Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за грошовим зобов'язанням в розмірі 3 300 грн., а також понесені ним, при розгляді справи, судові витрати. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначає, що в січні 2014 року він надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 300 гривень, з граничним строком повернення 16.02.2014 року. На підтвердження укладання зазначеного договору відповідачем була написана розписка із зазначенням суми та терміну, коли вона зобов'язується повернути грошові кошти. До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернула, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що в січні 2014 року [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 300 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 22.01.2014 року (а.с. 7). За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд приходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики. Доказів повернення вказаної грошової суми позивачу матеріали справи не містять. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам укладеного договору позики. Таким чином, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved