Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №160714-102356 від 14.07.2016 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надала відповідачу кредит у розмірі 1 200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 720,00 грн., що разом складає 1 920,00 грн. 12.08.2016 року відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 720,00 грн. внаслідок чого, з урахуванням п.2.3.1 Умов надання та обслуговування кредитів, позивачем пролонговано договір до 11.09.2016 року. Проте відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 54 243,00 грн., яку й просили стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти позову заперечували, з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу того, що 12.08.2016 року договір було пролонговано. Просили застосувати позовну давність в частині стягнення пені. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У відповідності з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 14.07.2016 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладений кредитний договір №160714-102356, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 200,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 720,00 грн., що разом складає 1 920,00 грн. з кінцевим терміном повернення 12.08.2016 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 12.08.2016 року відповідач сплатила позивачу відсотки за користування кредитом в сумі 720 грн. Внаслідок сплати відповідачем відсотків, з урахуванням п.2.3.1 Умов надання та обслуговування кредитів, позивачем пролонговано кредитний договір до 11.09.2016 року. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 08.11.2017 року складає 54 243,00 грн., з яких 1 200,00 грн. - основний борг; 720,00 грн. - відсотки за договором; 52 323,00 грн. - пеня за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що кредитний договір укладено на 30 днів, строком до 12.08.2016 року. Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що кредитний договір був пролонгований відповідно до п.2.3.1 Договору. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту пролонгації кредитного договору №160714-102356 від 14.07.2016 року. Оскільки умовами договору визначено кінцевий строк сплати заборгованості, тому з часу настання кінцевого строку погашення заборгованості, а саме - з 12.08.2016 року необхідно обчислювати початок перебігу строку позовної давності. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулася до суду за захистом свого цивільного права лише 17.11.2017 року, тобто з пропуском річного строку звернення з вимогами про сплату пені. При цьому позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності позивачем до суду не подано. Таким чином, в частині позову про стягнення заборгованості по пені в сумі 54 243,00 грн. слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial