Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП, просить стягнути з приватного підприємства «Топаз ЛТД.» нараховану, але не виплачену на момент звільнення, 30 вересня 2013 року, заробітну плату і середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 жовтня 2013 року по день винесення рішення в суді та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Свої вимоги він мотивує тим, що з 01 липня 2011 року працював в ПП «Топаз ЛТД.» охоронником нафтобази зазначеного підприємства, яка знаходиться в місті Кролевець Сумської області по вул.Транспортна, буд.1/А, і 30 вересня 2013 року звільнився з роботи за згодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення з роботи підприємство заборгувало йому заробітну плату за 2013 рік, сума якої приблизно становить 7800 грн. Незважаючи на його неодноразові звернення щодо виплати заборгованої заробітної плати підприємство з ним до цього часу не розрахувалося, посилаючись на відсутність коштів. Трудову книжку він отримав лише наприкінці листопада 2013 року після неодноразового звернення з цього питання до відповідача. Крім того, відповідач не надав йому довідку про нараховану заробітну плату, яка потрібна для оформлення матеріальної допомоги по безробіттю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, який згідно з положенням останнього абзацу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направив. З документів, які надійшли до суду від Солом'янського районного суду м.Києва на виконання судового доручення, а саме: протоколу судового засідання від 13.03.2014 року та заяви директора ПП «Топаз ЛТД.» Мелузова А.О. вбачається, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі і просить розглядати справу у його відсутність. При цьому він надав суду довідку про середню заробітну плату [PERSON], розрахунковий лист за березень 2014 р., копію наказу №105-ЗВ від 30.09.2013 р. та копію наказу №70/1-КА від 01.07.2011 р. Заслухавши пояснення позивача і дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їх правовідносини. Відповідно до ст.94 КЗпП України та ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Стаття 116 КЗпП встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наказу директора ПП «Топаз ЛТД.» №70/1-КА від 01.07.2011 р. позивач прийнятий на посаду охоронця з 01 липня 2011 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.38). Згідно з наказом директора ПП «Топаз ЛТД.» №105-ЗВ від 30 вересня 2013 року позивача звільнено з займаної посади з 30 вересня 2013 року на підставі ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) (а.с.37). В порушення ч.1 ст.116 ЦПК України при звільненні у день звільнення і до цього часу позивачу не виплачено 7792 грн. 45 коп., які належали йому від підприємства, що підтверджується самим відповідачем у його заяві і наданим ним розрахунковим листком за березень 2014 року (а.с.33, 36). Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Розраховуючи середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача з дня звільнення - 30 вересня 2013 року по день постановлення рішення - 10 квітня 2014 року, суд враховує довідку про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], надану відповідачем (а.с.35), і бере до уваги термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч.2, 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100), тобто липень і серпень 2013 року. Середньоденна заробітна плата складає: 1137 грн. 50 коп. (липень 2013 року) + 1181 грн. 04 коп. (серпень 2013 року) : 44 робочі дні за два місяці (23 робочі дні у липні 2013 року та 21 робочий день у серпні 2013 року) = 52 грн. 69 коп. (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати). Період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення - 30 вересня 2013 року по день постановлення рішення - 10 квітня 2014 року становить 134 робочі дні, а саме: - жовтень 2013 року - 23 робочих дня; - листопад 2013 року - 21 робочий день; - грудень 2013 року - 22 робочих дня; - січень 2014 року - 21 робочий день; - лютий 2014 року - 20 робочих днів; - березень 2014 року - 20 робочих днів; - по 10 квітня 2014 року - 7 робочих днів. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день постановлення рішення складає 7060 грн. 46 коп. (52 грн. 69 коп. х 134 робочі дні). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі і для того є всі законні підстави, з відповідача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 7792 грн. 45 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 30 вересня 2013 року по день постановлення рішення в сумі 7060 грн. 46 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць. Оскільки позивача, на користь якого ухвалюється рішення, звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, ч.2, 3 п.2, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100,

Outcome: approved