Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що 30 липня 2015 року о 07.25 год. по автодорозі 0-221613 8км+600м (Скадовськ-Виноградове) [PERSON] керував транспортним засобом «RENO-KANGOO» д/н [NUMBER] з причепом ОВВА д/н [NUMBER] переконався, що водій транспортного засобу «ВАЗ-2107» д/н [NUMBER], який рухався попереду, по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч при здійсненні обгону сталось зіткнення. Працівники ДАІ за законом склали протокол на ймовірного порушника. Проводити будь-яке розслідування у них немає повноважень, щоб визначити винуватця без відповідного розслідування цієї ДТП неможливо. 09 жовтня 2015 року суддя Скадовського районного суду Херсонської області Ведмідська Н. І., розглянувши справу 663/2137/15-п провадження №3/663/921/15 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрила справу у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що таким чином вина [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді повністю доведена. Вартість відновлювального ремонту підтверджена звітом №11/15 від 03.11.2015 про оцінку автомобіля, яка здійснювалась ФОП [PERSON], і становить 13117, 90 грн. Витрати на експертні послуги склали 300 грн., що посвідчується квитанцією. [PERSON], як особа, яка управляє автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, яка доведена у Скадовському районному суді у справі 663/2137/15-п провадження №3/663/921/15 від 09 жовтня 2015 року. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 13117, 90 грн відшкодування матеріальної шкоди необхідної для ремонту автомобіля; стягнути з [PERSON] 300 грн., які витрачені на проведення експертизи; стягнути з [PERSON] моральну шкоду внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 487, 20 грн. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені в позові заявлені вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, надав письмові заперечення, у яких зазначив, що арифметичні підрахунки наведені в постанові суду, не можуть бути доказами, оскільки невідомо коли, ким та в який спосіб здійснені ці арифметичні розрахунки; чи мала особа, яка їх здійснила спеціальну кваліфікацію; за відсутності трасологічної експертизи дані розрахунки є неспроможними. Також звернув увагу, що ДТП відбулося 30.07.2015, а висновок № 11/15 про оцінку та визначення суми шкоди складено 04.11.2015, де протягом цього часу перебував автомобіль невідомо, так само як і пошкодження які були на авто станом на момент скоєння ДТП. Додані до позову фотографії ділянки дороги, де трапилось ДТП не містять відомостей, коли, ким та в який спосіб їх виготовили, відсутня привязка до місцевості. З доданого фото автомобіля Рено неможливо встановити тотожність автомобіля оскільки відсутні номери кузова та двигуна, а державний номер можна переміщувати. Також звернув увагу, що позивач звернувся із заявою про визначення суми шкоди лише 03.11.2015, при цьому, субєкт підприємницької діяльності [PERSON] не є експертом, але позивач вказує на проведення експертного дослідження. Крім того, у наданому висновку відсутнє посилання на номер кузова та двигуна автотранспортного засобу, що ставивить під сумнів, що проводилось дослідження автомобіля позивача. Також вказав на відсутність доказів його вини. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав письмові пояснення до позовної заяви, у яких, зокрема, посилаючись на постанову суду від 09.10.2015, яка набула чинності 19.10.2015 зазначив, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена. Справа відносно [PERSON] за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрита у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Надані [PERSON] заперечення проти позову вважає неправдивими та недостовірними. Позовні вимоги [PERSON] вважає законними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що 30.07.2015 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Рено д.н ВТ6528ВС, що належить [PERSON], яким керував [PERSON], та ВАЗ-2107 д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, було складено відносно [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно [PERSON], автомобіль Рено д.н. [NUMBER] отримав пошкодження: деформація переднього правого крила, передніх правих дверей, задніх правих дверей, заднє праве крило, розбите праве дзеркало заднього огляду; на причепі ОВВА д.н. [NUMBER] пошкоджено фарбове покриття правого крила; автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження: деформація переднього лівого крила, передніх та задніх лівих дверей, заднього лівого крила. За змістом ст.1187 ЦК України обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншими обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ст.1188 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст.1192, 1193 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідної для відновлення пошкодженої речі, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Судом враховується вина потерпілого та матеріальне становище фізичної особи, яка завдала шкоди. Субєктом підприємницької діяльності [PERSON] визначено суму шкоди від ДТП, про що складено висновок №11/15, відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено реєстраційний номер [NUMBER] становить 13 117,90 грн. За результатом розгляду справи №663/2137/15-п про адміністративне правопорушення Скадовським районним судом Херсонської області 09.10.2015 винесено постанову, відповідно до якої провадження у справі відносно [PERSON] за ознаками правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Матеріали про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП до суду не надходили, і відповідно не розглядалися. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, згідно ч.4 вказаної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин справи, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Суд сприяв позивачу у здійсненні прав, розяснював процесуальні наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Позивачем не надано суду доказів, що дії відповідача носили протиправний характер, внаслідок яких відбулася дорожньо-транспортна пригода. Закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не є підставою для притягнення до відповідальності за цією ж статтею [PERSON], оскільки у передбачений законом спосіб правомірність його дій не перевірялась. Вирішити за таких обставин, причинний звязок між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачу, а також встановити вину відповідача не можливо. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивачем не заявлено клопотання про проведення у справі судової експертизи (автотехнічної, трасологічної чи іншої), а суд позбавлений можливості призначити експертизу за власною ініціативою, зясувати у судовому засіданні чи відповідали вимогам Правил дорожнього руху дії учасників ДТП, чи можливо було уникнути зіткнення та дії кого з водіїв знаходяться у причинному звязку з настанням ДТП, в судовому засіданні не можливо. За таких обставин, заявлена позивачем вимога про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, яка відповідає вартості відновлювального ремонту, а також витрат на проведення експертизи є недоведеною та задоволенню не підлягає. Вимога про відшкодування моральної шкоди також не може бути задоволеною, з наступних підстав. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного звязку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обовязок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст.10, 60 ЦПК України. Отже, оскільки позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами наявність вини відповідача у завданні шкоди, заявлені ним вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволеними бути не можуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати залишаються за позивачем згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed