Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.04.2012 року відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 300,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Відповідно до\~умов укладеного\~договору,\~договір складається\~з заяви\~позичальника,\~умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~правил користування\~платіжною карткою,\~тарифами банку\~та є\~договором приєднання.\~У порушення\~умов договору\~відповідач зобов'язання\~за вказаним\~договором належним\~чином не\~виконав.\~У зв'язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов'язань\~за кредитним\~договором відповідач\~станом на\~28.05.2018\~року має\~заборгованість 28479\~грн.\~60 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5638 грн. 97 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9884 грн. 54 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 11123 грн. 73 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1332 грн. 36 коп. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 28479 грн. 60коп., судовий збір. Ухвалою від 17.07.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, так як згідно з вимогами ч.6\~ст.19 ЦПК України\~поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У зазначений\~відповідачу строк в ухвалі від 17.07.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а саме 16.08.2018 року, останній надав суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач проти позовних вимог позивача не заперечує, але фактично визнає суму позовних вимог у розмірі 17523,51 грн., посилаючись на чинне законодавство, а саме на ст. 549 УК України згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.Також зазначає, що на даний час не має можливості сплатити всю суму заборгованості у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивача 17523,51 грн., що складається з 5638,97 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9884,54 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2000,00 грн. пені. В іншій частині позову відмовити.Розстрочити виконання рішення суду щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 17523,51 грн. на 12 місяців рівними частинами по 1460,30 грн. щомісяця. Представник позивача, в свою чергу, не надав відповіді на відзив. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх\~\~сукупності та\~\~взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 10.04.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 28.05.2018 року становить 28479 грн. 60 коп. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 № 6-2003цс15 року цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи правову позицію викладену у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 року 6-2003цс15, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи умовами спірного договору, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору на суму від 100 грн., внаслідок чого нарахування пені відбувається відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6 цього ж договору передбачено застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання по кожному з грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого клієнт повинен сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Пунктом 2.1.6.14 даного договору у разі виникнення прострочення зобовязань клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах. Всупереч умовам п. 2.1.6.14 договору позивач просить суд стягнути з відповідача одночасно пеню і штрафи за неналежне виконання зобовязань за даним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15. Щодо вимог про стягнення пені суд також зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі №6-169цс14. У відповідності до ч. 3\~ст. 551 ЦК України,\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами, в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). На підставі вищевикладеного, враховуючи майновий стан відповідача, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 1832 грн. 36 коп. та зменшити розмір нарахованої пені до 2000 грн. 00 коп. Отже, загальна сума заборгованості, яку належить стягнути з відповідача, становить 17523,51 грн., що складається з 5638,97 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9884,54 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2000,00 грн. пені. Згідно платіжного доручення № PROM6BК9Q6 від 06.06.2018 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору, тому з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 1762 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно ч.\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»\~заява сторони про відстрочку (розстрочку) виконання рішення підлягає до задоволення у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи, що [PERSON]має скрутне матеріальне становище, не знаходиться на обліку як безробітний Камянсько-Дніпровській районній філії ЗОЦЗ, у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, що підтверджується документально, а тому суд вважає за можливе заявлене клопотання відповідача та його представника про розстрочку виконання рішення суду задовольнити, розстрочити виконання рішення про стягнення заборгованості на 12 місяців, встановивши сплату щомісячно рівними частинами в сумі 1460 гривні 30 копійки кожного місяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial