторонами при укладенні договору, тому не може бути належним доказом погодження сторонами умов кредитного договору щодо відсоткової ставки, а відтак суд не бере до уваги ці докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 969,32 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, а щодо частини вимог про стягнення відсотків та пені слід відмовити за недоведеністю. Суд критично оцінює доводи відповідача наведені у відзиві на позов, адже такі спростовані встановленими даними у цій справі. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності у відповідності до 257ЦК України до спірних правовідносин, то у такій необхідно відмовити, адже згідно з доказів наявних у справі, суд встановив, що такий переривався шляхом внесення платежу, а відтак підстави для його застосування відсутні. Будь-яких інших даних з цього питання суд не встановив. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 179,33 грн.

Outcome: partial