Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2007 вона одружилась з відповідачем. [INFO] від подружнього життя в них народилась донька [PERSON]. Згідно виконавчого листа від 26.12.2011 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON]. 31.01.2012 року шлюб між сторонами був розірваний, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. З моменту розлучення відповідач вихованням дитини та її утриманням не займається, не виконує свої батьківські обов'язки, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, дитина не знає його як батька, не має до нього родинних почуттів. Станом на 31.05.2016 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 38358, 23 грн. Враховуючи, що відповідач протягом 5 років жодного разу не поцікавився життям доньки, не відвідав її, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить слухати справ у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Прокурор в судове засідання не з'явився. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Представник Органу опіки та піклування Фастівської РДА в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить слухати справ у її відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого [INFO] відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області батьками [PERSON] записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.10.2007 (а.с.12). 31.12.2012 рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, доньку залишено проживати з [PERSON] (а.с.16). Відповідно до Висновку №06-21/1779 від 02.06.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської районної державної адміністрації про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.19). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №06-21/1779 від 02.06.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської райдержадміністрації про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Проте, 09.06.2015 державним виконавцем відділу ДВС Києво-Святошинського району вже відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-2099, виданого 26.12.2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] (а.с.15) Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved