Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.03.2017 року мотивуючи тим, що 07.11.2016 року о 12 год. 10 хв. в м. Біла Церква Київської області по вул. Сквирське шосе, водій [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ - 66 д.н.з. [NUMBER], який належить роботодавцю КПБМР «Білоцерківсвітло», проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що був припаркований біля узбіччя напроти будинку № 6/1 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області. В результаті дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], та згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 221/11-16 від 28.11.2016 року, матеріальні збитки становлять 10940,00 грн., за проведення даного дослідження ним було сплачено 2000,00 грн. Крім того, за послуги евакуатора щодо транспортування пошкодженого автомобіля з м. Біла Церква до с. Ракове, Вознесенського району, ним було сплачено 4000,00 грн. Також, він сплатив 300,00 грн. нотаріусу за посвідчення довіреності та 34,00 грн. за її реєстрацію, оскільки не міг самостійно захищати свої права та потребував юридичної допомоги шляхом надання довіреності для захисту та відстоювання своїх прав та інтересів на всіх стадіях судочинства. Таким чином, загальна сума збитків завданих йому, [PERSON], внаслідок ДТП становить 17274,00 грн. Внаслідок ДТП йому також завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях які він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу ним користуватись за призначенням, порушенням нормальних життєвих зв'язків, певним ударом по престижу, протягом тривалого часу йому довелося шукати гроші для ремонту автомобіля в зв'язку з чим він не міг вночі спокійно спати, а до того суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого транспортного засобу. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситись, від нецільового використання сімейних коштів постраждала його сім'я, що призвело до розладу стосунків у родині. Враховуючи, що раніше на вихідні він із сім'єю виїжджав з села на відпочинок від тяжкого робочого тижня, а після ДТП змога на законний відпочинок зникла. На тривалий час йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, довелось відкласти, а від деяких з них довелося відмовитись взагалі, що спричинило проблеми з роботою та зменшення заробітної плати. Розмір відшкодування моральної шкоди він визначив у сумі 10000,00 грн. Враховуючи, що в добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливо, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 17274,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові втрати у справі в розмірі 2240,00 грн. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2017 року, в порядку ст. 35 ЦПК України, у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON]. Позивач [PERSON] та треті особи: [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили. Представник позивача та третьої особи: [PERSON], за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи без участі представника та заперечень на позов до суду не надано. Суд, враховуючи думку представника позивача, в порядку ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказах. Заслухавши представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, судом встановлено, що 07.11.2016 року о 12 год. 10 хв. гр. [PERSON], керуючи службовим автомобілем ГАЗ - 66 д.н.з., [NUMBER], який належить КПБМР «Білоцерківсвітло», по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п.2.3 б,12.1,13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 13-20). Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2016 року, у справі № 357/12698/16-ц, яка набрала законної сили 02.12.2016 року ( а.с. 21), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Отже, протиправна поведінка [PERSON], його вина та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням наслідків у виді збитків є доведеною. Також, судом встановлено, що [PERSON] на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківсвітло», правонаступником якого є Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхово - експлуатаційне управління», та керував службовим автомобілем ГАЗ - 66 д.н.з., [NUMBER], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 15,18, 86-91) та визнається сторонами. П. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Отже, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхово - експлуатаційне управління» несе відповідальність за шкоду перед позивачем, оскільки [PERSON], який керував транспортним засобом ГАЗ - 66 д.н.з., [NUMBER], перебував у трудових відносинах з відповідачем на момент ДТП - 07.11.2016 року. Судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], на момент ДТП керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9 -12,14) та визнається сторонами. Також, згідно полісу № АЕ /9181854 від 20.04.2016 року ( а.с. 50), укладеного між [PERSON] та ТДВ «СТ Домінанта», позивачем було застраховано цивільно - правову відповідальність перед третіми особами на період з 21.04.2016 року по 20.04.2017 року та забезпечено транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER]. В п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право звертатись до суду з даним позовом, оскільки володів транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], на правових підставах і має право вимагати відшкодування шкоди, завданої вказаному майну. Позивач в обґрунтування розміру матеріальних збитків надав до суду висновок експертного атотоварознавчого дослідження, про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] складений на підставі договору на виконання робіт № 211/11-16 від 28.11.2016 року ( а.с.23-61), з якого вбачається, що розмір збитків становить 10940,00 грн., а згідно акту про виконання робіт від 28.11.2016 року ( а.с.22) та квитанції ( а.с 24), вартість робіт по проведення атотоварознавчого дослідження та сплачених позивачем коштів за дослідження, складає 2000,00 грн. Також, позивачем було сплачено 4000,00 грн. за послуги евакуатора з м. Біла Церква до с. Ракове Вознесенського району Миколаївської області щодо транспортування автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 62-64). З довідки від 16.11.2016 року, виданої приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Владовою І.О. ( а.с. 65) вбачається, що позивачем було сплачено 300,00 грн. за посвідчення довіреності, якою [PERSON] уповноважено захищати та відстоювати законні права та інтереси [PERSON], крім іншого, на всіх стадіях судочинства з усіма правами наданими законом позивачу, та згідно квитанції ( а.с. 66) сплачено за реєстрацію довіреності кошти в розмірі 34,00 грн. Отже, матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, становить 17274 грн. та підлягає стягненню з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхово - експлуатаційне управління» на користь [PERSON]. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду внаслідок ДТП, він зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням майна, тривалий час був змушений чекати відшкодування збитків, звертатись за правовою допомогою та до суду за захистом своїх прав та інтересів, витрачаючи для цього час, порушився звичний для нього ритм життя, крім того, все це потребувало додаткових матеріальних затрат та моральних зусиль, тому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається в сумі 2500 грн. Інші зазначені позивачем обставини щодо завданої моральної шкоди не доведені належними та допустимими доказами. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхово - експлуатаційне управління» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 17274 грн., моральної шкоди в розмірі 2500 грн., заподіяних внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, та відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, судових витрат в розмірі 1624,03 грн., всього 21398,03 грн.

Outcome: partial