Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09.05.2016 року приблизно о 19 год. 20 хв. [PERSON] на грунті особистих неприязнених стосунків заподіяв йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.06.2016 року є легкими з короткочасним розладом здоров`я. 17.10.2016 року за вказаним фактом слідчим СВ Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області відповідачу [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, позичав знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Згідно з призначенням лікарів він придбав медикаменти для лікування на суму 1977 гри. 55 коп., що підтверджую випискою з історії хвороби, фіскальними та товарними чеками. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2019 року на підставі ст.49 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 12016040390000905 закрито. Його цивільний позов в зв`язку з цим залишено без розгляду, а йому роз`яснено право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Звільнити від кримінальної відповідальності можна лише особу, яка вчинила злочин (ч.1 ст. 44 КК України). Отже звільнення від кримінальної відповідальності не звільняє [PERSON] від обов`язку відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди. Крім матеріальної шкоди, діями відповідача позивачу також завдано моральну шкоду. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч. 2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частини 1,2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою,яка її завдала за наявності її вини. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10000 грн., ціна враховує в собі всі страждання, які йому довелось перенести, це, зокрема: порушення звичайного способу життя, втрата працездатності, негативний вплив на стан здоров`я, а також моральні переживання за весь час досудового слідства і розгляду справи в суді, які тяглися більш трьох років, це багаторазові поїздки до суду, умисне затягування відповідачем судового розгляду, неодноразова неявка на виклик до суду без наступного підтвердження поважності причин неявки. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1977 грн. 55 коп., та моральну шкоду в сумі 10000 грн.. Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечував. При ухваленні рішення суду просив врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву, [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-176 ЦК України, а саме в позовній заяві не вказана ціна позову, не вказано чи вживалися заходи досудового врегулювання спору, чи вживалися заходи забезпечення доказів або позову, також документи (копії товарних, фіскальних чеків) додані до позовної заяві нечитаємі; на підтвердження завданої матеріальної шкоди позивач надав товарні та фіскальні чеки, які неможливо прочитати. Також незрозуміло в зв`язку з чим придбалися вказані в них препарати (відсутні призначення лікаря). Крім того на підтвердження матеріальної шкоди до позовної заяви долучено квитанцію прибуткового касового ордера № 2574 про сплату благодійного внеску на суму 100 грн., але незрозуміло яким чином вказаний ордер відноситься до спричиненої матеріальної шкоди. По третє - позивач просить стягнути моральну шкоду у сумі 10000 грн., але будь яким чином не обґрунтував розмір вказаної шкоди. Крім того позивач вказав, що від сплати судового збору він звільнений, але з яких підстав не вказав. Ним не сплачено судовий збір за стягнення моральної шкоди, але відповідно п. 6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються : позивачі у справах про відшкодування тільки матеріальних збитків, завданих вчинення кримінального правопорушення. По четверте - [PERSON] довгий час хворіє хронічною вертеброгенною радикулопатією, хронічною гемангіомою, сахарним діабетом 2 типу, гіпертонією 2 ст., в зв`язку з чим переніс низку операцій, в тому числі і по видаленню частини стопи, що підтверджується виписками з історій хвороби. Тому просив при ухваленні рішення по справі урахувати стан мого здоров`я. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 року на підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене 05 серпня 2016 року в ЄРДР за № 12016040390000905 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Також в ухвалі зазначено, що цивільний позов цивільного позивача - потерпілого [PERSON] до цивільного відповідача - обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Роз`яснено цивільному позивачу - потерпілому [PERSON] , що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із позовом в порядку цивільного судочинства. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з 11.05.2016 року по 17.05.2016 року знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні № 3379 КЗ «Синельниківська ЦРЛ» ДОР» з діагнозом : «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку». Також призначено лікування та рекомендовано лікування у невропатолога за місцем мешкання. З копій чеків вбачається, що на лікування [PERSON] було витрачено 1977 грн.55 коп. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 вищезазначеної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] дійсно заподіяв [PERSON] умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 року. Крім того, потерпілим [PERSON] в рамках даного кримінального провадження, було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого [PERSON] , завданої злочином, в розмірі 1977 грн.50 коп., а також моральної шкоди в розмірі 20000 грн., однак ухвалою суду даний цивільний позов залишений без розгляду, а тому відповідно до вимог ст.22 ЦК України має право на відшкодування завданих збитків. У зв`язку з цим, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1977 грн. 50 коп. підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., то суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи стан здоров`я як позивача так і відповідача, що підтверджується виписками з історії хвороб, вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, а саме в розмірі 4000 грн. Згідно ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Крім того, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач згідно ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 1977 грн. 55 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 22,23, 1166,1195 ЦК України, п.3.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial