Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що їй на праві власності належить [ADDRESS]. У вказаній квартирі з її згоди проживали її син [PERSON] його дружина [PERSON] та їх малолітня дитина [PERSON] [INFO] . Оскільки сімейне життя у сина не склалось з відповідачкою [PERSON] З 20 жовтня 2012 року вона забрала свої речі а також речі доньки та виїхала з вказаної квартири до місця проживання її батьків ,а саме в будинок [ADDRESS]. В посилання на положення ст. ст.391, 405 ЦК України просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття відповідачки та її малолітньої дитини з реєстраційного обліку у вказаній квартирі та зобов'язати Управління Держаної міграційної служби України в Херсонській області зняти їх з реєстраційного обліку в [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилась про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ст. ст.74-76 ЦПК України . Представники позивача за довіреністю - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали вказаний позов і просила суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ньому. Відповідач та її представник , за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили суд відмовити в його задоволенні за не обґрунтованістю , зазначаючи про те що позивач перешкоджала відповідачці та дитині користуватись вказаною квартирою так як вигнала їх з квартири та замінила замки. Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору від Управління Держаної міграційної служби України в Херсонській області та [PERSON] до судового засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до положень ст. ст. 74-76 ЦПК України , про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши сторони ,свідків, дослідивши матеріали справи , суд встановив , що позивач на підставі договору купівлі - продажу від 28 липня 2001 року є власником кв. [ADDRESS], який зареєстровано Херсонським ДБТІ 30 липня 2001 року . Відповідно до довідки ПП «Жилсервіс» від 04 червня 2013 року в даній квартирі перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO], що також підтверджується посвідкою на постійне місце проживання в Україні громадянки Росії виданої на ім'я [PERSON] за [NUMBER] 13 квітня 2012 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області . Як слідує з акту складеного 04 червня 2013 року ПП «Жилсервіс» [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не проживають в даній квартирі з жовтня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням викладених норм слідує що , у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Оскільки позивач не заявляла позовних вимог які відповідно до положень ст. 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а суд відповідно до положень ст. 11 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням фізичної особи , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, суд вважає що позов заявлений позивач , з підстав на які вона посилається в його обґрунтування є не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed