Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом командира військової частини від 01.10.2018 року №214 [PERSON] , зараховано до списків особового складу та призначено на посаду номер обслуги зенітного взводу групи бойового управління. У період з 01.10.2018 по 05.08.2019 року [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та забезпечувався речовим майном. Відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] від 31.07.2019 року №121-РС з [PERSON] , був було розірвано контракт про проходження військової служби. В подальшому на підставі командира військової частини [NUMBER] [PERSON] виключено із списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. У зв`язку з тим, що контракт був достроково припинений, борг [PERSON] згідно довідки №1 від 10.06.2019 року перед військовою частиною за недонос речового майна складає 7846,39 грн. При проведенні розрахунку при звільненні з військової служби за контрактом, з військовослужбовця було утримано кошти в рахунок погашення боргу за отримане речове майно в сумі 3699,05 грн., крім того, [PERSON] було також видане інвентарне майно медичної служби, а саме: АМЗІ, інвентарна вартість якого становить 1714,14 грн. Таким чином загальна сума заборгованості [PERSON] складає 5861,03 грн., у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наказу №214 від 01.10.2018 року [PERSON] зараховано до списків особового складу та призначено на посаду призначено на посаду номер обслуги зенітного взводу групи бойового управління.\~\~\~\~\~\~\~\~ На період проходження військової служби [PERSON] , був забезпечений державою належним матеріальним забезпеченням, у тому числі речовим майном на суму 7846,39 грн, що підтверджується довідкою розрахунком. Також у зазначеній довідці вказано про відрахування 3699,05 грн. Відповідно до довідки розрахунку про вартість майна заводної держави внаслідок нестачі майна медичної служби, солдат [PERSON] , завдав збитків у сумі 1714,14 за аптечку АМЗІ. Відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] від 05.08.2019 року № 173 [PERSON] був звільнений з військової служби за контрактом через систематичне невиконання умов контракту. Даним наказом вирішено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 7846,39 грн, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння та провести відрахування коштів на суму 1714,14 грн за комплект АМЗІ. Таким чином, [PERSON] заподіяв матеріальну шкоду державі в особі Військової частини [NUMBER] на суму 5861,03 грн. Згідно зі\~статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України»\~передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно. Як установлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідач у відповідності до вимог пункту 1\~статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту»\~забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Відповідно до абз. 7 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського, старшинського і рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводиться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило на час проходження служби. Також Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим\~Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243\~(чинним на час подання позовної заяви та звільнення відповідача), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з пунктами 2, 16 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати. Розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами. Дані норми кореспондуються із нормами чинного в даний час\~Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», що визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідач був звільнений з військової служби з Військової частини [NUMBER] , матеріалами справи підтверджене отримання відповідачем речового майна, разом із тим, на момент виключення його зі списків особового складу Військової частини [NUMBER] та усіх видів забезпечення, згідно з наданими доказами за [PERSON] рахується заборгованість за речове майно строки носіння якого не закінчилися в розмірі 4147,34 грн. та 1714,14 грн збитків за аптечку АМЗІ, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на її стягнення з відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь документально підтверджену суму судового збору, сплаченого за подання позову, в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved