Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14.05.2015 року між ними та [PERSON] було укладено Договір страхування № 310511443.15, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля «Suzuki», номерний знак [NUMBER]. 15.09.2015 року відбулась ДТП за участю автомобіля «Suzuki», номерний знак [NUMBER], та автомобіля «Honda», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2016 року винним у ДТП було визнано [PERSON] ДТП визнано страховою подією. Для визначення розміру матеріального збитку було складено Звіт від 02.10.2015 року, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний власнику застрахованого автомобіля склав 18 768,83 грн., вартість відновлювального ремонту - 34 767,47 грн. На підставі рахунку-фактури № КРК2-0331 від 24.09.2015 року ФОП «[PERSON]» вартість відновлювального ремонту склала 27 947,06 грн., дані кошти були виплачені потерпілій особі, які просив стягнути з відповідача. Відповідно до відомостей із ЦБД МТСБУ та довідки ДТП, на момент пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Враховуючи відсутність в судовому засіданні сторони відповідача, відсутність заяви про розгляд справи у його відсутність, чи відкладення розгляду справи з поважних причин, відзиву на позов, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 10.09.2018 року. Ухвалою від 25.09.2018 року відкрито провадження у справі. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 14.05.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір страхування № 310511443.15, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля «Suzuki», номерний знак [NUMBER]. 15.09.2015 року в м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля «Suzuki», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Honda», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року винним у ДТП було визнано [PERSON]. Страхова компанія на підставі Рахунку-фактура № КРК2-0331 від 24.09.2015 року, страхового акту № 133218 від 29.09.2015 року, на рахунок [PERSON] здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 27 947,06 грн. (платіжне доручення № 7996 від 01.10.2015 року). Відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. 10.08.2018 року позивач направив на адресу відповідача претензію, яка останнім залишена без задоволення. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. В даному випадку позивач здійснював виплату страхового відшкодування на підставі умов договору добровільного страхування, без урахування франшизи, яка складає 1 000,00 грн. Враховуючи надані позивачем документи, та вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved