Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки № [NUMBER] , площею 598 кв.м., цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: [ADDRESS] ) і право на отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 598 кв.м., цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: [ADDRESS] ), приватизацію якої розпочала [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] була членом Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «Дружба», мала земельну ділянку для ведення садівництва. На підставі рішення № 38 від 10.02.2010 Виконавчого комітету Полтавської міської ради земельні ділянки передано у власність членам кооперативу Садівниче товариство «Дружба», [ADDRESS] (ділянка № 1 ), пров . Струмковий, 20 (ділянка № 2 ), вул . Староруслянська, 24 (ділянка № 3 ). Згідно даного рішення [PERSON] , як член Садівничого товариства «Дружба» одержала для ведення садівництва земельну ділянку № [NUMBER] кв.м. , по [ADDRESS] . На реалізацію рішення, було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку Обслуговуючого кооперативу Садівничого товариства «Дружба» м. Полтава, с. Вороніна та виготовлено на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. Державний акт вона не отримала. [INFO] [PERSON] померла. На випадок своєї смерті вона посвідчила заповіт відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належало і на що вона має право заповіла - [PERSON] , [INFO] (а.с. 65-68). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника відповідача. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Від завідувача Другої лубенської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення № 38 від 10.02.2010 року виконавчого комітету Полтавської міської ради передано земельні ділянки у власність членам кооперативу «Садівничого товариства «Дружба», [ADDRESS] (ділянка № 1) , [ADDRESS] (ділянка № 2 ), [ADDRESS] (ділянка № 3) (а.с. 4). Згідно даного рішення [PERSON] , як член «Садівничого товариства «Дружба», одержала для ведення садівництва земельну ділянку [NUMBER], площею 598 кв.м. , по [ADDRESS] (а.с. 6). Судом також встановлено, що Міськрайонним управлінням у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління держгеокадастру у Полтавській області виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку Обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Дружба» м.Полтава, с. Вороніна та виготовлено на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, але державний акт вона не отримала, що підтверджується довідкою із від 28.10.2019 року (а.с. 7). За життя [PERSON] складено заповіт, згідно якого вона заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом має право [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла. Таким чином, [PERSON] за свого життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, переданої їй на підставі рішення № 38 від 10.02.2010 року виконавчого комітету Полтавської міської ради, проте померла не завершивши її та не отримавши правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку. [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , постановою державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. від 03.03.2020 року вих. № 280 відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку номер 21 площею 598 кв.м. в обслуговуючому кооперативі Садівничого товариства «Дружба», що .знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів на земельну ділянку (а.с. 9). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації та у зв`язку зі смертю не встигла отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати своє право власності на землю, у зв`язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, що належала спадкодавцю за життя. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з приписами п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Абзацом 2 п. 1 розділу X «Перехідних положень» Земельного Кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта (свідоцтва) про право власності на землю на ім`я спадкоємця. (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі, якщо спадкодавець не набув право власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи, що спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте за життя не встиг його зареєструвати, то до спадкоємців переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на ім`я спадкоємців. За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61- 26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при винесенні постанові від 21.03.2018 по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, дійшов висновків що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, але у зв`язку зі смертю не закінчила її та відповідно не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на зазначену земельну ділянку. Також судом враховано, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] , тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved