Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 7 155.13 гривен та суму судових витрат у розмірі 1 378.00 гривен судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений договір [NUMBER] про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту. Згідно з умовами цього Договору установа банку відкрила [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] для зарахування заробітної платні та обліку операцій з платіжною карткою. В рамках цього договору Кредитор відкрив Позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки, виданої в рамках зарплатного проекту, з лімітом у сумі не більше 3 000.00 гривен, строком погашення до 31.05.2016 року та оплатою процентів за користуванням кредитними коштами у розмірі 36% річних. У зв'язку з тим, що Позичальник свої зобов'язання за Договором не виконував, установа банку звернулася до суду з відповідним позовом щодо стягнення заборгованості з [PERSON] Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.05.2014 року у справі №497/530/14-ц позов задоволено, стягнуто з [PERSON] суму в розмірі 4 069.79 гривен, та видано виконавчий лист. Виконавчий лист був направлений для виконання до Відділу ДВС Болградського районного управління юстиції Одеської області. За період з 14.05.2014 року по 08.11.2016 року вся заборгованість за цим виконавчим листом була погашена. Втім, як стверджує позивач, з моменту прийняття рішення Болградським районним судом Одеської області (13.05.2014 року) до дати погашення заборгованості (08.11.2016 року) на непогашену суму заборгованості за кредитом у розмірі 2982.64 гривен нараховувалися проценти. У зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості за кредитом та процентів нараховувалася пеня. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 22.12.2016 року складає 7 155.13 гривен, з яких: 2 481.80 гривен - сума непогашених процентів за користування кредитом; - 2 059.67 гривен - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 2 613.66 гривен - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.37). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.39). Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.34, 35), про що в справі є відповідні докази (а.с.38). До суду не прибула, причини неявки не повідомила. Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві до суду не надсилала, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви і доданими до неї документами отримала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.39). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений договір [NUMBER] про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту (а.с.9-10). Згідно з умовами цього Договору установа банку відкрила [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] для зарахування заробітної платні та обліку операцій з платіжною карткою. В рамках цього договору Кредитор відкрив Позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки, виданої в рамках зарплатного проекту, з лімітом у сумі не більше 3 000.00 гривен, строком погашення до 31.05.2016 року та оплатою процентів за користуванням кредитними коштами у розмірі 36% річних. У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, установа банку звернулася до суду з відповідним позовом щодо стягнення заборгованості з [PERSON] Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.05.2014 року у справі №497/530/14-ц позов задоволено, стягнуто з [PERSON] суму в розмірі 4 069.79 гривен (а.с.43), видано виконавчий лист (а.с.54), який був пред'ялений для виконання до Відділу ДВС Болградського районного управління юстиції Одеської області. 31.10.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження ВП № 45283901 (а.с.44). За період з 14.05.2014 року по 08.11.2016 року вся заборгованість за цим виконавчим листом була погашена, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.45-51), службовою запискою № 210-06/663 ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» (а.с.52), постановою Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження за вище вказаним виконавчим листом (а.с.53-54). Втім, з моменту прийняття рішення Болградським районним судом Одеської області 13.05.2014 року до дати погашення заборгованості 08.11.2016 року, на непогашену суму заборгованості за кредитом у розмірі 2 982.64 гривен нараховувалися проценти. У зв'язку з несвоєчасним погашенням заборгованості за кредитом та процентів нараховувалася пеня. Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.11.1996 року №543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Положеннями ст. 3 цього ж Закону визначено, що розмір пені, передбачений ст. 1 названого Закону, обчислється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно Постанов Правління Національного банку України від 15.07.2014 року за № 417 (а.с.13), від 12.11.2014 року за № 719 (а.с.14), від 04.02.2015 року за № 81 (а.с.15), від 02.03.2015 року № 154 (а.с.16), від 27.08.2015 року за № 557 (а.с.17), від 24.09.2015 року за № 627 (а.с.18), від 21.04.2016 року за № 278 (а.с.19) про регулювання грошово-кредитного ринку, встановлені облікові ставки НБУ у процентному розмірі річних. Рішеннями Правління Національного банку України від 26.05.2016 року за №25-рш (а.с.20), від 23.06.2016 року за №88-рш (а.с.21), від 28.07.2016 року за №172-рш (а.с.22), від 15.09.2016 року за №277-рш (а.с.23), від 27.10.2016 року за №372-рш (а.с.24) встановлені облікові ставки НБУ в процентному розмірі річних на визначений рішенням період . Відповідно до п. 3.1. Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту від 13.04.2009 року № [NUMBER] передбачено, що з питань виконання умов договору сторони керуються чинним законодавством України, в тому числі нормативно-правовими документами Національного банку України, а також внутрішніми нормативними документами кредитора. Положеннями вимог абз. 10 гл. 2 р. І «Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», затверджених постановою правління НБУ від 18.06.2003 року № 255, простроченою заборгованістю за нарахованими доходами визнається заборгованість за нарахованими доходами, яка не отримана в термін, передбачений угодою. Згідно з п. 1.12, гл. 1 р. ІІІ зазначених правил у разі непогашення боржником заборгованості за нарахованими доходами в строк, передбачений угодою, наступного робочого дня несплачена сума обліковується на відповідних рахунках з обліку прострочених нарахованих доходів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на дату підготовки позовної заяви: 22.12.2016 року складає - 7 155.13 гривен, яка складається з наступного: - 2 481.80 гривен - сума непогашених процентів за користування кредитом; - 2 059.67 гривен - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 2 613.66 гривен - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наведений детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору в позовній заяві (а.с.2-8), а також підтверджується поточною випискою за контрактом (а.с.11-12). Відповідачу суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.31, 38), що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: 1378.00 гривен - судового збору.

Outcome: approved