Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 25.03.2013\~року він\~у відповідності\~з умовами\~Договору купівлі-продажу\~нежитлової будівлі\~(прохідна-диспетчерська)\~укладеному в\~простій письмовій\~формі з\~ПАТ «Племзавод\~«Михайлівка» було придбано нежитлову будівлю, загальною площею 61,7 м2 до складу якої входить: - коридор площею 3,6 м2; - зал площею 35,9 м2; - кабінет площею 8,3 м2; - підсобне площею 13,9 м2; які розміщені\~по вул.\~Трихліба,\~26\~«Б»,\~в с.\~Михайлівка,\~ Лебединського\~району,\~Сумської області,\~та було\~передано за\~Актом приймання\~ передачі\~від 29.03.2013\~року. На виконання умов договору на користь ПАТ «Племзавод\~«Михайлівка» було сплачено грошові кошти в сумі 7092 грн. Звернувшись до відповідача на виконання взятих ним зобовязань відповідно до умов договору, щодо отримання за його рахунок в державних органах та установах необхідних документів та довідок для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу майна, він всіляко ухиляється і до цього часу договір не укладено. Тому він просив визнати за ним право власності на придбане майно. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу вбачається що позивач придбав у відповідача нежитлову будівлю, загальною площею 61,7 м2 до складу якої входить: - коридор площею 3,6 м2; - зал площею 35,9 м2; - кабінет площею 8,3 м2; - підсобне площею 13,9 м2; які розміщені по вул. Трихліба, 26 «Б», в с. Михайлівка, Лебединського району, Сумської області,. Приймання-передачі майна відбулося 29.03.2013 року згідно акту. Позивач в своєму позові посилається на те, що при укладенні договору відповідач зобовязався отримати за свій рахунок в державних органах та установах необхідні документи та довідки для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу майна, але не виконав взятих на себе зобовязань, а тому його право власності до цього часу належним чином не оформлене. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON], права власності на спірне майно.

Outcome: approved