Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 07.08.2006 р. по 24.01.2017 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений 24.01.2017 р. на підставі наказу № 704/ВК за власним бажанням у зв'язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідачем була виплачена йому заборгованість по заробітній платі у сумі 19602 грн. Відповідачем не було здійснено виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які підлягають виплаті працівнику після звільнення. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.01.2017 р. по 24.09.2017 р. включно у розмірі 15371 грн. 52 коп., а також витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «СМНВО» у судове засідання не з'явився, надано письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» у трудових відносинах /а.с.5/. 24.01.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. 25.09.2017 р. позивачу [PERSON] була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 19602 грн., що підтверджується випискою банківського рахунку останнього. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а також позивачу не виплачено його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 09.10.2017 р. № 16-07/1184 на день звільнення працівника [PERSON] середньоденна заробітна плата позивача становить 152 грн. 94 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. За період з 30.01.2017 р. по 25.09.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 14529 грн. 30 коп. (95 робочих днів х 152,94 грн. = 14529,30 грн.). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.01.2017 р. по 25.09.2017 р. у сумі 14529 грн. 30 коп. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати на правову допомогу відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать до судових витрат. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial