Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом 12.02.2012 року та в обґрунтування позовних вимог послався на наступне. 07 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі - продажу земельною ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29. На підтвердження укладання договору купівлі - продажу [PERSON] 13 жовтня 2012 року видала на ім'я [PERSON] довіреність, якою уповноважила його бути її представником в усіх установах, підприємствах та організацій, а також із правом продажу зазначеної земельної ділянки, визначаючи умови та ціну договору за його розсудом. Крім цього, відповідачка власноруч написала розписку та отримала від позивача 10000 (десять тисяч) доларів США в рахунок продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29. Нотаріально договір купівлі - продажу не складався і угода ніде не реєструвалась, оскільки під час складання розписки, зазначена земельна ділянка знаходилася на стадії приватизації, в зв'язку із чим був відсутній повний пакет документів для нотаріального оформлення. На теперішній час право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано. Проте, відповідач відмовляється переоформити земельну ділянку , посилаючись на власні перешкоди. За таких підстав він вимушений звернутися до суду та просить визнати вказаний договір дійсним та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] в судове засіданні не зявилася, надавши суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно ст.218 ЦПК Укрїани, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.. 220 ЦПК України, У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі - продажу земельною ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29, що підтверджується розпискою, згідно якої відповідачка отримала від позивача 10000 (десять тисяч) доларів США в рахунок продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29. Також [PERSON] 13 жовтня 2012 року видала на ім'я [PERSON] довіреність, якою уповноважила його бути її представником в усіх установах, підприємствах та організацій, а також із правом продажу зазначеної земельної ділянки, визначаючи умови та ціну договору за його розсудом. 08 грудня 2014 року позивач отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,165 га, що знаходиться за адресою Одеська області Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що належить [PERSON]. Отже, з наданих та досліджених під час судового розгляду справи документів вбачається, що під час складання розписки [PERSON] земельна ділянка за адресою: Одеська область Комінтернівський район, с. Красносілка, вулиця Дубова, 29 не була зареєстрована належним чином за відповідачкою у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1. ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За таких обставин земельні ділянки відносться до обєктів нерухомого майна, право власності щодо яких підлягає державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації відповідних прав. Відповідно до ст.2 Закону України від 01.07.2004 р. №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Враховуючи викладене, вбачається, що на час укладання договору у вигляді розписки відповідачка [PERSON] не мала права здійснювати відчуження земельної ділянки, оскільки на час її укладання право власності на спірну земельну ділянку не було зареєстровано належним чином. Згідно ч.1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» до нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси відносяться посвідчення правочинів (договорів, заповітів, довіреностей тощо). Проте, суду під час слухання справи не надано доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. За таких підстав суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими що не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed