Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись, що він в порядку спадкування є власником житлового будинку [ADDRESS] Проте, не може оформити право власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок і яка зареєстрована на ім'я [PERSON] оскільки у державному акті на право приватної власності на землю неправильно зазначено прізвище власника замість правильного [PERSON] вказано [PERSON], а також в зв'язку з тим, що неможливо встановити дійсне місце відкриття спадщини. Просив встановити факт належності правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю земельну ділянку площею 0,35 га. для обслуговування будинку та господарських будівель та ведення підсобного господарства за адресою [ADDRESS] [PERSON] та визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку що належала [PERSON] яка померла [INFO] року в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09.10.2012 року у справі №2119/2712/12 за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (1/18 частина), [PERSON], яка померла [INFO] року (1/18 частина), за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (16/18 частин), а також за законом після смерті останньої на земельну частку (пай) та майновий пай. Рішенням суду встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті [PERSON] і прийняв спадщину. Рішення суду набрало законної сили. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. [PERSON] померла [INFO] року, що вбачається з актового запису про смерть Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №16 від 01.06.1998 року. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] яка мешкає [ADDRESS] на підставі рішення Лазурненської селищної ради №24 від 19.03.1997 року передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,35 га. на території смт. Лазурне Лазурненської селищної ради 1-для обслуговування будинку та госпбудівель 2-для ведення підсобного господарства. Згідно довідки виконкому Лазурненської селищної ради від 01.09.2010 р. №710-2-16 на день смерті [PERSON] [INFO] року разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] проживав позивач [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно довідки виконкому Лазурненської селищної ради №894 від 30.12.1998 року яка міститься у матеріалах спадкової справи (а.с.с. 5 зворот) також вбачається, що на день смерті [PERSON] [INFO] року з нею проживав онук [PERSON] з 1994 року. На підставі вказаних документів та враховуючи, що у державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім'я [PERSON] зазначено адресу землевласника [ADDRESS] за якою згідно наданих відповідачем відомостей була зареєстрована та проживала [PERSON] суд вважає, що у акті помилково написано прізвище землевласника замість правильного [PERSON] вказано [PERSON]. Таким чином суд вважає встановленим факт належності [PERSON] вищевказаного правовстановлюючого документу. При цьому суд враховує, що така особа як [PERSON] не була зареєстрована за адресою [ADDRESS], а також те що така особа ніколи не була власником чи співвласником житлового будинку за вищевказаною адресою. Власником будинку у відповідній частці була [PERSON] з 1983 року, що підтверджується рішенням суду від 09.10.2012 року та витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №28183889 від 30.11.2010 року. Як вбачається із заяви від 06.01.1999 року [PERSON], який на той час був піклувальником позивача, подано заяву до нотаріальної контори про прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується актовим записом про народження Комсомольського ЗАГСу м. Херсона №531 від 21.05.1984 року з якого вбачається, що матір'ю позивача зареєстрована [PERSON]; актовим записом про одруження Суворовського райбюро ЗАГС м. Херсона №118 від 28.04.1972 року згідно якого [PERSON] та [PERSON] одружились і після реєстрації одруження дружині було присвоєно прізвище [PERSON]; актовим записом про народження Новоолексіївської сільської ради Скадовського району Херсонської області №24 від 29.09.1952 року з якого вбачається, що матір'ю [PERSON] зареєстрована спадкодавиця [PERSON] Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 6 ЗК України (в ред. 1990 року), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для, зокрема, ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі, зокрема, одержання їх у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України (в ред. 1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню оскільки вбачається, що власником спірної земельної ділянки є [PERSON] після якої позивач прийняв спадщину, до якої увійшла і вказана земельна ділянка, у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved