Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що йому та його бувшій дружині [PERSON], з якою перебував у шлюбі з 06.05.1987 року по 05.05.2005 року, на праві спільної сумісної власності належав будинок [ADDRESS]. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 12.01.2009 року проведено розподіл в натурі вищевказаного будинку і кожному з подружжя виділено по 1/2 його частині. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 14.06.2010 року за ним визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 244,76кв.м. Рішенням виконкому Шепетівської міської ради №232 від 30.08.2010 року йому надано дозвіл на внутрішнє перепланування своєї частини будинку та облаштування окремого входу. Рішенням виконкому Шепетівської міської ради №153 від 25.07.2013 року, в зв'язку з розподілом будинку та земельної ділянки, належній йому частині присвоєно [ADDRESS]-а по вул. 30 років Перемоги. З метою проведення переобладнання будинку неодноразово намагався здійснити відповідні будівельні роботи, однак відповідачка, яка є дочкою його бувшої дружини [PERSON] і проживає у спірному будинку, постійно чинить йому перешкоди у користуванні цим будинком. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 01.11.2012 року відповідачку було зобовязано не чинити йому перешкод в користуванні 1/2 частиною вказаного будинку, однак в зв'язку з його невиконанням вироком Шепетівського міськрайонного суду відповідачку засудженого за ч.1 ст. 382 КК України до штрафу. Незважаючи на наведені обставини, відповідач до цього часу чинить перешкоди в користуванні належною йому частиною будинку - не допускає користуватися своєю власністю. В зв'язку викладеним просить вселити його в належну на праві власності частину будинку [ADDRESS], встановити порядок користування цією частиною будинку та земельною ділянкою площею 244,76 кв.м., зобов'язати відповідача не чинити перешкод в корстуванні вказаними частинами будинку та земельної ділянки, стягнути на його користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яку обгрунтовує недопуском до користування його власністю, позбавленням права проживання у належному йому житлі, що створює додаткові життєві труднощі, оскільки змушений проживати у своїх дітей, призводить до порушення сну, нервових стресів, переживань, погіршення стану здоров'я. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 317, 319 ч.1, 383 ч.1, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 155 ЖК України гарантовано, що жилі будинки, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Судом встановлено, [PERSON] є власником ? частини будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 244,76 кв.м. Власником решти ? частини вказаного будинку за [ADDRESS] та земельної ділянки площею 253,24 кв.м. є бувша дружина позивача [PERSON] Вказані обставини підтверджуються рішеннями Шепетівського міськрайонного суду від 12.01.2009 року та від 14.06.2010 року, рішенням виконкому Шепетівської міської ради №153 від 25.07.2013 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2013 року, державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідач [PERSON] не допускає [PERSON] виконувати роботи по переобладнанню будинку у дві ізольовані квартири на виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12.01.2009 року, що підтверджується актами державного виконавця від 21.04.2015 року, 14.05.2015 року, 22.06.2015 року, 30.06.2015 року, в результаті чого він не може використовувати належну йому власність за призначенням - для власного проживання. Такі дії відповідача продовжуються незважаючи на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 01.11.2012 року, яким її зобов'язано не чинити перешкод позивачу в користуванні 1/2 частиною будинку [ADDRESS], та вирок Шепетівського міськрайонного суду від 13.10.2014 року, за яким [PERSON] визнана винною за ч.1 ст. 382 КК України та засуджена до штрафу за не виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12.01.2009 року. Оскільки судом встановлено, що з вини відповідача позивач не може проживати у належній йому частині будинку [ADDRESS], суд знаходить задовольнити вимоги позивача в цій частині, вселивши останнього у його частину будинку, та зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні житлом, надавши можливість провести роботи, необхідні для переобладнання будинку у дві ізольовані квартири на виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12 січня 2009 року. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом встановлено, що відповідач порушила законні права позивача, як власника належної йому частини спірного будинку, в зв'язку з чим останній переніс душевні страждання, яких зазнав із-за протиправної поведінки щодо себе, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, захисту своїх прав. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з тривалості порушень відповідачем прав позивача, які тривають більше шести років, ігнорування нею судових рішень, незважаючи на засудження за невиконання одного з таких рішень, та враховуючи принципи розумності та справедливості, приходить до висновку що достатнім для компенсації його моральних страждань буде сума у 2000грн. У задоволенні вимог позивача про встановлення порядку користування належними йому на праві власності частиною будинку та земельною ділянкою площею 244,76 кв.м. слід відмовити, оскільки вказані об'єкти нерухомості належать лише йому на праві власності, тоді як встанолювати порядок користування можливо лише об'єктами, які перебувають у спільній власності. Суд також відмовляє у задоволені вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 244,76 кв.м., оскільки ні з позовної заяви, ні з пояснень позивача в суді, не слідує, які, ким, яким чином чиняться йому перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою. За наведених обставин, вимоги позивача підлягають до задоволення у визначеній судом частині, як такі що грунтуються на законі, доведені належними та допустими доказами. Оскільки позивачем сплачено судовий збір як за вимогу немайнового характеру, так і за вимогу про стягнення моральної шкоди, до стягнення з відповідача підлягають понесені ним судові витрати на його сплату, незважаючи на часткове задоволенням кожної із вимог.

Outcome: partial