Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, вказуючи, що 11.12.2019 року уклав з [PERSON] договір № 501215515, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 75 000 грн. Свої зобов`язання відповідач по укладеній угоді не виконав. Станом на 06.04.2021 року утворилася заборгованість за кредитом 68 069,92 грн., за відсотками - 23 318,25 грн., за комісією - 14 262,10 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.07.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501215515, згідно якого останній отримав кредит в сумі 75 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом строком на 24 місяців Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 06 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед банком становить 105 650,27, яка складається із: 68 069,92 грн. - заборгованості за кредитом, 23 318,25 - заборгованості за відсотками, 14 262,10 грн. - заборгованості по комісії. Доказів погашення боргу суду не надано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості на користь позивача. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме 2270 грн 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved