Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], втратившою право користування житловим приміщенням та зобов'язати Болградський районний сектор Головного управління міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO], в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка зареєстрована в вищевказаному будинку але фактично не проживає та в добровільному порядку зніматись з реєстрації не бажає, чим порушує його позивача права, як власника будинку. Позивач підтримав доводи, викладені в позовній заяві, наполягав на задоволенні, та надав пояснення з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідака [PERSON] до суду не прибула про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, (а.с.21), причини неявки суду не повідомила, заперечень, пояснень щодо спростування доводів, вкладених в позовній заяві суду не надала. Заяв про відкладення розгляду справи до суду від відповідачки не надходило. Третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.18). Надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.22-23). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.23). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийнявши до уваги пояснення позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що позивач є власником 7/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування 7/25 частин будинку від 19.08.2002 року (а.с.5-6). Названий договір зареєстрований в КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» 19.08.2002 року, а також підтверджується технічним паспортом на вказане домоволодіння (а.с.7-8). За даними домової книги (а.с.9-11) та повідомлення Болградського РС ГУДМС України в Одеській області від 05.02.2015 року, відповідачка [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.08.2004 року (а.с.20). Позивач та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 20.08.2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 102, який за рішення Болградського районного суду Одеської області від 06.04.2011 року за заявою відповідачки [PERSON] було розірвано (а.с.12). Згідно довідок Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 4149 від 09.12.2011 року та № 04/02-17/19 від 28.01.2015 року, відповідачка [PERSON] не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] з липня-вересня 2010 року (а.с.13, 19). Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Враховуючи п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в якому надаються роз'яснення застосування ст. 71 ЖК, судом з'ясовані причини відсутності відповідачки понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До поважних причин закон може віднести строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом. Однак, судом встановлено, що відповідачка не проживає в належній позивачу частині будинку, з вересня 2010 року, оскільки вони розлучені, шлюбні відносини не підтримують. Тобто відсутні будь-які поважні причин, що могли б перешкоджати відповідачці проживати в цьому будинку. Майна відповідачки в цьому будинку також немає. Поштову кореспонденцію надіслану на ім'я відповідачки за адресою: [ADDRESS], відповідачкою отримано саме за цією адресою (а.с.21). Згідно пояснень позивача [PERSON] вбачається, що відповідачка була його дружиною, але цей шлюб розірваний в квітні 2011 року. Будь-яких прав на зазначену частину будинку відповідачка не має, вже не являється членом сім'ї позивача. Після спливу тривалого часу відповідачка відмовляється добровільно знатись з реєстрації, що порушує його, позивача, права та перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Outcome: approved