Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зазначаючи, що 28.05.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 15.11.2018 виникла заборгованість у розмірі 20 570,61 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1341,85 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1119,27 грн.; пені 16653,75 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 955,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та сплачені судові витрати. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 38-39). Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 21.12.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому висловив позицію про те, що банк не мав права щодо нарахування відсотків, пені, інфляції, штрафів, з моменту його призову на військову службу та за час проходження ним військової служби у Збройних Силах України. Тому при ухваленні рішення просив врахувати період з 21.07.2015 по 27.07.2018 як період за який не могли нараховуватися за кредитом відсотки, пеня та штрафи (а.с. 43-49). 29.01.2018 та 06.02.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в яких представник вказав, що особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року; з 07 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року. За час дії особливого періоду банком здійснено перерахунок заборгованості та повернено нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню (а.с. 51-65). Відповідач заперечень у відповідь на відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 28.05.2013 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ разом з запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві від 28.05.2013 (а.с. 9-25). Станом на 15.11.2018 заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 15.11.2018 становить 20 570,61 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1341,85 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1119,27 грн.; пені 16653,75 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 955,74 грн. (а.с. 6-8). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору від 28.05.2013. Разом з тим, згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Відповідно до копії посвідчення від 10.10.2016 [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 45). З копії військового квитка МО 604576 вбачається, що [PERSON] 21.07.2015 на підставі Указу Президента України № 15 від 14.01.2015 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації, 27.07.2018 на підставі Наказу від 25.07.2018 звільнений в запас (а.с. 48). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час. Суд вважає безпідставними доводи представника позивача щодо дії особливого періоду лише з 18.03.2014 по 02.05.2014; з 07.05.2014 по 21.06.2014; з 24.07.2014 по 07.09.2014; з 20.01.2015 по 22.08.2015. При цьому суд зазначає, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» й Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. З наведених підстав суд не приймає посилання представника позивача з цього приводу на позицію висловлену Київським апеляційним адміністративним судом по справі № 826/18425/15 від 04.02.2016, яка в силу процесуального законодавства не є обовязковою для суду першої інстанції. Виходячи з норм закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню: 1341,85 грн. заборгованість за тілом кредитом; 245,87 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за виключенням періоду з 21.07.2015 по 27.07.2018 (76,80 грн. до 21.07.2015 + 169,07 грн. після 27.07.2018 за 3,5 місяці з розрахунку 3,6 % Х 1341,85 Х 3,5 = 169,07). Крім того, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 16653,75 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 955,74 грн., суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено в супереч положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Отже вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено розмір штрафу в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань (а.с. 10). Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання становить 1341,85 грн. заборгованість за тілом кредиту та 245, 87 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 79,39 грн. (1341,85 + 245,72 Х 5% : 100 = 79,39 грн.). Отже, суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 28.05.2013 в загальній сумі 2167,11 грн., яка складається з: 1341,85 грн. заборгованість за тілом кредитом; 245,87 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 79,39 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до частини 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, зі змісту пункту 13 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники [PERSON], Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Суд враховує, що зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується положеннями статті 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Як вже зазначалось відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, тому з нього не підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем. Статтею 141\~ЦПК України передбачено, що у разі якщо сторона звільнена від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 141\~ЦПК України позивачу підлягають компенсуванню за рахунок держави (згідно розміру задоволених вимог) понесені ним судові витрати, а саме в розмірі 185,54 грн. (розрахунок: 1762 х 10,53 % (задоволена частина позову 2167,11 х 100 : 20\~570,61 (ціна позову) = 10,53 %) = 185,54 грн.). На підставі статей 526, 527, 530, 625, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial