Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № б/н від 2 березня 2008 року у розмірі 27146,78 грн., станом на 7 лютого 2019 року , мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачки зобов`язань з повернення кредиту та просить стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. 4 квітня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4 ). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачка не надала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України (а.с. 43,47-48). Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України ,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Судом встановлено, що 2 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( з 30 квітня 2009 року перейменоване на ПАТ КБ ПриватБанк та ,згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк»), які є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної відповідачкою заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримала кредитку «Універсальну, 30 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом та базовою процентною ставкою за кредитом 36 % на рік ( 3 % на місяць) на залишок заборгованості ( а.с. 10,11). З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 2 березня 2008 року відповідачка отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії з 26 березня 2008 року до 08/10 року . Позивачем також надані відомості про видачу наступних карток: [NUMBER] [NUMBER] з терміном дії з 27 серпня 2013 року по 05/17 року, № [NUMBER] з терміном дії з 31 жовтня 2013 року по 10/17 року, № [NUMBER] з терміном дії з 9 листопада 2017 року по 11/21 року, № [NUMBER] з терміном дії з 25 травня 2018 року по 11/21 року. а.с.63 Останній платіж в погашення кредиту відповідачкою здійснено у серпні 2018 року . За розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 7 лютого 2019 року, заборгованість відповідачки склала 27146,78 грн., а саме: - 5823,31 грн. заборгованість за тілом кредиту, - 18979,23 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, - 575,35 грн. заборгованість пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - штрафу, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 12168,89 грн. - штраф (процентна складова). ( а.с 3). Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 « Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Сума заборгованості за тілом кредиту за наданим розрахунком становить 5823,31 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо позовних вимог в іншій частині позову , суд виходить з такого. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф , встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок та підлягає сплаті в зазначений банком термін . (а.с. 21). Однак, до виниклих правовідносин щодо стягнення нарахованої пені та штрафів застосовуються положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де здійснювалася антитерористична операція. Штрафні санкції, що нараховані відповідачу відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов за порушення договору, були здійснені позивачем під час звернення до суду у березні 2019 року ( іншої інформації в розрахунку не зазначено). Оскільки відповідачка є громадянкою України, яка зареєстрована та проживає в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операція ( с. Дмитро-Дар`ївка Олександрівського району Донецької області), відповідно до Переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року та на виконання ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування їй штрафних санкцій в цей період заборонено. Отже, позовні вимоги в частині нарахування суми штрафів задоволенню не підлягає . В частині позову про нарахування пені, суд враховує таке. Станом на 13 квітня 2014 року сума заборгованості за пенею позивачем не нарахована, а з 14 квітня 2014 року забороняється нарахування пені, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов банку задоволено на 21,45 % ( 5823,31 х 100 : 27146,78\~\~), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 412,05 грн. (1921 х 21,45%).

Outcome: partial