Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 30 липня 2005 року помер його дід [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Лісова (Радянська), 6, с. Анастасівка, Криворізький район, Дніпропетровська область та земельну ділянку площею 6,920 га, розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене нерухоме мано придбане [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: дружина [PERSON], яка померла 11 листопада 2006 року та син [PERSON], який помер 06 квітня 2004 року. Оскільки, на момент смерті [PERSON] з ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON], вона є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але юридично не оформила. За життя [PERSON] розпорядження своїм майном на випадок смерті шляхом складення заповіту не здійснила, тому належне їй за час життя майно її спадкоємці спадкують за законом. Спадкоємці першої за законом черги відсутні, позивач є єдиним спадкоємцем смерті [PERSON], як онук померлої. При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON], померлого 30 липня 2005 нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що заявником не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно: земельну ділянку та домоволодіння. У звязку з чим просить суд, визначити, що [PERSON], померлому 30 липня 2005 року та [PERSON], померлій 11листопада 2006 року за життя належала кожному по 1/2 частці домоволодіння, яке розташоване за адресою: яке розташоване за адресою: вул. Лісова (Радянська), буд. 6., с. Анастасівка Криворізького району Дніпропетровської області, та складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., літньої кухні Б, сараїв В, Д, сараю (тимчасового) Г, вбиральні Е, водоколонки І; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] та визнати за позивачем право власності на зазначене домоволодіння та земельну ділянку площею 6,920 гектарів, розташованої на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після баби - [PERSON], померлої 11 листопада 2006 року. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, при цьому наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 132). Представник відповідача по справі Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 125). Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області, також, в судове засідання не зявився, надали заяви по розгляд справи за відсутності їх представника, вирішення питання залишили на розсуд суду (а.с. 128). Представник третьої особи - Криворізької районної державної адміністрації,в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 127). В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом смерть серії 1-КИ 3 033967 (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.1, ч.2. ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На момент своєї смерті [PERSON] володів домоволодінням, що розташованим за адресою: вул. Лісова (Радянська), буд. 6, с. Анастасівка Криворізького району Дніпропетровської області, зазначене домоволодіння, яке належало йому на праві власності [PERSON], що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 1202 від 12 травня 2016 року (а.с. 46). Розпорядженням Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 08.02.2016 вул. Радянська у селі Анастасівка Криворізького району Дніпропетровської області перейменована на вулицю «Лісова» (а.с. 74). Також [PERSON] на момент своєї смерті на праві приватної власності володів земельною ділянкою площею 6,920 гектарів, розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності серія ДП КВ 008025 та довідкою від 19.05.2016 року № 9-404-99 17-4593/2-16 управління Держеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 18, 53). Зазначене майно придбано [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], а тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на домоволодіння не були виділенні між подружжям Пухальських суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності на праві особистої приватної власності кожному з подружжя [PERSON] за життя по 1/2 частині вищевказаного домоволодіння. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року № 205 видно, що [PERSON] до дня своєї смерті 30 липня 2005 року був зареєстрований за адресою: вул. Лісова (Радянська), буд.6, с. Анастасівка, Криворізький район, Дніпропетровська область, разом з ним за цією адресою зареєстрована дружина - [PERSON] (а.с. 73). А тому, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч.3. ст.1268 ЦК України. 11 листопада 2006 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 115615(а.с. 11). Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43764524 від 05.05.2016 (а.с. 51), тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом. Згідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні, оскільки її чоловік [PERSON] та син [PERSON] померли, чоловік 30 липня 2005 року, син 06 квітня 2004 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії 1-КИ №033967 та серії 1-КИ №550461 (а.с. 9, 14) Згідно ч. 1 ст. 1266 внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук [PERSON] позивач по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 13,15). При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON], померлого 30 липня 2005 нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що заявником не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно: земельну ділянку та домоволодіння (а.с. 16,17). Як зазначив позивач в позовній заяві, правовстановлюючі документи на спадкове майно: земельну ділянку та домоволодіння втрачені. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 розяснено, що спадкування за законом здійснюється лише за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно п.10 розяснень цієї постанови, за статтею 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. За п.11 цієї постанови, зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно до п.3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 року, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON]Л, оскільки він, є єдиним спадкоємцем після смерті баби [PERSON], померлої 11 листопада 2006 року, але не має можливості оформити свої спадкові права.

Outcome: approved