Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 28 серпня 2017 року його призначено виконуючим обов`язки директора у Долинський солевиварювальний комбінат. 27 жовтня 2017 року його звільнено з роботи згідно п.2 ч.І ст. 36 КЗпП України. 12 грудня 2017 року його призначено виконуючим обов`язки директора у Долинський солевиварювальний комбінат. 09 лютого 2018 року його звільнено з роботи згідно п.2 ч.І ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи Долинський солевиварювальний комбінат заборгувало йому заробітну плату за період з 28 серпня 2017 року по 27 жовтня 2017 року, з 12 грудня 2017 року по 09 лютого 2018 року в сумі 38 400.00 грн, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Просить суд стягнути з Долинського солевиварювального комбінату на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за періоди: 28.08.2017 року по 27.10.2017 року, з 12.12.2017 року по 09.02.2018 року у розмірі 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок. В судове засіданні позивач не прибув, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивача [PERSON] 28 серпня 2017 року призначено виконуючим обов`язки директора у Долинський солевиварювальний комбінат, 27 жовтня 2017 року був звільнений з роботи згідно п.2 ч.І ст. 36 КЗпП України, 12 грудня 2017 року призначено виконуючим обов`язки директора у Долинський солевиварювальний комбінат, 09 лютого 2018 року звільнено з роботи згідно п.2 ч.І ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копіями наказів № 226-п від 28.08.2017, № 266-п від 27.10.2017, № 301-п від 12.12.2017, № 19-п від 09.02.2018 (а.с.2,3,4,5). Відповідно до довідки про доходи № 14 від 31.10.2019 позивач [PERSON] має заборгованість по невиплаченій заробітній платі станом на 31.10.2019 року в сумі 38 400,00 грн (а.с.9). У відповідності зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені ні пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Таким чином, на користь позивача [PERSON] слід стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 38 400,00 грн. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню. На підставі ст.47,115-117 КЗпП України

Outcome: approved