Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнював (а.с. 2-3, 16-17), остаточно просив визнати з ним право власності на земельну ділянку загальною площею 4,17 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Агрофірма «Січ». Свої вимоги мотивує наступним.\~\~У 1998 році померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві Агрофірми «Січ» на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва. Так, згідно свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ДП № 029506, право на вищезазначену земельну частку (пай) розміром 4,17 га, належить [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірми «Січ». Зазначений сертифікат було видано 27.01.1997 року на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 453/2-р та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0506. За життя [PERSON] не до оформила документи належним чином, залишила спадщину після себе на [PERSON], який також за життя не встиг оформити земельний пай відповідно до вимог чинного законодавства. 21.08.1999 року помер його дід [PERSON]. За життя померлий [PERSON] склав заповіт від 12.09.1998 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу, згідно якого належний йому житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою до нього, який розташований в м. Марганці Дніпропетровської області по вул. Колгоспна, буд. 56 та все своє майно заповів йому позивачу по справі. Таким чином померлий [PERSON] розпорядився конкретним належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав. 18.08.2000 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1580, згідно якого спадкове майно, на як видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця. У серпні 2016 року він звернувся до [PERSON], державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлого 21.08.1999 року, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2016 року з причини, що ним не надано усіх необхідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Таким чином він вимушений звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, згідно ст. 1256 та ст. 213 ЦК України. Вважає, що воля [PERSON], як спадкодавця полягала в тому, щоб заповісти саме нерухоме майно земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця. На даний час він позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права після смерті [PERSON] На підставі викладеного, просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) загальною площею 4,17 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництвапісля смерті [PERSON], померлого 21.08.1999 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. (а.с. 40). Від представника Нікопольської райдержадміністрації [PERSON] на адресу суду надійшов лист, згідно якого вона просить суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с. 42). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як встановлено судом, у 1998 році померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві Агрофірми «Січ» на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва. (а.с. 9-10, 37-38). Так, згідно свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ДП № 029506, право на вищезазначену земельну частку (пай) розміром 4,17 га, належить [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірми «Січ». Зазначений сертифікат було видано 27.01.1997 року на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 453/2-р та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0506 (а.с. 8). Вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав. За життя [PERSON] не до оформила документи належним чином, залишила спадщину після себе на [PERSON], який також за життя не встиг оформити земельний пай відповідно до вимог чинного законодавства. 21.08.1999 року помер його дід [PERSON]. За життя померлий [PERSON] склав заповіт від 12.09.1998 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу, згідно якого належний йому житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою до нього, який розташований в м. Марганці Дніпропетровської області по вул. Колгоспна, буд. 56 та все своє майно заповів йому позивачу по справі. (а.с. 7,31). Таким чином померлий [PERSON] розпорядився конкретним належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай). 18.08.2000 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1580, згідно якого спадкове майно, на як видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця. (а.с. 6). У серпні 2016 року позивач звернувся до [PERSON], державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлого 21.08.1999 року , однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2016 року з причини, що ним не надано усіх необхідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку. (а.с. 41). З огляду на наведене, суд доходить висновку, що [PERSON] як спадкодавець мав намір заповісти саме нерухоме майно земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ», яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва та яка на момент складання заповіту фактично належала [PERSON], померлому 21.08.1999 року. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи із наведеного та

Outcome: approved