Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 18.08.2001 між ними був укладений шлюб , який зареєстрований [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 334. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося через наявність різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння, постійних суперечок, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 18.08.2001 [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 334, після розірвання шлюбу залишити відповідачці її дошлюбне прізвище «Дімова». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні позовним вимогам, вказавши, що їх з відповідачем шлюб існує формально, примирення неможливе. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в письмовій заяві прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Статичнюк». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. 18.08.2001 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Дімова) був укладений шлюб, який зареєстрований [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 334 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ВЛ № 290230 від 16.08.2016. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 451674 від 16.08.2016 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 451675 від 16.08.2016 року. Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя суперечило б інтересам одного із них, яке має істотне значення. Судом встановлено той факт, що подальше спільне життя між сторонами та збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам одного із них, яке має істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про залишення відповідачці дошлюбного прізвища суд зазначає наступне. Статтею 113 СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав подружжя. Воно дістає вияв у можливості вибору дружи\-ною і чоловіком прізвища при укладенні шлюбу, його зміни у період шлюбу, вибору прізвища після розірвання шлюбу. Таким чином, право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу. Таким чином, вимога позивача про повернення відповідачці її дошлюбного прізвища задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial