Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів зазначивши, що йому належить квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 980. Після того, як він придбав вищезазначену квартиру вияснилось, що в ній зареєстрований та проживає брат та батько колишніх власників зазначеної квартири, хоча при підписанні договору купівлі-продажу йому такої інформації ніхто не повідомляв. На його неодноразові прохання в добровільному порядку звільнити квартиру та знятися з реєстрації, відповідач відмовляється вчиняти вказані дії. У зв'язку з чим позивач просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні його власністю шляхом виселення [PERSON], [INFO], з вищезазначеної квартири без надання йому іншого житлового приміщення. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169,224,225 ЦПК України - заочно.. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 980, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 226097312101, належить квартира [ADDRESS]. Згідно довідки № 5699 від 27.03.2014 року, виданою єдиним абонентським відділом № 2, у вказаній квартирі зареєстрований та проживає відповідач, [PERSON]. Позивач та відповідач не є членами однієї сім'ї, відповідач не бажає добровільно звільняти квартиру позивача. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. ВСУ займає правову позицію, що право користування житлом є похідним від права власності на це житло, втрата права власності на житло є підставою для виселення всіх осіб з цього житла на підставі ст. 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд», відповідно до ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». На обсяг прав власника не впливає його місце проживання. Тому відповідач втратив своє право користування вищезазначеною квартирою, як член сім'ї колишніх власників, в результаті правомірного відчуження ними своєї квартири. У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved