Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю. Посилався на те, що він знав померлу [PERSON] , [INFO] з дитинства, вона була другом їх сім`ї. Починаючи з 2000 року, у віці 70 років [PERSON] в силу стану свого здоров`я потребувала медичної допомоги та догляду. Оскільки рідних у [PERSON] не було, він як лікар почав допомагати та турбуватися про неї. З 2010 року у них склалися дуже близькі та довірливі відносини, внаслідок чого [PERSON] 14.05.2011 року подарувала йому квартиру [ADDRESS] . 01.06.2011 року його право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав. У 2014 році у віці 84 років стан здоров`я [PERSON] погіршився і з того часу він фактично почав проживати разом із нею, приходив кожного ранку та після роботи, часто залишався ночувати. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка, площею 0,0500 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер №7310136300:21:003:0209. Він, як спадкоємець за законом четвертої черги, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю. Таким чином, іншого способу, окрім судового, захистити своє право у нього немає. Факт проживання разом із спадкодавцем однією сім`ю підтверджує довідкою про склад сім`ї, актом про проживання від 09.09.2020 року. Просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] , починаючи з 2014 року по день її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримав. Зазначив, що [PERSON] проживав з 2014 року та доглядав за [PERSON] , яка вважала його своїм онуком. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, якщо це не порушуватиме права інших осіб та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду показав, у [PERSON] не було родичів, за нею доглядав [PERSON] . Він проживав разом із нею біля шести років. Свідок [PERSON] суду показала, що була знайома з померлою біля 12 років, познайомилася з нею у [PERSON] . Останній проживав разом із нею протягом останніх 6 років. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як було встановлено судом, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . 14.05.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується договором дарування квартири від 14.05.2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. за реєстровим №5559 (а.с.5-6). 01.06.2011 року право власності [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2020 року (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,500 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення для ведення садівництва. Зазначена обставина підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №342913 (а.с.9). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У справі, що розглядається, вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] , починаючи з 2014 року по день її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] , позивачем висунуті з певною правовою метою стати спадкоємцем та оформити свої права на спадкове майно. Таким чином, встановлення судом вищевказаних фактів породжує правові наслідки, від яких залежить виникнення у позивача майнових прав на спадкове майно. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ч.ч.2,4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. На підставі частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Як було встановлено судом та підтверджується показами свідків, допитаних судом, актом КЖРЕП №14 від 09.09.2020 року, [PERSON] з 2014 року по день смерті [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved