Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про розподіл домоволодіння в натурі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить ? частина у спільній частковій власності на спірне домоволодіння №2 по вул.Левітана в місті Дніпропетровську на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.03.2012 року, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 41364912101. Згідно з\~технічним паспортом\~від 09.09.2005\~року домоволодіння\~№2\~по вул.Левітана\~в м.Дніпропетровську\~складається із:\~житлового будинку\~літ.\~А-1\~загальною площею\~57,1\~кв.м.,\~житловою площею\~46,1\~кв.м.\~до складу\~якого входить:\~кухня \~1-1,\~житлова кімната\~ 1-2,\~житлова кімната\~ 1-3,\~житлова кімната\~ 1-4,\~житлова кімната\~ 1-5,\~житлова кімната\~ 1-6,\~веранда \~1-7;\~ веранда - а-1, погріб Під а-1, сарай Б,В, вбиральня Г, душ Д, їдальня Б-1, огорожа, споруди мостіння 1-7, І. Власником іншої частини спірного домоволодіння №2 по вул. Левітана у м.Дніпропетровську була рідна сестра позивача [PERSON], яка померла 03.01.2017 року, та якій 03.12.2005 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину, яке рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.03.2012 року визнано недійсним в частині, а саме щодо ? частини домоволодіння №2 по вул. Левітана у місті Дніпропетровську, яка належить позивачу. Згідно із заповітом від 03.12.2005 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] Самерівні. Позивач зазначив, що за своє життя його покійна сестра [PERSON] чинила йому перешкоди в користуванні та проживанні у спірному домоволодінні №2 по вул.Левітана у м.Дніпропетровську, що також підтверджується наявністю спору між ними з приводу визнання права власності на спадщину після померлої 29.09.1993 року матері [PERSON], який було вирішено в судовому порядку. Згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.03.2012 року, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.12.2005 року державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 29.09.1993 року, в частині 1/2 частини домоволодіння №2 по вул.Левітана у м.Дніпропетровську та визнано за [PERSON] право власності на\~1/2\~частину домоволодіння №2 по вул.Левітана у м.Дніпропетровську,\~\~в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 29.09.1993 року. Неодноразові замовлення позивачем до КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради щодо проведення інвентаризації у спірному домоволодінні №2 по вул.Левітана у місті Дніпропетровську також не були виконані через перешкоди доступу до домоволодіння, створені [PERSON], на яку також не вплинула профілактична бесіда з дільничим інспектором АНД РВ ДМУ в Дніпропетровській області, що зафіксовано висновком по розгляду матеріалів ЖЕО №16207 від 24.11.2014 року. За клопотанням позивача ухвалою суду від 16.08.2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, та отримано висновок судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 4334/4335-16 від 15.03.2017 року, складений судовим експертом [PERSON] Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з яким були запропоновані варіанти розподілу домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпрі в натурі з урахуванням розміру ідеальних часток співвласників. Посилаючись на те, що позивач з попередньою власницею [PERSON] не змогли дійти згоди щодо розподілу та порядку користування домоволодіння №2 по вул.Левітана у м.Дніпрі, а також враховуючи, що після померлої [PERSON] правонаступником за заповітом від 03.12.2005 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], є відповідачка [PERSON] Самерівна, яка змінила прізвище на «Дуган», тому позивач просив суд розділити спірне домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпрі за варіантами згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 4334/4335-16 від 15.03.2017 року. Позивач у судове засідання від 18.04.2018 року не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, висновок судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 4334/4335-16 від 15.03.2017 року, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить ? частина у спільній частковій власності на спірне домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпропетровську на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.03.2012 року, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 41364912101. Згідно з\~технічним паспортом\~від 09.09.2005\~року домоволодіння\~№2\~по вул.Левітана\~в місті\~Дніпрі складається\~з:\~житлового будинку\~літ.\~А-1\~загальною площею\~57,1\~кв.м.,\~житловою площею\~46,1\~кв.м.\~до складу\~якого входить:\~кухня \~1-1,\~житлова кімната\~ 1-2,\~житлова кімната\~ 1-3,\~житлова кімната\~ 1-4,\~житлова кімната\~ 1-5,\~житлова кімната\~ 1-6,\~веранда \~1-7;\~ веранда - а-1, погріб Під а-1, сарай Б,В, вбиральня Г, душ Д, їдальня Б-1, огорожа, споруди мостіння 1-7, І. Власником іншої частини спірного домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпрі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.12.2005 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], є рідна сестра позивача [PERSON], яка померла 03.01.2017 року, актовий запис №41 від 13.02.2017 року. Оскільки за своє життя покійна сестра позивача - [PERSON], чинила йому перешкоди в користуванні та проживанні у спірному домоволодінні №2 по вул.Левітана у місті Дніпропетровську, тому рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 15.03.2012 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.12.2005 року державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 29.09.1993 року, в частині 1/2 частини домоволодіння №2 по вул.Левітана у м.Дніпропетровську та визнано за [PERSON] право власності на\~1/2\~частину домоволодіння №2 по вул.Левітана у м.Дніпропетровську,\~\~\~у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 29.09.1993 року. Факт чинення перешкод у проживанні та користуванні ? частиною спірного домоволодіння № 2 по вул.Левітана у місті Дніпрі з боку [PERSON] також підтверджується наданим позивачем висновком по розгляду матеріалів по ЖЕО №16207 від 24.11.2014 року, складеного лейтенантом міліції [PERSON], який розглянув матеріали по заяві громадянина [PERSON], [INFO], та встановив, що громадянка [PERSON] не дає можливості [PERSON] користуватись своїм майном, створює перешкоди [PERSON] в проживанні у спірному буднику №2 по вул.Левітана у місті Дніпропетровську, не впускаючи його до вказаного будинку. (а.с.28) Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що після померлої 03.01.2017 року [PERSON] відкрита спадкова справа із внесенням відомостей до спадкового реєстру за №60792591, а також наявний заповіт спадкодавця [PERSON] від 03.12.2005 року на імя [PERSON] Самерівни щодо всього належного їй майна, реєстровий номер 2-1341, відомості про який внесені до Спадкового реєстру за №381399299. (а.с.103) Відповідно до довідки про склад сімї №75454 від 27.09.2017 року, виданої [PERSON] головою квартального комітету №23 [PERSON] (а.с. 113), на момент смерті [PERSON] в спірному домоволодінні за адресою: вул.Левітана, б.2 у м. Дніпрі була зареєстрована та мешкала відповідачка [PERSON], змінене прізвище на «Дуган». За ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.08.2016 року про призначення будівельно-технічної експертизи, було проведено та судом отримано висновок судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 4334/4335-16 від 15.03.2017 року, складений судовим експертом [PERSON] Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким експертом запропоновані два варіанти розподілу спірного домоволодіння № 2 по вул.Левітана у місті Дніпрі в натурі: в рівних частинах по ? із розміром ідеальної частки 50/100 частини із сплатою компенсації у сумі 1\~739,50 грн. по першому варіанту, та з відступленням від рівності часток у спільній частковій власності з розміром ідеальних часток власників по 52/100 частини та 48/100 частини із сплатою компенсації у сумі 13\~248 грн. по другому варіанту. Відповідно до ст.81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. [PERSON] правова\~позиція викладена\~в постановах\~Верховного Суду\~від 30.09.2015\~року №6-12с13,\~від 03.04.2013\~року №6-12цс13,\~16.11.2016\~року №\~6-1449цс16,\~що враховуються\~судом згідно\~з вимогами\~ст.263\~ЦПК України. Приймаючи до уваги, що за життя попереднього співвласника спірного домоволодіння [PERSON], правонаступником якої за заповітом від 03.12.2005 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 2-1341, є [PERSON] [PERSON] Самерівна, сторони у добровільному порядку не змогли визначити порядок користування спірним домоволодінням, а також враховуючи запропоновані судовим експертом варіанти розподілу домоволодіння в натурі, виходячи із утвореного порядку користування житловим будинком, та заважаючи, що [PERSON] проживала у вказаному домоволодінні, та її спадкоємець [PERSON] також зареєстрована та проживає у вказаному домоволодінні, тому суд вважає розподілити дане домоволодіння відповідно до варіанту 1 експертизи, тобто з незначним відступленням від ідеальних часток співвласників ? та ?, та виплатою компенсації позивачу в сумі 1\~739,50 гривень. Згідно з варіантом 1 експертизи [PERSON] виділити в натурі ? частину домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпрі (на плані експертизи визначений в зелений колір) квартира №2, що складається з: в житловому будинку літ. А-1: 1-2 частина житлової кімнати площею 6,1 м.кв, 1-3 житлова кімната площею 9,8 м.кв, 1-4 житлова кімната площею 15,6 м.кв, загальна площа квартири №2 становить 26,2 м.кв (що на 2,35 кв.м менше від ідеальної ? частини 28,55 кв.м). Також позивачу виділяються надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», душ «Д», огорожа №6, ? частина водоколонки №1, ? частина огорожі №4, ? частина хвіртки №5, ? частина замощення І. Загальна вартість квартири №2 по варіанту 1 висновку експертизи становить 274\~795,50 грн., що на 1\~739,50 грн. менше від вартості ? частини домоволодіння. [PERSON] [PERSON] Самерівні виділити в натурі ? частину домоволодіння №2 по вул.Левітана у місті Дніпрі (на плані експертизи визначений в помаранчевий колір) квартира №2, що складається з: в житловому будинку літ. А-1: 1-7 веранда площею4,3 кв.м, 1-1 кухня площею 6,7 м.кв, 1-2 частина житлової кімнати площею 6,1 м.кв, 1-5 житлова кімната площею 9,7 м.кв, 1-6 житлова кімната площею 4,1 м.кв, загальна площа квартири №1 становить 30,9 м.кв (що на 2,35 кв.м більше від ідеальної ? частини 28,55 кв.м). Також відповідачці виділяються надвірні будівлі та споруди: погріб під літ. «а-1», ганок літ. «а-1», ? частина водоколонки №1, огорожа №2, ворота №3, ? частина огорожі №4, зливна яма №7, ? замощення І. Загальна вартість квартири №1 по варіанту 1 висновку експертизи становить 278\~274,50 грн., що на 1\~739,50 грн. більше від вартості ? частини домоволодіння. Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з [PERSON] [PERSON] Самерівни на користь [PERSON] 1\~739,50 гривень компенсації вартості домоволодіння відповідно до висновку експертизи, 2\~642,40 гривень витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи (1/2 частина від сплачених витрат згідно з квитанцією). Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з позивача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір у сумі 2\~192,65 грн. (2743,85 грн.- 551,20 грн.), із [PERSON] [PERSON] Самерівни на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~782,75 грн., відповідно до оцінки вартості частин домоволодіння.

Outcome: approved