Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, ним було відшкодовано за договором страхування серії АТК № 207382 від 02 вересня 2011 року страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування в сумі 2761,90 грн., автомобіль якої було пошкоджено внаслідок ДТП з вини [PERSON] (відповідач 1), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Оранта-Лугань» (відповідач 2), вказуючи на те, що відповідно до вимог закону він має право зворотної вимоги до винної особи, зазначаючи, що в такому разі відшкодування страхової виплати, зменшеної на суму франшизи, йому повинен провести відповідач 2, відповідач 1 йому повинен відшкодувати суму франшизи, просив суд стягнути на свою користь з [PERSON] 500,00 грн., а з ПАТ «СК «Оранта-Лугань» - 2261,90 грн. - у відшкодування виплати страхового відшкодування. На початку судового розгляду представник позивача, явка якого була визнана обов'язковою, позов підтримав, наполягав на його задоволенні, суду пояснив, що страхувальнику [PERSON] ними була виплачена договірна сума, що була визначена на підставі експертного звіту. Потім від позивача надійшла заява, в якій він просив продовжувати розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] 28 листопада 2013 року, коли був присутнім в судовому засіданні, позов не визнав, суду пояснив, що не визнає його тому, що автомобіль [PERSON] до моменту ДТП мав пошкодження, це, з його слів, підтверджується тим, що місце пошкодження не співпадає з місцем удару, а також тому, що ДТП сталося не з його вини, а з вини водія [PERSON] . Потім після оголошення перерви [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача 2 Захарова Т.Ю. спочатку розгляду справи була присутньою в судовому засіданні, позов визнала частково, вказуючи, що вони не проти регресної вимоги позивача, з її слів, питанням залишається тільки розмір страхового відшкодування, який незрозуміло звідки взявся. Після проголошення перерви за її клопотанням для надання свого (правильного) розрахунку страхового відшкодування, до суду не з'явилась, від відповідача 2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Заслухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 1191 цього ж Кодексу передбачається, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 вересня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування серії АТК № 207382, за умовами якого остання застрахувала на випадок пошкодження та незаконного заволодіння свій автомобіль «ЗАЗ 110307» державний номер [NUMBER]. 28 січня 2012 року у м. Луганську по вул. Відродження відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками цієї пригоди були автомобіль «ВАЗ 2109» державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіль «ЗАЗ 110307» державний номер [NUMBER], що належить [PERSON]. Відповідно до постанови Станично-Луганського районного суду Луганської області від 15 лютого 2012 року винним у вказаному ДТП було визнано водія автомобіля «ВАЗ 2109» [PERSON]. Згідно частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Подія, яка відбулась 28 січня 2012 року у м. Луганську за участю застрахованого позивачем автомобіля [PERSON] відповідно до умов наведеного вище договору добровільного страхування є страховим випадком, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (ст. 8 ЗУ «Про страхування»). Згідно платіжного доручення № 814 від 16 березня 2012 року йдеться, що позивач виплатив потерпілій в ДТП [PERSON] договірну суму страхового відшкодування, визначеному розрахунком страхового відшкодування в розмірі 2761,90 грн.. Також, як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувалось відповідачами, цивільно-правова відповідальність винного у ДТП [PERSON] була застрахована у відповідача 2 згідно полісу № АА/7985986 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 50000,00 грн., при цьому франшиза становить 500,00 грн.. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Виходячи із змісту наведеної норми закону за винного шкоду майновим інтересам потерпілих осіб повинен відшкодовувати страховик, який здійснив страхування цивільно-правової відповідальності цієї особи. Застрахувавши цивільну-правову відповідальність [PERSON] відповідач 2 повинен відповідати за регресною вимогою позивача, який відшкодував завдану шкоду потерпілій особі згідно умов договору добровільного страхування, до якого в такому разі перейшло право вимоги заподіяної шкоди. Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 ЗУ «Про страхування») Наведене, незважаючи на те, що хоча й дійсно є незрозумілості стосовно розрахунку страхового відшкодування, свідчить, що суму страхового відшкодування, яку позивач виплатив потерпілій від ДТП особі, слід стягнути з відповідача 2 за відрахуванням суми франшизи. Таким чином з ПАТ «СК «Оранта-Лугань» слід стягнути витрати позивача на страхове відшкодування в розмірі 2261,90 грн. (2761,90 грн. - 500,00 грн. = 2261,90 грн.). Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ця норма закону зобов'язує винну особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, погасити різницю завданої шкоди, що не була покрита страховим відшкодуванням. Отже, враховуючи, що в силу закону за рахунок відповідача 2 не має можливості відшкодувати позивачу всю суму витрат по страховому відшкодуванню, цю різницю, яка дорівнює розміру франшизи, повинен відшкодувати відповідач 1, з якого на користь позивача слід стягнути ці витрати в розмірі 500 грн.. Позицію відповідача 1 стосовно того, що автомобіль [PERSON] після ДТП не отримав пошкоджень, оскільки вони були наявними до його настання, а також те, що він не винен у ДТП, суд не бере до уваги через те, що ця позиція спростовується наявними у матеріалах справи доказами, з якими [PERSON] на час скоєння ДТП був згоден. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача 2 відносно недоведеності правильності розміру страхового відшкодування, оскільки ним альтернативного розрахунку представлено не було, крім того, враховуючи загальний розмір цього відшкодування, суд вважає ці доводи не суттєвими для правильного вирішення справи по суті. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України при задоволенні позовних вимог з відповідачів на користь позивача належить стягувати усі понесені останнім судові витрати в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved