Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 7 711 501, 46 грн. та судові витрати. Вимоги обґрунтував тим, що 21.02.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № KІА3GA00000025, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 90000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21.02.2028 року. Відповідно до умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат, згідно умов. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 11.06.2015 утворилась заборгованість в розмірі 364610,00 доларів США, що за курсом 21,15грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.06.2015 року складає 7711501 грн. 46коп., яка складається з наступного: 91429,31 (долар США) - заборгованість за кредитом; 84899,32 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2579,49 (долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 168328,24(долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 11,82(долар США) - шраф (фіксована частина); 17361,82(долар США) - штраф(процентана складова); В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Проти застосування строків позовної давності заперечив. Представник відповідача позов не визнав, заперечення обґрунтував тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, поданими з порушенням строку позовної давності. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору № КІА3GА00000025 від 21.02.2008, банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць (тобто 12,00% на рік). Однак, із розрахунку заборгованості за договором, що доданий до позовної заяви, вбачається, що з 27.10.2008 розмір відсотків за користування кредитом збільшився до 15,12% на рік. П.2.3.1 договору передбачає право позивача в односторонньому порядку збільшувати розмір відсотків за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні. Натомість, ч.3 ст.1056 ЦК України передбачає, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, необґрунтовано йдеться про комісію, що не передбачена договором, заборгованість по якій складає 2 579,49 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 168 328,24 доларів США та штрафи в розмірі 11,82 доларів США та 17 361,82 доларів США, які є безпідставними. До вимог щодо сплати відсотків, штрафних санкцій, пені підлягає до застосування позовна давність. Крім того, нарахована пеня є непомірно великою, що значно перевищує завдані збитки. Пункт 5.5 Договору передбачає, що терміни позовної давності встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно з п.8.1.2 Договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1, (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календаврних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. П.8.1 пердбачає, що періодом сплати вважається період з 20 по 26 число кожного місяця. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, останній платіж був здійснений відповідачем 30.01.2009. Отже, в період з 20.02.2009 по 26.02.2009 відповідач не здійснив передбачену договором сплату. Відповідно до п.8.1.2, строком повернення кредиту є 30.06.2006, тому строк позовної давності сплинув 30.06.2014. Заслухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № KІА3GA00000025, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 90000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21.02.2028 року. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору № КІА3GА00000025 від 21.02.2008, банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк по 21.02.2028 в розмірі 109355,20 доларів США зі сплатою за користування кредитом платежів у випидках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми резервованих ресурсів за проведення додатковго моніторингу. Періодом сплати вважається період з 20 по 26 число кожного місяця. П.2.3.1 договору передбачає право позивача в односторонньому порядку збільшувати розмір відсотків за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні. Згідно з п.8.1.1 договору, позичальник зобовязується повернути кредит, згідно порядку та в строки, вказні у п.8.1. Згідно з п.8.1.2, у разу порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1, в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди. Пені (в повному обсязі) в останній день місяця. В якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. П.6.4 договору передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250грн. + 5% від суми позову. Згідно з п.8.4 договору, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.8.3, забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає трикімнатна квартира, що є предметом іпотеки. Пункт 5.5 Договору передбачає, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Додаток № 1 до Договору містить загальну вартість кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов договору. натомість, відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 11.06.2015, згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по особовому рахунку, утворилась заборгованість в розмірі 364610,00 доларів США, що за курсом 21,15грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.06.2015 року складає 7711501 грн. 46коп., зокрема: 91429,31 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 84899,32 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2579,49 (доларів США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 168328,24 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що становить 3560142,28 грн.; 11,82(доларів США) - шраф (фіксована частина), що становить 250 грн.; 17361,82(доларів США) - штраф (процентана складова). Невизнаючи нарахування відсотків за користування кредитом, відповідач посилається на те, що, згідно розрахунку заборгованості, з 27.10.2008 розмір відсотків за користування кредитом збільшився до 15,12% на рік. Натомість, ч.3 ст.1056-1 ЦК України передбачає, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позивач, в свою чергу, посилається на те, що на момент зміни розміру відсотків банком, положення даної статті не діяли, вона була відсутня у законодавстві, тому позивач діяв, відповідно до умов кредитного договору та норм законодавства, що були чинні на той час. Що стосується нарахування комісії, то вона передбачена вищевказаними умовами договору, як винагорода банку. що підлягає до сплати. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Невизнаючи позовні вимоги відповідач посилається на те, що зі спливом 5 річного строку позовної давності позивач втратив можливість звернення до суду за захистом свого права, оскільки відповідач востаннє здійснив платіж 30.01.2009. Відповідно до п.8.1.2 договору, строком повернення кредиту є 30.06.2006, тому строк позовної давності сплинув 30.06.2014. Проте, з таким твердженням відповідача суд погодитися не може, оскільки строк повернення кредиту зазначений у п.8.1 Кредитного договору по 21.02.2028 включно. Тому, звернення з вимогою про дострокове повернення суми кредиту є правом позивача, а не його обовязком. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України: «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.» Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України: «Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.» Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України: «За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.» Ч.1 ст.266 ЦПК України передбачає, що : «Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).» В даному випадку пятирічний строк позовної давності може застосовуватися до вимог щодо стягнення неустойки. Проте, враховуючи, що зазначений розмір є таким, що перевищує завдані збитки та значним для відповідача, який просить врахувати його скрутне матеріальне становище та сімейний стан, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до суми 211 500 грн., еквівалентної 10 000 доларів США станом на 11.06.2015, яку визнавав відповідач, вперше подаючи заперечення на позов. На підтвердження свого матеріального стану та неможливості сплачувати кредит відповідач подав відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України за період з 1.01.2009 по 31.12.2014 та з 1.10.2014 по 30.06.2015, доходи якого становили відповідно у 2009 році 55084,60 грн., 2010 330грн., 2011- інформація про доходи відсутня, 2012 13419грн., 2013 інформація відсутня, 2014 2128,02грн., 2015 2297грн.. Сімя позивача складається з 3 осіб, на утриманні перебуває донька [INFO], про що свідчить довідка К ПБМР ЖЕК № 6 від 23.10.2015. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, суд вважає необґрунтованим нарахування штрафу в розмірі 17361,82 доларів США, що становить, відповідно до п.6.2 договору, 5% від суми позову. Проте, розрахунку даного виду штрафу позивач не надає, є незрозумілим, з якої саме суми виходив позивач, вираховуючи штраф, оскільки до суми позову (ціни позову) входять всі суми, включаючи неустойку (штраф, пеню), необґрунтовано правомірність включення до суми «позову» пені, яка є видом неустойки. Тому, суд прийшов до висновку про можливість стягнення лише фіксованої частини штрафу, що зазначена в умовах договору - 250грн.. Таким чином, з врахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 3 995 656 грн. 74 коп., що складається з наступного: заборгованість за кредитом 91429,31 доларів США, що еквівалентно 1 933 729, 91 грн., проценти за користування кредитом 84899,32 доларів США, що еквівалентно 1 795 620, 62 грн., комісія за користування кредитом 2579,49 доларів США, що еквівалентно 54 556, 21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 211 500 грн., штраф (фіксована частина) 250грн.. В решті позовних вимог відмовити. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 3654грн. 00 коп. на момент подачі позову (06.07.2015р.). На підставі ст.ст. 256, 259, 261, 266, 509, 526, 551, 599, 610, 611, 634, 638, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial