overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в неї з відповідачем є неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим в позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину та обставини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або відкладення судового засідання не надіслав. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та сторони не визначились з приводу утримання дитини за домовленістю у добровільному порядку, вимоги позивача підтверджуються копією свідоцтва про одруження (а.с.2) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в неї з відповідачем є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З 19.01.2006 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у звязку з чим в позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, причину та обставини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або відкладення судового засідання не надіслав. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу¬ції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та сторони не визначились з приводу утримання дитини за домовленістю у добровільному порядку, вимоги позивача підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4) та довідкою про доходи позивача (а.с.6). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в неї з відповідачем є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим в позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину та обставини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або відкладення судового засідання не надіслав. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу¬ції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та сторони не визначились з приводу утримання дитини за домовленістю у добровільному порядку, вимоги позивача підтверджуються копією рішення суду від 29.05.2015 року про розірвання шлюбу (а.с.2) та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що з відповідачем уклав шлюб 25 .11. 1978 року . Шлюб було зареєстровано Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 54. Сумісно з відповідачем проживали по 2009 рік .Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними постійно виникали сварки і непорозуміння . Вважає , що шлюб існує формально , примирення між ними неможливе. Відповідачка розірвати шлюб через органи РАЦСу відмовляється . Просить шлюб розірвати . В судове засідання позивач не з»явився , надав суду заяву, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі , просить справу слухати в його відсутність та позов задовольнити . В судове засідання відповідачка не з»явилася , надала суду заяву , в якій просить справу слухати в її відсутність ,вимоги визнає повністю, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 .11. 1978 року. Шлюб було зареєстровано Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 54. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають . Сумісно сторони не проживають з 2009 року . Причиною припинення шлюбних стосунків є те,що між сторонами не склались сімейні відносини , на грунті чого у них виникали сварки . У відповідності ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «[PERSON]» Викладене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, а/с-6, заявами сторін, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2018 р. Дарницьким районним судом м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування протоколу та постанови. До суду надійшла заява позивача, в якій він посилається на те, що вирішивши вказану справу по суті позовних вимог, суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, та зазначає, що за подання вказаного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 09.11.2017 р. №23. У зв'язку з викладеним, заявник просить винести додаткове рішення у справі, щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судовий збір за подання вказаного позову у розмірі 640 грн. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про причин неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.3. ст.252 КАС України. Вивчивши матеріали справи, в тому числі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04.04.2018 р. (а.с.56-57), квитанцію від 09.11.2017 р. №23 (копія а.с. 16) вважаю, що заяву належить задовольнити частково виходячи з наступних підстав. 04.04.2018 р. Дарницьким районним судом м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, скасування протоколу та постанови. При цьому, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору. Позивачем було сплачено 640 грн. судового збору за подання вказаного позову, у зв'язку з чим останній просить винести додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судовий збір за подання вказаного позову у розмірі 640 грн. Відповідно до ст. 132 КАС України, судовий збір є судовими витратами та відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене, належить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у розмірі 320 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 31 січня 2019 року. Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 26 грудня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини було припинено з січня 2011 року у зв»язку з тим, що між ними немає спільних інтересів, через це виникають сварки та скандали. Вважає, що примирення між ними неможливе. Спору про поділ майна немає. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає. З урахуванням позиції сторін, суд розглядіє справу під час попереднього судового засідання, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заявою такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбу, який було зареєстровано 26 грудня 2003 року Міловським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 58. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки з січня 2011 року у зв»язку з тим, що між ними часто виникають сварки через різні погляди на питання спільного життя. У зв»язку з цим позивач втратв почуття кохання та поваги до відповідача. Спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, помиритися не бажають. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 28 квітня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини було припинено у зв»язку з тим, що між ними немає спільних інтересів, через це виникають сварки та скандали. Вважає, що примирення між ними неможливе. Спору про поділ майна немає. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає. З урахуванням позиції сторін, суд розглядіє справу під час попереднього судового засідання, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заявою такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбу, який було зареєстровано 28 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 172. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки у зв»язку з тим, що між ними часто виникають сварки через різні погляди на питання спільного життя. У зв»язку з цим позивач втратв почуття кохання та поваги до відповідача. Спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, помиритися не бажають. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з за значеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між сторонами 30 квітня 2010 року був укладений шлюб, від якого вони мають малолітнього сина. Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказав, що майнових спорів між сторонами немає. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 19). Відповідач також подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та підтримує в повному обсязі, дітей просить залишити з нею (а.с. 18). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони 30 квітня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 2). Встановлено, що сторони виховують спільну дитину - сина [PERSON], 09 січня 2015 року (а.с. 3). Спору стосовно виховання та проживання дитини в сторін немає. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Шлюбні відносини сторін припинено, спільного господарства не ведуть. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя подружжя суперечило б їхнім інтересам, а тому позовні вимоги мають бути задоволені. Відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.В обґрунтування позову зазначив, що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23 липня 2015 року при державній реєстрації про народження [PERSON] у актовому записі № 440 його, [PERSON], записано батьком. Виключення про батьківство позивача з актового запису про народження дитини вважає можливим, пояснюючи тим, що 24 січня 1998 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану міста Харкова позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів зроблено запис за № 28. Від шлюбу сторони мать доньку [PERSON], [INFO]. Подальші сімейні відносини не склалися. Починаючи з 2008 року сторони фактично сімейні відносини не підтримували, оскільки мешкали окремо, спільне господарство не вели, ні фізичних, ні духовних взаємовідносин не підтримували. Здонькою [PERSON] позивач підтримував стосунки, але жодного разу, коли відвідував її, в квартиру відповідача не заходив, з [PERSON] не спілкувався і не бачився. Від доньки [PERSON] позивачу стало відомо, що у грудні 2013 року відповідач виїжджала за межі України до Російської Федерації. Провела там майже два роки та повернулася до України вагітною. Вказані обставини усугубили бажання [PERSON] не спілкуватися з відповідачем, тому на її телефонні дзвінки він не відповідав. Шлюб з [PERSON] розірвано 08 червня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова. 30 червня 2015 року [PERSON] народила сина [PERSON]. 23 липня 2015 року відповідач звернулася до Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію народження дитини. Відповідач вказувала, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Однак, спільної заяви про невизнання позивача батьком дитини сторони не надавали. Позивач вважає, що при реєстрації народження [PERSON] Жовтневий ОРАЦС,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], який встановлений рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 24 червня 2014 року у цивільній справі № 633/175/14-ц, та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень на місяць на кожну дитину, починаючи з 23 травня 2014 року, та здійснити перерахунок аліментів з цієї ж дати, а також зупинити виконавче провадження ВП № 43976678, відкрите 8 серпня 2014 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі та пояснили, що після влаштування на роботу в Печенізький навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» та отримання позивачем заробітної плати, виявилось, що його заробітна плата менша за розмір аліментів, який підлягає сплаті на утримання обох дітей. У зв'язку з цим та

Outcome: partial