Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому посилаючись на ряд укладених між сторонами у справі угод договору позики, договору іпотеки, яким було забезпечено вказаний договір позики та договору про задоволення вимог іпотекодержателя та те, що позичальником (відповідачем) зобовязання з повернення отриманих коштів не виконуються, а задоволенню вимог перешкоджає накладене на спірне майно обтяження у вигляді арешту, просив суд скасувати таке обтяження та звернути стягнення заборгованості відповідача за основним зобовязанням на предмет іпотеки квартиру №9, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Вільямса, буд. 81, а право власності відповідача на таке майно припинити. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, про наслідки розгляду просила її сповістити. Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не подала. За викладених обставин провадження у справі суд ухвалив розглянути її за відсутності учасників справи на підставі наявних серед матеріалів справи доказів та пояснень. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову самостійно. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Так, вбачається, що 03.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошей, за яким відповідач позичив у позивача грошову суму в розмірі 446490,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становило 54450,00 доларів США з остаточним терміном повернення до 03.06.2014 року. З метою забезпечення договору позики, 03.12.2013 р. між тими самими особами, було укладено Іпотечний договір, згідно якого відповідач, передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, - квартиру №9, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Вільямса, буд. 81, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,4 кв. м., загальною площею 66,2 кв. м., та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2010 року, №1611. Одночасно з укладенням Договору позики грошей та Іпотечного договору, сторони уклали Договір про задоволення вимог іпотекодежателя. Договором позики був передбачений графік повернення боргу позичальником, а саме п. 4.2 договору, відповідно для якого повернення позиченої суми грошей повинно здійснюватися за наступним графіком: 03 числа кожного місяця, починаючи з 03.01.2014 р. по 03.05.2014 р., по 12915,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 1575,00 доларів США 00 центі, а решту суми у розмірі - 381915,00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 46575,00 доларів США - до 03.06.2014 р. Договір позики, Іпотечний договір та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя посвідчені нотаріально, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровими номерами 5363, 5364 та 5366 відповідно. Одночасно з посвідченням Іпотечного договору та Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] до Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження були внесені відповідні записи, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості №71617494 від 27.10.2016 р. У наступному, на предмет іпотеки був накладено арешт, на підставі Ухвали Київського районного м. Одеси по справі №520/9250/15-ц від 02.07.2015 р., номер запису про обтяження 10277746. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майка заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо Інше не передбачено законом чи договором. Іпотека є різновидом застави. Так, іпотекодержатель за іпотечними договорами має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, що передбачено ч. 1 ст. 33, ст. 36 Закону України «Про іпотеку», та у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержатель, яким також вважається відповідне застереження з іпотечному договорі. У зв'язку з невиконання відповідачем умов договору позики, 17 липня 2014 р. позивачем була складена заява про порушення зобов'язання, яка отримана Відповідачем 17 липня 2014 р. В визначений вимогою строк, відповідач не усунув порушення та не виконав зобов'язання щодо сплати заборгованості, а тому відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом набуття права власності на підставі наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Іпотечним договором передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів, за вибором іпотекодержателя: - за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя - п. 6.3. П. 6.7 Статті 6 Іпотечного договору встановлено застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпоткодержателя права власності на предмет іпотеки. Так відповідно до п. 6.7.1 у разі виникнення у іпотекодежателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, проводиться згідно умов окремого Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який має бути нотаріально посвідчений одночасно з укладенням цього договору. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» №5 від 30.03.2012 р., з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Через неналежне виконання умов Договору позики Відповідач має-заборгованість перед Позивачем у розмірі 54450,00 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на 24.11.2016 року становить 1393245,8 гривень. Відповідно до звіту про оцінку майна №А327-161129-007 ринкова вартість предмета іпотеки складав 847766,11 гривень, з чого вбачається, що за рахунок іпотечного майна вимоги позивача повністю задоволені бути не можуть, та разом з тим така обставина вказує на те, що інші кредитори відповідача, якщо такі є, не можуть претендувати на частку у такій квартирі. Разом з цим, внаслідок накладення зазначеного вище арешту на предмет іпотеки позивач позбавлений можливості реалізувати свої права іпотекодержателя, та звернути стягнення заборгованості на іпотечне майно за договором іпотеки та договором про задоволення вимог іпотеко держателя у позасудовому порядку. Таким чином суд, зважаючи на долучені до матеріалів справи документи, вважає доведеними заявлені позивачем підстави позову та доходить висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація сплаченого таким позивачем судового збору в розмірі 7992,40 грн., відповідно до заявлених та задоволених вимог, в іншій частині понесені позивачем судові витрати компенсації не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved