Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 жовтня 2014 року помер її двоюрідний брат. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач як спадкоємиця за заповітом звернулась з заявою до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на квартиру, однак їй було відмовлено. На підставі вказаного позивач звернулась до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав. (а.с. 51). Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 394846. (а.с. 12). [PERSON] постійно по день смерті був прописаний та проживав за адресою: [INFO], квартира за № 13, що підтверджується довідкою Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1385 від 21 жовтня 2014 року. (а.с. 56). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майне вищезазначену квартиру, яка складається із 3-х кімнат; 1-а кімната, площею 17,1 кв. метрів, 2-а кімната, площею 13,2 кв. метрів, 3-а кімната, площею 9,2 кв. метрів, кухнею, площею 8,9 кв. м; вбиральні, площею 1.1 кв. метрів, ванної кімнати, площею 2,4 кв. метрів, коридору площею 7,9 кв. метрів, комори, площею 1,2 кв. метрів, балконом, площею, 1,0 кв. м.; лоджією 1,8 кв. метрів, загальною площею квартири 63.8 кв. метрів, яка розташована в [ADDRESS]. Квартира належала [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за № 21527. (а.с. 15). 22 квітня 2008 року [PERSON] був складений заповіт на імя позивача - на все майно яке йому належало. (а.с. 16). Позивач звернулася із заявою до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом на квартиру, яка залишилась смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на майно [PERSON], в звязку з тим, що в заповіті вказані родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, тобто розпорядження, що усе майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, [PERSON], та на що за законом він буде мати право, заповідав «своїй сестрі [PERSON] [INFO], реєстр № 893 від 13.08.2015 року. (а.с. 20). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повністю підтвердили обставини викладені у позові. Також фактом того, що [PERSON] є рідною тіткою позивача підтверджується тим, що по батькові, мати позивача [PERSON] і тітка [PERSON] є «Василівнами», також копією трудової книжки, де в графі «прізвище» записано [PERSON], а потім, в звязку з заміжжям виправлено на прізвище [PERSON]. (а.с. 13,14,23). Згідно ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд вправі розглядати справи по: встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне для одержання з органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.. Згідно до спадкової справи № 18/2014 заведеної до [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті за заповітом. (а.с. 52-87). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «[PERSON] Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. При таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved