Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вимоги якого були уточнені під час розгляду справи, до відповідача про зобов»язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та відповідачем були наявні договори банківського рахунку, зокрема поточного рахунку в іноземній валюті [NUMBER], на якому станом на 05.06.2014 року перебували валютні кошти, зокрема повернуті банком у зв»язку із завершенням строків валютних депозитів (сума депозитів та проценти) позивача в цьому ж банку. Він (позивач) попередньо по телефону та електронною поштою повідомив відповідача про намір зняти валютні кошти у відповідних обсягах 05.06.2014 року. Однак, у відповідь відповідачем попередньо усно було відмовлено. В зв»язку з цим, 05.06.2014 року він особисто звернувся до відповідача з заявою про розірвання всіх та будь-яких укладених договорів з банком щодо рахунків в іноземній валюті та видачу залишку коштів на руки особисто. Листом № 012-3-073 від 05.06.2014 року йому було відмовлено у видачі коштів в іноземній валюті і фактично у закритті рахунку із посиланням на Постанову Правління НБУ № 328 від 30.05.2014 року. За твердженням відповідача, вказаною Постановою банки зобов»язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 грн. на одного клієнта за офіційним курсом НБУ. Працівниками банку було запропоновано отримувати валютні кошти хоч щоденно, однак лише у вказаних межах. З огляду на значний обсяг коштів на рахунку, отримати їх в повному обсязі в розумний час, без значних додаткових зусиль і втрат, на його (позивача) думку не виявляється можливим, в зв»язку з чим він вважає, що цим істотно порушено його право на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, та інші відповідні права за чинним законодавством. Позивач вважає, що дії банку з невидачі негайно у відповідній валюті вкладу повної суми з банківського рахунку (тобто фактичне обмеження права клієнта банку на розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку) є протиправними. Так, позивач вважає, що посилання відповідача на Постанову Правління НБУ № 328 від 30.05.2014 року не може бути прийнято, оскільки вказана Постанова не набула чинності, так як не пройшла відповідну реєстрацію у Міністерстві юстиції України. Тому, вказана Постанова вважається такою, що не набрала чинності, не тягне за собою правових наслідків і не може бути підставою для регулювання відповідних правовідносин. Крім того, на думку позивача, зазначена Постанова не може бути обґрунтуванням відмови відповідача у виконанні ним свого зобов»язання, прямо передбаченого ст.1075 ЦК України, оскільки вона також: - не може бути визнана нормативно-правовим актом, виданим НБУ у межах його компетенції; - у разі її розуміння, як акту, який обмежує відповідне право, є такою, що суперечить актам вищої сили - нормам Конституції України щодо вільного розпорядження власністю, Цивільного Кодексу України щодо права особи на отримання готівкого залишку на поточному рахунку в іноземній валюті на першу вимогу в повному обсязі. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить зобов»язати ПАТ «ОТП Банк» вчинити дії з видачі йому готівкою одноразовою операцією через касу відповідно до Договору поточного рахунку в іноземній валюті [NUMBER] готівкові кошти, розмір яких станом на 13.08.2014 року складає 109303 євро 61 євроцентів та 126450 долари США 35 центів. Позивач також просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду. При цьому позивач вказує на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдані матеріальні збитки в розмірі приблизно 136000 грн. за період з 05.06.2014 року по 01.09.2014 року, тобто за 50 днів, які він просить стягнути з відповідача на його користь. Дану вимогу позивач обґрунтовує тим, що він змушений кожен день витрачати не менше двох годин робочого часу для візиту у відділення банку для зняття невеликої частини готівкових коштів у валюті. Вартість його робочого часу, з урахуванням роду його зайнятості, чітко регламентована і складає 2720 грн. за годину. На думку позивача, до цієї суми мають бути додані його додаткові витрати, в тому числі і транспортні для відвідування відповідача для зняття коштів та на допомогу третіх осіб у зв»язку із поновленням практичної реалізації порушеного права. Крім того, позивач вважає, що втратив вигоду, яку б міг отримати шляхом розміщення коштів в інших фінансових установах, в тому числі і на умовах, більш вигідних, ніж у відповідача. Позивач вказує і на те, що відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач зобов»язаний сплатити на його користь неустойку в сумі 113651 грн. 71 коп. Крім того, позивач зазначає, що відверте ігнорування відповідачем його звернень з вимогою виконати законні обов»язки та повернути майно - гроші, завдало йому (позивачу) також додаткових душевних страждань і обмежило фактичні можливості для обрання належного лікування за кордоном за його вибором, оскільки він проходив інтенсивне лікування і, з огляду на тривалу хворобу, отримав навесні 2014 року статус інваліда 2 групи. Фактичне позбавлення його відповідачем права на вільне розпорядження накопиченими коштами призвело, в тому числі, до відмови на даний час розгляду варіантів подальшого лікування та обстеження за кордоном, оскільки невідомо, чи буде змога забрати свої кошти у банку в розумні строки. Додаткових страждань йому завдає і необхідність розкриття в зв»язку з цим спором конфіденційної інформації про стан здоров»я. Моральні страждання, завдані неправомірною поведінкою відповідача, він оцінює у 50000 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Лобачевський А.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. При цьому пояснив, що в спірних правовідносинах з позивачем відповідач діяв на підставі та в спосіб, передбачений Постановою НБУ № 328, вимоги якої для відповідача, як фінансової установи, є обов»язковими, а за їх невиконання передбачена відповідальність, а тому відмова відповідача у видачі позивачу повної суми належних йому коштів з поточного рахунку не може вважатись неправомірною, оскільки для визнання дій неправомірними обов»язковим є встановлення вини, яка в даних спірних правовідносинах в діях відповідача (бездіяльність) відсутня. Представник відповідача вважає, що вищевказана Постанова не має ознак нормативно-правового акту, для якого згідно ч.3 ст.56 ЗУ «Про Національний банк України» є обов»язковою державна реєстрація в Міністерстві юстиції України. Вона є розпорядчим актом, адресованим обмеженій кількості осіб, має персоніфікований характер та видана на виконання Конституції України та нормативно-правових актів Національного банку України. Тому, на думку представника відповідача, дана Постанова стосується прав, свобод та інтересів визначеного переліку юридичних осіб - банків, та відповідно до чинного законодавства, набрання цією Постановою чинності не пов»язується із її державною реєстрацією в Міністерстві юстиції України. Що стосується позовної вимоги позивача про зобов»язання ПАТ «ОТП Банк» вчинити дії з видачі йому (позивачу) готівкою одноразовою операцією через касу відповідно до Договору поточного рахунку в іноземній валюті [NUMBER] готівкові кошти, розмір яких станом на 13.08.2014 року складає 109303 євро 61 євроцентів та 126450 долари США 35 центів, то представник відповідача зауважив на те, що позивач через уповноважену особу кожен день частково отримує кошти в межах до 15000 грн. на добу, тому задоволення даної позовної вимоги в частині видачі позивачу фіксованої суми грошових коштів унеможливить банк видати позивачу таку суму, оскільки вона постійно зменшується. Крім того, на думку представника відповідача, вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки суперечить вищевказаній Постанові НБУ. Представник відповідача також заперечував проти вимог позивача про відшкодування збитків в сумі 136000 грн., вказуючи на те, що позивач особисто до відділення банку не з»являється, а грошові кошти отримує через уповноважену особу. Крім того, позивачем не надано доказів того, що погодинна вартість його робочого часу складає саме 2720 грн. Представник відповідача послався і на те, що в спірних правовідносинах мова йде про видачу готівкових коштів в іноземній валюті через касу, а не про своєчасність їх зарахування на рахунок клієнта, їх безпідставного списання з рахунку клієнта або порушення відповідачем розпорядження клієнта про перерахування коштів, а тому відсутні підстави для застосування ст.1073 ЦК України. Представник відповідача вважає, що сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовними припущеннями про можливість недоотримання ним доходу в сумі 136000 грн., яке не підтверджено жодними доказами, а також, що позивачем не доведено наявності причинного зв»язку між діями відповідача та збитками позивача. Заперечував представник відповідача і проти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., вказуючи на те, що розрахунок цієї шкоди позивачем не обґрунтований. Крім того, позивачем не доведено протиправності дій відповідача та його вину в заподіянні шкоди, а жодних доказів наявності у нього душевних страждань, пов»язаних з відмовою відповідача видати кошти з його поточного рахунку та наявності причинного зв»язку між такою відмовою та станом його здоров»я, яке потрібно відновити, позивачем не надано. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу необхідно відновлювати здоров»я та психічний стан шляхом проходження медичних процедур та про те, що стан здоров»я позивача погіршився в порівнянні із попереднім його станом і погіршився безпосередньо після зазначених у позовній заяві подій та як наслідок цих подій. Крім того, як зауважив представник відповідача, чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає можливості стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги про стягнення неустойки в сумі 113651 грн. 71 коп. представник відповідача також не визнав, вказуючи на те, що положення ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», на які в обґрунтування цієї вимоги посилається позивач, виниклих між сторонами відносин не регулюють, а тому вважав ці вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 05.03.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір № 012/000214/14, за умовами якого банк приймає від клієнта для розміщення на вкладному (депозитному) рахунку грошові кошти в національній або іноземній валюті на строк з нарахуванням процентів по вкладу, а саме приймає вклад клієнта безготівково - шляхом списання (договірне списання) з поточного рахунку клієнта, відкритого в банку [NUMBER] в сумі 108110,91 в євро та зараховує на вкладний рахунок, відкритий у банку, [NUMBER]. При цьому, дата внесення суми вкладу 05.03.2014 року, дата повернення суми вкладу 04.06.2014 року з розрахунком доходу 4,25 % річних (а.с.18-19). Крім того, 20.03.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір № 012/000309/14, за умовами якого банк приймає від клієнта для розміщення на вкладному (депозитному) рахунку грошові кошти в національній або іноземній валюті на строк з нарахуванням процентів по вкладу, а саме приймає вклад клієнта безготівково - шляхом списання (договірне списання) з поточного рахунку клієнта, відкритого в банку [NUMBER] в сумі 113856, 06 в доларах США та зараховує на вкладний рахунок, відкритий у банку, [NUMBER]. При цьому, дата внесення суми вкладу 20.03.2014 року, дата повернення суми вкладу 05.06.2014 року з розрахунком доходу 3,75 % річних (а.с.20-21). Як пояснили в судовому засіданні, і це підтверджується наявними матеріалами, після закінчення строку дії вказаних договорів, вищевказані кошти були зараховані на рахунок позивача [NUMBER] у ПАТ «ОТП «Банк» (а.с.58-59, 93). 05.06.2014 року позивач звернувся до ПАТ «ОТП Банк» з заявою про розірвання договорів банківського вкладу і закриття банківського рахунку (рахунків) в іноземній валюті, в якій повідомив про розірвання наявних договорів та просив про видачу йому на руки особисто в повному обсязі 05.06.2014 року залишків коштів, які знаходились на рахунках в момент їх закриття, а також видати довідку про закриття рахунку (рахунків) (а.с.16). Листом від 05.06.2014 року № 012-3-073 відповідач повідомив позивача, що відповідно до Постанови № 328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 року уповноважені банки зобов»язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належать клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Крім того, в листі зазначено, що банк здійснює свою діяльність з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому надає позивачу можливість отримати валютні кошти з його поточного/депозитного рахунку готівкою за офіційним курсом НБУ у еквіваленті до 15 тис. грн. (в межах однієї доби), або ж 150000 у гривні (в межах однієї доби), шляхом продажу іноземної валюти на міжбанку зі стандартними комісіями банку та подальшим зарахуванням отриманої національної валюти від продажу іноземної валюти на його поточний рахунок (а.с.17). Як вбачається з виписки з банківського рахунку, станом на 12.08.2014 року відповідно до Договору поточного рахунку в іноземній валюті на рахунку [NUMBER] знаходяться належні позивачу готівкові кошти у розмірі 109303 євро 61 євроцентів та готівкові кошти у розмірі 128755 долари США 35 центів (а.с.93). Згідно уточнених позовних вимог, станом на 13.08.2014 року розмір коштів позивача на вказаному рахунку становить 109303 євро 61 євроцентів та 126450 долари США 35 центів. Позивач вважає, що дії банку з невидачі негайно у відповідній валюті вкладу повної суми з банківського рахунку (тобто фактичне обмеження права клієнта банку на розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку) є протиправними, в зв»язку з чим просить задовольнити його вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача заперечував, вказуючи на те, що дії банку вчинені відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів. Суд вважає вимоги позивача про зобов»язання відповідача вчинити певні дії обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Пункт 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 передбачає, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором . Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Пункт 1.2. вищевказаного Положення від 03.12.2003 р. № 516 передбачає, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516). Як встановлено судом, договори між позивачем та відповідачем укладені на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Тобто, внесений позивачем вклад підлягає поверненню по закінченню строку дії договорів. Вимога про повернення коштів позивачем була направлена до відповідачу, однак останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. Згідно з ч.1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - в євро та в доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у євро та в доларах США. Що стосується посилань відповідача у листі про відмову повернення вкладу на Постанову Правління НБУ № 328 від 30.05.2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», то суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне. Так, 30.05.2014 року Національний банк України прийняв Постанову № 328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій». В преамбулі Постанови № 328 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 року Національний банк України послався на те, що діє,

Outcome: partial