Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про визнання права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у складі земель резервного фонду [PERSON] сільської ради у розмірі 8,83 га, визнання вагомою причину пропуску строку на звернення до суду та поновлення строку, зобовязати Держземагентство у Кіровоградській області передати йому у власність земельну ділянку в розмірі середньої земельної частки паю по КСП «Лан» за рахунок земель державної власності (запасу чи резерву), посилаючись на те, що з 1979 року по 1997 рік працював в колгоспі ім. Калініна, реорганізованому в 1993 році в КСП «Лан», членом якого залишався після його реформування. 15.03.1996 року господарство отримало Державний акт на право колективної власності на землю, а члени КСП «Лан» отримали право на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай). На момент отримання КСП «Лан» державного акту на право колективної власності на землю був членом зазначеного КСП, що підтверджується довідками архівного відділу [PERSON] РДА №79 від 07.09.2015 року та №79-а від 30.09.2015 року, а також архівною довідкою Трудового архіву Бобринецького району №109 від 19.02.2015 року, однак сертифікату на право на земельну частку (пай) він не отримував, оскільки помилково не був включений до списку осіб, який надавався до рішення загальних зборів КСП щодо виділення земельних часток (паїв) його членам. У звязку з тим, що на загальні збори членів КСП, що вирішували паювання землі, його не запрошували, а також із-за необізнаності в законодавстві, відсутності сталої роботи та коштів на адвокатські послуги по зверненню до суду, оскільки всі кошти витрачав на своє лікування, а також утримання багатодітної сімї, пропустив строк звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що акт на право колективної власності на землю чинний та не оспорювався. Відповідач [PERSON] сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якого в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрації Кіровоградської області, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якої в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення згідно яких у звязку із внесеним змінами до Земельного кодексу України районна державна адміністрація не наділена повноваженнями держави щодо розпорядженнями землями державної власності сільськогосподарського призначення, до яких належить земельну ділянка, на яку претендує позивач, надання дозволів та передачі у власність земель державної власності, а тому не є належним відповідачем у справі. За наявності належних доказів щодо права позивача на отримання земельної частки (пай) та вагомих причин пропущення строку позовної давності не заперечує щодо визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) (а.с.49). Відповідач [PERSON] управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якого в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, направив до суду заперечення де просив відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності (а.с.78-79). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази,\~\~суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно пунктів 1, 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 року N 720/95 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право на земельну частку ( пай) виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю, а член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При цьому право власності на земельну частку ( пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Судом встановлено, що 05 березня 1996 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Лан» передано у колективну власність 4143,7 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією виданого [PERSON] сільською радою народних депутатів державного акту на право колективної власності на землю серії КР 000024 з додатком 1 список громадян-членів (а.с. 106-114). З Додатку 1 до Державного акта КР 000024 яким є список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Лан» Бобринецького району Кіровоградської області вбачається, що позивач до вказаного списку внесений не був, що також підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі від 08.02.2016 року №С-7/0-6/19-16 (а.с.84). Стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що позивач був членом КСП «Лан»на час передачі у його колективну власність землі за вказаним державним актом серії КР 000024 тобто станом на 05 березня 1996 року. Разом з тим, доводи позивача про те, що він був членом КСП «Лан» на час передачі землі у колективну власність спростовується копією архівної довідки від 07.09.2015 року №79 [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, з аркуша №2 якої вбачається, що в протоколах засідань правління та протоколах загальних зборів уповноважених членів КСП «Лан» за 1997-2000 роки списків осіб для отримання державних актів на право колективної власності на землю немає. В книзі протоколів загальних зборів уповноважених членів КСП та засідань правління КСП за 1986-1997 роки є такі відомості про прийняття в члени КСП [PERSON], а саме за змістом протоколу засідання правління КСП від 27 липня 1995 року №7 «Слухали: заяву від [PERSON] про прийняття в члени КСП. Вирішили: прийняти в члени КСП [PERSON] з іспитовим терміном один місяць. ». За змістом протоколу засідання правління КСП від 30 жовтня 1996 року №10 «Слухали: заяву [PERSON] про прийняття в члени господарства. Вирішили: прийняти [PERSON] в члени КСП з іспитовим терміном один місяць. ». А згідно протоколу засідання правління КСП «Лан» від 28 лютого 1990 року №3 «Слухали: заяву [PERSON] надати земельну ділянку. Вирішили: Рекомендувати заборам уповноважених колгоспників надати земельну ділянку [PERSON] в розмірі 0,43 га..». «Слухали: заяву [PERSON] зменшити вартість будинку на 50%. Вирішили: зменшити вартість будинку на 50% [PERSON]» (а.с.8-9). Вказана довідка підтверджує те, що позивач прийнятий в члени КСП «Лан» 27 липня 1995 року з іспитовим терміном на один місяць, та 30 жовтня 1996 року з іспитовим терміном на один місяць, що спростовує його доводи щодо праці та членства в КСП на час видачі вищевказаного державного акту серії КР 000024. З копії архівної довідки Комунальної установи [PERSON] районної ради Кіровоградської області «Трудовий архів Бобринецького району» від 19.02.2015 року №109 вбачається, що в документах архівного фонду КСП «Лан» (колишній колгосп імені Калініна) Бобринецького району Кіровоградської області в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспників, членів КСП значиться трактористом [PERSON], яким відпрацьовано вихододнів за 1995 рік - 35,5 та за 1996 рік 54. (а.с.11). Таким чином, вказані довідки підтверджують те, що позивач в 1995 рік був прийнятий в члени КСП «Лан» 27 липня 1995 року з іспитовим терміном на один місяць, де пропрацював лише 35,5 вихододнів, що свідчить про те, що трудові відносини та членство позивача після відпрацювання вказаних вихододнів в КСП «Лан» припинились. В подальшому позивач був прийнятий в члени КСП «Лан» аж 30 жовтня 1996 року з іспитовим терміном на один місяць, де пропрацював 54 вихододні. Враховуючи те, що на момент одержання КСП «Лан» державного акта на право колективної власності на землю серії КР 000024 тобто 05.03.1996 року, з яким повязується виникнення у члена КСП права на земельну частку (пай), позивач не був членом вказаного КСП «Лан», суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай). З копії архівної довідки [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області від 30.09.2015 року №79а вбачається, що в документах архівного фонду «Колгосп імені Калініна [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області» в протоколах засідань правління колгоспу за 1989 рік є такі відомості про придбання будинку [PERSON]. Згідно протоколу засідання правління колгоспу від 30 грудня 1989 року №13 «Слухали: заяву [PERSON] про надання ссуди для купівлі будинку у [PERSON] Вирішили: надати ссуду [PERSON] згідно рішення оцінюючої комісії», що не є належним та допустимим доказом праці та членства позивача в КСП на час видачі вищевказаного державного акту серії КР 000024, адже лише підтверджує надання йому ссуди в 1989 році (а.с.10). Суд оцінює критично копію довідки [PERSON] сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 28.08.2015 року №178 видану про те, що [PERSON], [INFO] з дня народження по даний час проживає на території [PERSON] сільської ради (а.с.13) та копію по господарської книги (а.с.443-46), адже не є належним та допустимим доказом підтвердження факту членства позивача в КСП «Лан», а лише підтверджує проживання позивача на території [PERSON] сільської ради. Свідок [PERSON] суду показав, що народився та проживає в [INFO], позивача знає як односельця з народження. Працював в КСП «Калініна», а потім в КСП «Лан» на посаді тракториста з 1971 року, а з 1986 року працював бригадиром тракторної бригади, де в його бригаді працював трактористом позивач. З якого року позивач працював трактористом він не знає. Членом правління КСП не був та його не запрошували на засідання правління. Також йому не відомо чи приймали позивача до членів КСП «Лан». Також йому відомо, що позивач хворів. Свідок [PERSON] суду показав, що із 1974 року приблизно по 1986 роки працював водієм в колгоспі імені «Калініна», який було перейменовано в КСП «Лан». Після чого з 1986 року по 1997 рік працював завідувачем гаражем. Приблизно в цей час був членом правління КСП «Лан». З 1997 року вийшов з членів правління КСП «Лан» та працював одноосібником. З 2006 року по 2010 рік працював головою [PERSON] сільської ради. Сімю [PERSON] знає. Позивач з 1986 року по 1997 рік працював в колгоспі трактористом тракторної бригади та був членом КСП «Лан». Якого числа позивач був прийнятий в члени КСП «Лан» не памятає. За чинним законодавством на той час грошова допомога надавалась тільки членам КСП. Йому відомо, що позивачу надавалась грошова допомога на придбання житла, однак коли саме не памятає. Показання свідків суд до уваги не приймає, оскільки перебування в трудових відносинах та членство в КСП в певний період, час можуть підтверджуватись лише документально, а вказані обставини не можуть підтверджуватись показаннями свідків. Крім того, з показань допитаних свідків вбачається, що на особисто при прийнятті рішення про прийняття позивача в члени КСП «Лан» присутні не були. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки стороною позивача не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд розглянувши справу за правилами ч.1 ст. 11 ЦПК Українита оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 357 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Державний акт на право колективної власності на землю серії КР 000024, до списку якого не було включено позивача виданий 05 березня 1996 року. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 13.11.2015 року. Таким чином, строк позовної давності за даним позовом слід відраховувати з 05 березня 1996 року. Позивач вправі був звернутись до суду з вказаним позовом у строк до 05 березня 1999 року, а звернувся лише 13.11.2015 (а.с.4), отже, пропустив встановлений законом строк позовної давності більше ніж на 16 років, підстави для його поновлення відсутні, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Посилання позивача на довідку про склад сімї позивача (а.с.48) та копію рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 1996 року по справі №2-86/1996 року яким позивача позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON], [PERSON], як підстави для поважності пропуску строку позовної давності зі зверненням із вказаним позовом, судом оцінюється критично, адже рішення вбачається, що відповідачі довгий час зловживають спиртними напоями, вихованням дітей не займаються, роботу покинули, з метою придбання спиртних напоїв продали меблі з будинку, підсобного господарства не мають, а тому діти голодують (а.с.40). Вказані обставини встановлені судовим рішенням щодо зловживання позивачем алкогольними напоями є винною недобросовісною поведінкою позивача та лише підтверджують пропущення позивачем без поважних причин строку позовної давності. Посилання позивача на копії рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2001 року по справі №»2-385/2001 та від 15 березня 2002 року по справі №2-416/2002 відносно [PERSON] суд до уваги не приймає, адже позивач стороною по вказаній справі не являється, а тому значення для вирішення цієї справи не має. Посилання позивача на хворобу сина згідно епікризу [PERSON], 15 04.1994 року народження, про знаходження в дитячому відділенні в 1995 році (а.с.85), та перебування позивача на лікуванні позивача згідно епікризів №982 в період з 18.03. по 29.03.2003 року та 2539 в період з 27.07. по 31.07.2002 року (а.с.86) значення не має, адже позивач звернувся з позовом лише 13.11.2015 року, тоді як строк позовної давності сплив 05 березня 1999 року. Пояснення позивача про юридичну необізнаність, відсутність сталої роботи, коштів для оплати послуг адвоката, до якого позивач так і не звернувся, навчання сестри, смерть родичів не підтверджене будь-якими належними та допустимими доказами. Разом з тим, юридична необізнаність позивача, відсутність сталої роботи, коштів для оплати послуг адвоката, до якого позивач так і не звернувся, хвороби та лікування родичів не відносяться до обєктивних, непереборних, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем з вказаним позовом, що також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Однак, відмова у позові за пропуском строку позовної давності можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні. У випадку безпідставності позовних вимог, суд відмовляє саме з цих підстав, а не з підстав пропуску строку позовної давності. Строк позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки поданий позов є безпідставним, а порушення прав позивача не доведено. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed