Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 29.01.1971 року по 13.07.2011 року та з 01.04.2010 року по 02.11.2011 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем працюючи за професією токаря. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 12 від 03.11.2011 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ ст. токсико-пилової етіології у фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст., захворювання професійне основний діагноз. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН ІІ А ст. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з помірно вираженим больовим синдромом. Деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Міопія слабкого ступеню правого ока. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки супутній діагноз. Відповідно до довідки виданої спеціалізованою МСЕК м.Суми від 20.04.2016 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу він страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь 65000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, в його задоволенні просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 29.01.1971 року по 13.07.2011 року та з 01.04.2010 року по 02.11.2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем працюючи за професією токаря (а.с.5-7). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 12 від 03.11.2011 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ ст. токсико-пилової етіології у фазі загострення. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст., захворювання професійне основний діагноз. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН ІІ А ст. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з помірно вираженим больовим синдромом. Деформуючий остеоартроз ліктьових і променево-запясткових суглобів. Міопія слабкого ступеню правого ока. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки супутній діагноз (а.с.8). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м.Суми від 20.04.2016 року ступінь втрати працездатності позивача склала 65% , встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.9). Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних та моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обовязок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоровя через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін в його житті та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial