Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, в якій просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з матір*ю дитини - [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 19.12.2019 року був розірваний. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка на даний час проживає з дитиною,весь час приділяє її вихованню. Відповідач під час спільного проживання вихованням дитини займався безвідповідально, допустив ситуацію,коли навесні 2019 року в с.Успенка, Онуфріївського району Кіровоградської області, сторони перебували на дачі,загубилася дитина. Крім того відповідач вживав наркотичні речовини, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду в м.Києві від 19.06.2019 року щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідач не відвідує медичні установи з дитиною, не відводить та не забирає доньку із садочку, що підтверджується довідками з поліклініки та дитсадка. Не утримує добровільно дитину, внаслідок чого позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Судовим наказом від 06.11.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі ј частини всіх видів заробітку. На даний час дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач та відповідач не можуть вирішити питання про подальше проживання малолітньої дитини. Питання про встановлення місця проживання дитини на даний час відповідає інтересам дитини, оскільки батько не бажає виховувати її, не цікавиться її життям, не надає ні моральної ні матеріальної підтримки. Тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів дитини з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з*явилися. Надали заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мали спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 25.09.2012 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.12.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вимоги відповідача, [PERSON] про визначення місця проживання дитини, залишено без розгляду . На даний час дитина проживає разом з матір*ю, позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно акту обстеження умов проживання спеціалістами служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що житлова квартира складається з: 2-х кімнат, ремонт старого зразку, квартира з усіма комунальними зручностями. Житло орендоване, облаштоване необхідною для проживання технікою та меблями. В будинку наявні всі належні умови для проживання. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. [PERSON] в достатній кількості забезпечена всім необхідним. Відповідно до інформації наданої Кременчуцьким міським центром соціальних служб для сім*ї, дітей, молоді № 03.1.-07/1958 від 25.11.2019 року спеціалістами центру, на підставі п.72 постанови КМУ від 24 вересня 2008 року № 866, за результатами оцінки потреб сім*ї [PERSON] було з*ясовано, що мати спроможна виконувати обов*язки щодо виховання дитини та догляд за нею. Складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім*я не рекомендована на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. За результатами оцінки потреб сім*ї [PERSON] було з*ясовано, що батько спроможний виконувати батьківські обов*язки щодо виховання дитини, але не до кінця усвідомлює вікові особливості та потреби дитини 4 років. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір*ю [PERSON] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що на даний час малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір*ю, позивачем по справі [PERSON] , за місцем проживання дитини створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved