Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрована відповідач, але не проживає у ньому. Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому житловому приміщенні порушує права та майнові інтереси, оскільки позивач вимушений сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідача права користування житловим будинком [ADDRESS] . У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19); позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо розгляду справи при заочному розгляді. Клопотання про виклик свідків не підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась; про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою (а.с. 17-18). З огляду на те, що у справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.04.2005 року № 508532 року будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 5). Зі змісту довідки № 528 від 24.06.2021 року вбачається, що [PERSON] , 1979 року народження, зареєстрований в [ADDRESS] і має слідуйчий склад сім`ї: [PERSON] , 1979 року народження (колишня дружина), [PERSON] , 2001 року народження (дочка), [PERSON] , 2007 року народження (дочка) (а.с. 4). Заочним рішенням від 25.12.2017 року у цивільній справі № 278/2710/17 шлюб, зареєстрований 02.05.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області, актовий запис № 14, між [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Івановичі Пулинського району Житомирської області, громадянином України та [PERSON] , [INFO] , уродженкою смт Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, громадянкою України, розірвано. (а.с. 7). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 24.06.2021 року, [PERSON] , починаючи з 01.12.2019 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271183005 від 19.08.2021 року, будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі N 753/481/15-ц (провадження N 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі N 695/2427/16-ц, (провадження N 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 523/12186/13-ц (провадження N 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що тривале не проживання відповідача, яка не пов`язана спільним побутом з позивачем, у належному останньому житловому приміщенні, має істотне значення, оскільки здійснює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідача як колишнього члена її сім`ї на користування будинком, вважає за потрібне, визнати останню такою, що втратила право користування належним позивачу житловим будинком що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн судового збору.

Outcome: approved