Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 січня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір № 2098462 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, за яким ним передано, а відповідачем прийнято грошовий вклад на строк один місяць, тобто до 06 лютого 2015 року зі сплатою 20,14 % річних в кінці строку. Відповідно до квитанції № 8304 від 06.01.2015 року ним перераховано відповідачу з його поточного рахунку на депозитний рахунок грошовий вклад в розмірі 45 000 грн. По закінченню строку розміщення вкладу він 06.02.2015 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення депозиту (вкладу), проте відповіді не отримав, грошовий вклад йому не повернуто, проценти за договором не сплачені. Вважає, що дії відповідача є незаконними та такими, що порушують його право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов договору, тому відповідач зобов'язаний виплатити на його користь суму банківського вкладу в розмірі 45 000 грн., відсотки за користування вкладом в розмірі 755,25 грн. та пеню, передбачену п.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за несвоєчасне повернення вкладу в строки, передбачені умовами договору в розмірі 24 300 грн., а всього 70 055,25 грн. Просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його користь суму банківського вкладу за договором строкового банківського вкладу (депозиту ) без поповнення №2098462 від 06.01.2015 року в розмірі 45 000 грн. та відсотки за користування вкладом у сумі 755,25 грн., пеню за несвоєчасне повернення вкладу та неналежне виконання договору строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2098462 від 06.01.2015 року в сумі 24 300 грн., судовий збір на користь держави в сумі 700,55 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, просив суд крім раніше заявлених позовних вимог, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., в іншій частині позов підтримав, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заперечення, проте не просив розглядати справу в його відсутність, тому зі згоди позивача у суду є підстави для винесення по справі заочного рішення відповідно до ст. 224-233 ЦПК України. З заперечень відповідача слідує, що він позов не визнає, вважає, що банком виконані всі умови за договором, по закінченню строку розміщення вкладу 06.02.2015 року грошові кошти разом з нарахованими процентами перераховані на поточний (картковий) рахунок [NUMBER], відкритий в ПАТ «КБ «Надра».Діючи у відповідності до умов Договору банківського вкладу, Банк здійснив нарахування процентів за 1 місяць + 1 день в сумі 744,90 грн., з яких 131,61 грн. перерахував в бюджет в якості податку на відсотки згідно зі ст.167, п.170.4 ст.170 Податкового кодексу України та здійснив сплату 613,28 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок позивача. На виконання постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра» до категорії неплатоспроможних» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року № 26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Таким чином, виплата коштів позивачу має відбуватися виключно у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважають, що вимога позивача про стягнення пені на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» є незаконною та безпідставною, оскільки правовідносини, які випливають з депозитного договору не є предметом регулювання вказаного Закону, а врегульовані гл. 71 ЦК України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». До того, ж відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду під час тимчасової адміністрації не здійснюються нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06.01.2015 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 2114 ПАТ КБ «Надра» Давидова А.В. було укладено договір № 2098462 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, за яким позивач - вкладник передав банку грошову суму у розмірі 45 000 грн. Відповідно до п.2.2 Договору - строк розміщення вкладу 1 місяць від дати фактичного надходження вкладу. П.2.3 Договору передбачено датою повернення вкладу - 06 лютого 2015 року. П. 3.4.3, 3.4.5 цього Договору зобов'язує Банк забезпечити повне збереження та повернення вкладу, а також сплату процентів. Повернути Владнику Вклад в кінці строку розміщення Вкладу або достроково, в порядку, передбаченому цим Договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. П.5.1 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань по цьому Договору. П. 7.6 Договору передбачено, що проценти, що нараховуються Банком за користування Вкладом підлягають оподаткуванню у розмірі та в порядку, встановленому законодавством України, а Банк відповідно до Податкового Кодексу, є податковим агентом. Відповідно до квитанції № 8304 від 06.01.2015 року [PERSON] перераховано ПАТ «КБ «Надра» відділення № 2114 з поточного рахунку [NUMBER] на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 45 000 грн. 06.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив повернути депозит відповідно до договору №2098462, який закінчується 06.02.2015 року. З довідки КЗ «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря онколога з 01.08.2013 року. З поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку [PERSON] з 06.01.2015 року по 13.03.2015 року слідує, що 06.02.2015 року на вказаний рахунок зараховані грошові кошти в сумі 45 000 грн. - сума депозиту та 613,28 грн. - відсотки по депозитному рахунку. Рішенням виконавчої Дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №26 від 05.02.2015 року, запроваджено тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» з 06.02.2015 року до 05.05.2015 року. Призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра» - Стрюкову І.О. З розрахунку зробленого позивачем станом на 02.03.2015 року розмір неустойки на підставі п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 24 300 грн. З витягу з Договору № 2/2015 про надання правової допомоги від 18.02.2015 року, розрахунку витрат на правову допомогу, квитанції до прибуткового касового ордеру вбачається, що [PERSON] понесені витрати на правову допомогу - юридичну консультацію та складання позовної заяви в сумі 500 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичачайно ставляться. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно із ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З правового висновку, зробленого Верховним судом України у справі № 6-140 цс13 від 25 грудня 2013 р., що є обов'язковим для суду на підставі ст.360-7 ЦПК України, вбачається, що відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; З матеріалів справи слідує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу, по закінченню строку договору, позивач звернувся з вимогою про повернення коштів, що знаходяться на депозитному рахунку, та відсотків, відповідач на виконання п.3.4.4 Договору строкового банківського вкладу № 2098462 від 06.01.2015 року, 06.02.2015 року перерахував суму депозитного вкладу в розмірі 45 000 грн. та відсотки на поточний (картковий) рахунок позивача, що підтверджується звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку [PERSON] з 06.01.2015 року по 13.03.2015 року. Проте, до цього часу позивач позбавлений можливості одержати грошові кошти в сумі 45 000 грн. та відсотки, нараховані відповідачем за договором банківського вкладу (депозиту), тому суд вважає, що відповідач перерахувавши кошти на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але не надавши йому можливості використання цих коштів не виконав свої зобов'язання з повернення вкладу, тому у суду є підстави для примусового стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 45 000 грн. та відсотків в розмірі 613,29 грн., оскільки відповідно до п. 7.6 Договору банківського вкладу (депозиту) Банком як податковим агентом утримано податки в розмірі 15 % на підставі норм Податкового Кодексу України. Суд вважає, що введення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» з 06.02.2015 року до 05.05.2015 року не є перешкодою для стягнення судом грошових коштів, належних позивачу, які знаходяться на банківському рахунку відповідача, оскільки обмеження, зазначені в ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 3% за кожний день прострочення повернення грошових коштів на підставі ст. 10 п.5 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають задоволенню, оскільки грошові кошти були перераховані Банком на підставі п.3.4.5 Договору строкового банківського вкладу на поточний (картковий) рахунок позивача, відповідачем послуги з банківського рахунку надавалися позивачу безкоштовно, тому відсутня величина, на яку можна було б нараховувати пеню, особисті грошові кошти позивача не є вартістю послуги у розумінні ст. 10 п.5 Закону України «Про захист прав споживачів», тому підстав для покладення на відповідача вказаної відповідальності у суду немає. До того ж відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в період тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Виходячи зі ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог в сумі 325,55 грн. (500 грн. Х 65,11 %). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 456,13 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial