Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 12.06.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого вони являються, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 136. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника між Банком та [PERSON] 12.06.2008 року, та між Банком і [PERSON] 15.08.2014 року були укладені договори поруки. У зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з відповідним позовом, за вимогами якого 16.06.2010 року було прийнято рішення про задоволення позову. 19.06.2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про визнання мирової угоди на стадії примусового виконання рішення суду. Ухвалою від 16.07.2014 року суд подання задовольнив та мирову угоду визнав. В мировій угоді сторони визнали, що сума боргу становить 181 666,48 грн., дану суму боржник зобов'язався протягом 61 місяця, щомісячно з 1 по 60 місяць сплачувати, в сумі не менше 3 000,00 грн., а 61 місяць - сплатити залишок боргу у разі його наявності. Однак, умови угоди не виконуються, у зв'язку з чим просив зобов'язати [PERSON] спонукати до виконання мирової угоди, та стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг в розмірі 181 666,48 грн. В процесі розгляду справи представником позивача було подано заяву про зміну позову, згідно якої просив зобов'язати [PERSON] виконати мирову угоду та видати виконавчий лист на стягнення боргу на їх користь з [PERSON] по мировій угоді, яка затверджена судом в процесі виконавчого провадження. Вимог до [PERSON] та [PERSON] не пред'явлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позові, змінені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що як поручитель не виконував тимчасового взяті на себе зобов'язання, так як був в АТО, а з квітня 2016 року, коли повернувся, і коли з'ясував де можна платити (є лише одна каса), почав платити кошти. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 12.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 136, за яким позичальнику надано кредит в сумі 15 582,39 Євро, строком до 12.06.2012 року. Позичальник зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти для погашення заборгованості у розмірі встановленому графіком погашення. 12.06.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки. 15.08.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки. Встановлено, що позичальником [PERSON] були порушені умови кредитного договору. У зв'язку з чим 16.06.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованості по кредиту та судових витрат в сумі 183 486,48 грн. 21.07.2010 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 2-361/10 на примусове виконання судового рішення від 16.06.2012 року. В межах виконавчого провадження № 20743014 між стягувачем - Банком, та боржником - [PERSON] укладено мирову угоду, яка затверджена Дніпровським районним судом м. Києва 16.07.2014 року за поданням державного виконавця. В мировій угоді сторони визнали, що сума боргу становить 181 666,48 грн., дану суму боржник зобов'язався протягом 61 місяця, щомісячно з 1 по 60 місяць сплачувати не менше 3 000,00 грн., а 61 місяць - сплатити залишок боргу у разі його наявності. Встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання по мировій угоді, затвердженій судом 16.07.2014 року, не виконує. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. По даній справі позивач просить суд зобов'язати [PERSON] виконати мирову угоду та видати виконавчий документ про стягнення заборгованості відповідно до умов мирової угоди. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач невірно обрав спосіб захисту, оскільки при затвердженні судом мирової угоди в процесі виконавчого провадження, [PERSON] взяла на себе зобов'язання сплатити кошти в визначеній сумі, та на визначених умовах. В даному випадку судом було прийнято рішення про стягнення боргу, видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду, відкрито виконавче провадження, і саме в процесі примусового виконання рішення суду, між стягувачем та боржником укладена мирова угода, що затверджена судом, яка визначає предмет зобов'язання та порядок його виконання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed