Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов договору № б/н від 31.08.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідачем не виконуються зобов'язання за договором № б/н від 31.08.2006 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17005,96 грн., яку й просили стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився надавши суду заяву в якій просив справу слухати без його участі . Позовні вимоги не визнав і просив відмовити в позові у зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності при зверненні до суду. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що 31.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений договір №б/н, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Октябрським районним судом виданий судовий наказ від 08.09.2008 року, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто борг у розмірі 5539,19 грн.(а.с.4). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок, видає держателю платіжну картку, вид та строк дії якої зазначається в заяві клієнта. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Згідно з положеннями Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна, зокрема до вимог про стягнення неустойки - один рік. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Судом встановлено, що згідно з умовами договору погашення процентів по кредиту здійснюється щомісячно за попередній місяць, а погашення кредиту здійснюється в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в полі MONTH). Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Посилання представника позивача на переривання строку позовної давності внаслідок вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним боргу, зокрема, останнє надходження коштів на погашення боргу від [PERSON] згідно з випискою з особового рахунку здійснювалося 27.10.2011 року у розмірі 270.00 грн. є хибними, оскільки у випадку, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позивачем не надано детального розрахунку ціни позову, з якого б вбачалася інформація щодо початку виникнення боргу по кожній із частин суми боргу, також не надано «Памятку клиента», яка згідно з п. 5.6.1 правил користування платіжними картами визначає черговість і розмір погашення боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частці у випадку невиконання власником карти своїх боргових зобов'язань по договору. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, нарахування штрафів за прострочення платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності і по цих вимогах. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). На підставі вкладеного та

Outcome: dismissed