Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2014 року у м. Запоріжжя трапилась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіль «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Позивач зазначив, що внаслідок ДТП автомобілям було завдано пошкодження. Також зазначено, що автомобіль «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], належить праві приватної власності позивачу. Співробітників ДАІ не викликали, а спільно склали повідомлення про ДТП. Однак відповідач відмовився виплачувати страхове відшкодування посилаючись на неправильне складення повідомлення, а також схеми ДТП. Позивач зазначив, що орієнтовний матеріальний збиток заподіяний пошкодженням автомобіля становить 30 000 грн. Також позивач зазначила, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу в ПАТ «УПСК», та згідно з полісом обов'язково страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 25 000 грн. Позивач зазначив, що просив сплатити 25 000 грн. Пізніше позивачем було уточнено позовні вимоги, якими позивач просив стягнути з відповідача суму у розмірі 9 300 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, того, що правом участі в судовому засіданні відповідач розпорядився на власний розсуд, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. 07.10.2014 року у м. Запоріжжя трапилась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіль «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Позивач зазначив, що внаслідок ДТП автомобілям було завдано пошкодження, що підтверджується повідомленням про ДТП (а.с. 4) та схемою ДТП (а.с. 5) Відповідач відмовився виплачувати страхове відшкодування посилаючись на неправильне складення повідомлення, а також схеми ДТП (а.с. 6). Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] було застрахована відповідачем, згідно полісу № АІ/№1258477, що також не заперечувалося сторонами (а.с. 34). З наданого позивачем акту виконаних робіт ФЛ-П [PERSON], вбачається, що вартість ремонту становить 9 300 грн. (а.с. 90-91). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Частина перша статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про обов'язковестрахуванняцивільно-правовоївідповідальностівласниківназемнихтранспортнихзасобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином, заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 9 300 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 250 грн.. На підставі ст.ст. 258, 261, 625, 988, 1166, 1187 ЦК України, ст. 6, 22, 30, 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved