Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 01 листопада 2006 року уклали кредитний договір без номеру. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до умов кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 31 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 13607,33 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4640,71 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 1104,66 грн., заборгованості за пенею у сумі 6975,90 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі 636,06 грн., яку Банк просить стягнути з відповідача на свою користь, а також 1600,00 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі наявної у матеріалах справи довіреності, у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення в порядку ст.224 ч.1 ЦПК України. Відповідач [PERSON], місце реєстрації якої с.Воскресенка Пологівського району Запорізької області, вул.Зелена, буд.41, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, будучи повідомленою про розгляд справи в суді належним чином відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України (а.с. 58,59), у судове засідання не зявилася, але 15 березня 2017 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково. Не визнала позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксованої частини та процентної складової), оскільки одночасне нарахування штрафу та пені чинним законодавством не передбачено та призводить до подвійної відповідальності боржника. У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог із наступних підстав. Так, із заяви, складеної і підписаної [PERSON] особисто, судом встановлено, що [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між нею та Банком кредитний договір. [PERSON] в заяві зобовязалась про всі зміни повідомляти Банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення та надала згоду на інформування про стан її платіжної картки за допомогою e-mail або SMS. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку. Згідно із п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів у році. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується на день нарахування процентів по кредиту. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07 листопада 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судом встановлено, що у звязку з порушенням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 31 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 13607,33 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4640,71 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 1104,66 грн., заборгованості за пенею у сумі 6975,90 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) у сумі 636,06 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязань. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Зі ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 4640,71 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 1104,66 грн., заборгованості за пенею у сумі 6975,90 грн., є такими, що підлягають задоволенню. При цьому судом також враховано, що у вказаній частині позовні вимоги визнала у своїй заяві і відповідачка. Однак, вимоги позивача про стягнення одночасно із відповідача пені та штрафів, як це передбачено п. п. 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі, зважаючи на таке. Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошових зобовязань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той же час, у п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Враховуючи однаковість підстав нарахування пені та штрафів, а також те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 636,06 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1495,81 грн. (1600,00 грн. * 12721,27 грн. / 13607,33 грн.).

Outcome: approved