Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником автомобіля «Great Wall», модель Safe, колір сірий, шасі [NUMBER], тип легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], належного їй на підставі договору купівлі-продажу №623/07 від 24 листопада 2007 року, укладеного з ЗАТ «Маяк Авто». З метою своєчасної оплати вартості вказаного автомобіля позивач уклала кредитний договір з АКБ «Правекс-Банк», відповідно до якого нею було передано зазначений автомобіль в заставу банку. Позивачем повністю сплачено вартість автомобіля в розмірі 106847 грн., автомобіль їй було передано згідно акту прийому-передачі від 08 лютого 2008 року. Позивач вказує, що вона набула право власності на вищевказаний автомобіль 09 лютого 2008 року одночасно з його реєстрацією в органах ДАІ, що підтверджується виданим на її ім'я свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 06 березня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Як зазначає позивач, 10 жовтня 2013 року було виконано зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим було припинено договір застави належного їй автомобіля, на підставі чого позивачем 09 березня 2014 року було здійснено перереєстрацію автомобіля з видачею їй нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09 березня 2014 року. З 18 вересня 2015 року належним позивачу автомобілем користувався відповідач на підставі довіреності, яка була скасована позивачем 29 січня 2016 року, про що було повідомлено відповідача. В подальшому позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути належний їй автомобіль, однак відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути його у володіння позивача, що грубо порушує її права як власника, зокрема, вона не може володіти та користуватися своїм майном, а також обмежена у здійсненні розпорядження ним. На підставі викладено, посилаючись на ст.387 ЦК України, позивач просить витребувати у відповідача належний позивачу автомобіль «Great Wall», модель Safe, колір сірий, шасі [NUMBER], тип легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що вона зверталася в міліцію з заявою щодо викрадення відповідачем належного їй автомобіля, їй повідомили, що її заяву було передано до Святошинського районного відділу міліції, проте письмової відповіді вона не отримувала, а усно їй сказали, що її автомобіль розшукують. Вказала, що останній раз бачила свій автомобіль під час видачі довіреності на ім'я відповідача. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав, що проживав разом з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року, шлюб вони уклали 06 березня 2009 року, а 18 грудня 2015 року шлюб було розірвано, хоча проживали разом до січня 2015 року. Автомобіль був ними придбаний в лютому 2008 року (фактично був їм переданий), платежі по кредитному договору на оплату вартості автомобіля платили разом, він був поручителем перед банком. Відповідач зазначив, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу було записано, що він має право керувати автомобілем. Він користувався автомобілем з першого дня придбання. Довіреність була видана йому позивачем для виїзду за кордон. Повідомлення про скасування довіреності він отримав приблизно в лютому-березні 2016 року, проте на той час він вже не користувався вказаним автомобілем, оскільки 18 грудня 2015 року згідно домовленості з позивачем в день розірвання шлюбу він передав позивачу перед судом спірний автомобіль, віддав ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію. Свідків передачі автомобіля позивачу не було. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки автомобіля у нього немає у зв'язку з поверненням транспортного засобу позивачу. Позивач в судовому засіданні заперечувала повернення їй відповідачем спірного автомобіля 18 грудня 2015 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. За змістом ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 24 листопада 2007 року між ЗАТ «Маяк Авто» та [PERSON] було укладено договір №623/07 купівлі-продажу автомобіля «Great Wall», модель Safe, колір срібло, вартістю 106847 грн. Згідно видаткової накладної №РА-0000065 від 08 лютого 2008 року та акту приймання-передачі автомобіля від 08 лютого 2008 року позивачу було передано автомобіль «Great Wall», модель Safe, колір срібло, шасі [NUMBER]. 12 лютого 2008 року з метою своєчасної оплати вартості вказаного автомобіля та з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування вказаного автомобіля між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладеного кредитний договір №5069-014/08Р. Одночасно з кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави вказаного автомобіля для забезпечення виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за наведеним кредитним договором. З квитанції №48501/з49 від 12 лютого 2008 року вбачається, що [PERSON] через АКБ «Правекс-Банк» було сплачено ЗАТ «Маяк Авто» 106847 грн. за автомобіль «Great Wall», модель Safe, колір срібло. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зазначений автомобіль було зареєстровано 09 лютого 2008 року за [PERSON], з правом керування автомобілем [PERSON] Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06 березня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], спірний автомобіль було перереєстровано 09 березня 2014 року за [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2015 року позивачем на ім'я відповідача видано довіреність на право керування вищевказаним автомобілем, строк дії довіреності три роки. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 29 січня 2016 року позивач припинила дію довіреності, виданої 18 вересня 2015 року на ім'я відповідача, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. 15 лютого 2016 року позивач направила відповідачу з вимогу про повернення належного їй автомобіля, яка отримана відповідачем 18 лютого 2016 року. Відповідь на вказану вимогу відповідачем не надавалася. За змістом ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду будь-яких доказів перебування спірного автомобіля, належного позивачу, у володінні відповідача на час вирішення вказаного спору у суді. Відповідачем наявність у нього автомобіля заперечується. Доказів відкриття кримінального провадження з приводу викрадення автомобіля, встановлення місця знаходження автомобіля суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для витребування у відповідача спірного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Outcome: dismissed