Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що зазначена квартира перебуває в заставі у ТОВ «Вердикт Фінанс», а тому арешти, накладені Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на зазначений квартиру були накладені незаконно. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі двічі у судові засідання не з'явилися, хоча про час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили і з заявою про розгляд справи за їх відсутності не звертались, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] 05.03.2008 року був укладений договір іпотеки № 0308/0608/71-045-Z-1, згідно з яким [PERSON] передав у іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником ВАТ «Сведбанк») та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 11 та договір «Про відступлення права за договором застави», згідно з якими ПАТ «Сведбанк» разом з відступленням своїх прав вимоги заборгованостей по кредитним договорам від боржників, одночасно відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» і права вимоги за договорами застави нерухомого майна, які визначені цим договором. Згідно ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. 22.10.2010 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, під час здійснення виконавчого провадження по відношенню до майна [PERSON] було винесено постанову № б/н про арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 10.06.2014 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, під час здійснення виконавчого провадження по відношенню до майна [PERSON] було винесено постанову № 43558110 про арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. В судовому засідання встановлено, що момент виникнення права застави за договором № 0308/0608/71-045-Z-1, між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] виникло з моменту нотаріального посвідчення цього договору, а саме - з 05.03.2008 року, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийняті 22.10.2010 року, та 10.06.2014 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно ст.60 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет обтяження, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту зі спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved