Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій згідно уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 112034,95 грн, моральну шкоду в розмірі 50000 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди у розмірі 1300 грн та на компенсацію франшизи в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2018 року о 12 год. 47 хв у м.Дніпро водій [PERSON] , керуючи автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , по пр. Б.Хмельницького у м.Дніпро на нерегульованому перехресті з бульваром Зоряний при повороті ліворуч не надала перевагу автомобілю Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїла з ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, було пошкоджено з матеріальними збитками, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу №64/08/18 від 20 вересня 2018 року складають 376654,95 грн. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована в АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» та згідно страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду становить 100000 грн. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 20 листопада 2018 року позивач реалізував свій автомобіль в розбитому стані (залишки автомобіля) [PERSON] за 6000 доларів США, що станом на день укладення правочину було еквівалентно 166620 грн. У встановлений законом строк АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. Листом за вих.№16-11/1 від 16 листопада 2018 року АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» повідомила позивача про прийняте рішення та повідомила, що сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 2000 грн, а тому виплаті підлягає 98000 грн, яку цього ж дня позивачем було отримано на його картковий рахунок. Однак, одержаного від страховика страхового відшкодування у розмірі 98000 грн та суми, отриманої позивачем від продажу залишків автомобіля, недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданою позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 серпня 2018 року. Враховуючи викладене, позивач зазначає, що відповідач зобов`язана відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 112034,95 грн (376654,95-166320-98000). Крім того, позивач зазначає, що йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 50000 грн, що виразилася в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для проведення оцінки збитків та підготовки подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи та зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи провадження у справі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2020 року провадження у даній цивільній справі у зв`язку з надходженням висновку експерта №400-20 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи поновлено. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову повністю, зазначив, що позивачем не доведено відчуження пошкодженого автомобіля, а надана розписка не є належним доказом. Вважає, що позивач навмисно приховував автомобіль, а тому на даний час не можливо встановити вартість завданої шкоди. Також під час ухвалення рішення просив врахувати висновок судового експерта та ту обставину, що позивачем не надано доказів понесення витрат у зв`язку із завданням йому моральної шкоди. Представник третьої особи АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 20 серпня 2018 року о 12 год. 47 хв. водій [PERSON] керувала автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , по пр. Б.Хмельницького в м.Дніпро на нерегульованому перехресті з бульваром Зоряний, при повороті ліворуч не надала перевагу в русі автомобілю Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, прямо, та скоїла з ним зіткнення. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року, яка набрала законної сили 18 вересня 2018 року, відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (т.1 а.с.9). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску належить позивачу (т.1 а.с.8). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1378909 в АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн, франшиза - 2000 грн (т.1 а.с.10). Звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу №64/08/18 від 20 вересня 2018 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на дату проведення оцінки складає 376654,95 грн, дійсна (ринкова) вартість КТС складає 376654,95 грн, вартість відновлювального ремонту складає 805218,93 грн (т.1 а.с.11-28). 16 листопада 2018 року третьою особою АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», враховуючи, що сума матеріального збитку відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №64/08/18 від 20 вересня 2018 року складає 376654,95 грн та франшиза 2000 грн, виплачено позивачу суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 100000 грн за вирахуванням франшизи у сумі 98000 грн (т.1 а.с.28-29). 20 листопада 2018 року позивач відчужив автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] в розбитому вигляді після ДТП, що сталася 20 серпня 2018 року, за 166620 грн (т.1 а.с.79-80). На час розгляду справи власником автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , є третя особа [PERSON] (т.1 а.с.106). Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №400-20 від 23 січня 2020 року по результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи, середня ринкова транспортного засобу марки Volkswagen, модель Touarеg, 2007 року випуску, комплектація якого відповідає ідентифікаційному номеру ( VIN ) [NUMBER] , тип палива бензин, об`єм двигуна 2461 см3, пробіг 508995 км без врахування аварійних пошкоджень станом на 20 серпня 2018 року складала 344830 грн; транспортного засобу марки Volkswagen, модель Touarеg, 2007 року випуску, комплектація якого відповідає ідентифікаційному номеру ( VIN ) [NUMBER] , тип палива бензин, об`єм двигуна 2461 см3, пробіг 508995 км без врахування аварійних пошкоджень станом на час проведення експертизи складає 311590 грн; визначити вартість придатних залишків даного транспортного засобу не виявилося можливим (т.1 а.с.231-236). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди судом враховується наступне. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, саме відповідач несе відповідальність за відшкодування шкоди завданої позивачу. Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 20 серпня 2018 року. Визначаючи розмір завданої позивачу відповідачем шкоди судом враховується наступне. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та те, що позивач погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому підлягає відшкодуванню вартость транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Питання щодо відшкодування витрат з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди позивачем не ставиться. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Так, звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу №64/08/18 від 20 вересня 2018 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на дату проведення оцінки складає 376654,95 грн, вартість відновлювального ремонту складає 805218,93 грн. Відповідач даний розмір матеріальної шкоди заперечує та на спростування даного розміру майнової шкоди заявив клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, в результаті чого суду надано висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за №400-20 від 23 січня 2020 року. Вирішуючи справу в частині визначення розміру завданої відповідачем матеріальної шкоди, в межах змагальності, суд надає перевагу саме висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №400-20 від 23 січня 2020 року по результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до якого середня ринкова вартість транспортного засобу марки Volkswagen, модель Touarеg, 2007 року випуску, комплектація якого відповідає ідентифікаційному номеру ( VIN ) [NUMBER] , тип палива бензин, об`єм двигуна 2461 см3, пробіг 508995 км без врахування аварійних пошкоджень станом на 20 серпня 2018 року складала 344830 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди, яка підлягає виплаті позивачу становить 83810 грн (вартість транспортного засобу без врахування аварійних пошкоджень станом на 20 серпня 2018 року у розмірі 344830 грн - сума страхового відшкодування у розмірі 98000 грн - вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП 166320 грн + франшиза 2000 грн + витрати на проведення оцінки у сумі 1300 грн). Вирішуючи питання щодо розміру завданої відповідачем позивачу суми матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди судом, зокрема, взято в якості розрахункової величини вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП у сумі 166320 грн, а не - 166620 грн, як зазначено в розписці про отримання грошових коштів від 20 листопада 2018 року (т.1 а.с.79-80), оскільки саме такий розмір вартості пошкодженого транспортного засобу (залишку автомобіля) в своєму уточненому позові просив врахувати позивач, здійснюючи розрахунок завданої йому матеріальної шкоди (т.1 а.с.74-78). Доводи представника відповідача [PERSON] з приводу того, що позивачем не доведено відчуження пошкодженого автомобіля та він умисно його приховував, а тому наразі неможливо встановити вартість завданої шкоди, судом до уваги не приймаються, оскільки такі твердження спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі відомостями про нових власників транспортних засобів на час розгляду справи та висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №400-20 від 23 січня 2020 року по результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.79-80,106,231-236). Крім того, судом враховується, що відповідачем та його представником [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що позивачем було продано пошкоджений автомобіль за іншу суму, ніж 166620 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з переживанням нервового потрясіння, пов`язаного з пошкодженням майна, відшукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для проведення оцінки збитків. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2500 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкоду у розмірі 83810 грн та моральна шкоду у розмірі 2500 грн, що разом складає 86310 грн. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, згідно якого позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Підпунктами 1 та 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3504,36 грн (2799,56+704,80), але згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи ціну позову відповідно до уточнених позовних вимог у сумі 162034,95 (112034,95+50000), повинно було бути сплачено 1620,35 грн (162034,95 грн.*1%). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 863,11 грн (1620,35*86310/162034,95). Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачу не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення судового збору у зв`язку з його внесенням в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Outcome: partial