Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідач зареєстрована в спірному житловому приміщенні, однак в ньому не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будинок належить йому на праві власності, шлюб між його сином і відповідачем розірвано. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись не порушення його прав власника, неспроможність нести витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлялась, заяв, клопотань чи заперечень не надала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Григорівка, вулиця Набережна, будинок № 5, що підтверджується обліковою карткою погосподарського обліку, довідкою. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі в якості колишньої дружини сина власника (невістка), що підтверджується обліковою карткою погосподарського обліку, заявою відповідача. Відповідач з 2002 року у спірному житловому приміщенні не проживає, що підтверджується актами, довідкою. Позивач звертався до третьої особи із заявою про зняття відповідача із реєстраційного обліку в звязку із не проживанням, однак йому було відмовлено, що підтверджується заявою, листом. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрована у спірній квартирі, однак не є власником, втратила статус члена сімї власника, це обмежує позивача у здійсненні належного йому права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї із складових права власності права розпорядження. Усунення перешкод у користуванні власністю позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням узгоджується із приписами ст.ст. 321, 406 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України. Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власника доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подала заперечень на позов та їх не довела. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved