Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року. Від шлюбу народилася дитина син [PERSON]. [INFO] Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2015 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач почала перешкоджати йому у спілкуванні з сином, створювала конфліктні ситуації, вимагала придбати їй окреме житло, матеріальні цінності, тощо, зазначаючи це як умову надання можливості зустрічатися та особисто спілкуватися з дитиною. 15.01.2016 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 53. Зазначеним договором було визначено способи його участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Протягом січня-лютого 2016 року договір виконувався сторонами належним чином. Проте, 20.03.2016 року приблизно о 21.00 в приміщенні Рівненського обласного музично-драматичного театру стався конфлікт між відповідачкою [PERSON] з одного боку та ним (позивачем), коли він відвідував театр разом зі своєю подругою [PERSON] При цього відповідач вчинила щодо [PERSON] протиправні дії, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Після цієї події відповідач позбавила його права брати участь у вихованні сина у встановлений договором спосіб та без її присутності, не відпускала дитину до нього додому, не відповідала на дзвінки, не давала можливості спілкуватися з дитиною діду та бабі. П. 2.2 Договору встановлено, що батько має право розірвати даний договір в односторонньому порядку шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов пунктів 1.2-1.6 розділу 1 договору. В такому випадку визначення розміру витрат на утримання дитини та вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини буде вирішуватися в судовому порядку з урахуванням інтересів дитини. Він направив відповідачці повідомлення про те, що він в односторонньому порядку розриває договір від 15.01.2016 року, яке відповідач отримала. Просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO], шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкод в особистому спілкуванні з дитиною та визначити наступний порядок у вихованні сина та спілкуванні: батьком має право не менше ніж двічі на місяць проводити з дитиною вихідні дні (суботу та неділю) за місцем свого проживання, з дідом, бабою, з іншими членами сімї та родичами, з правом відвідувань місць загального відпочинку і м. Луцьку та м. Рівному, без присутності матері дитини, а саме: батько проводить вихідні дні з дитиною кожну першу та третю неділю місяця; при цьому батько самостійно забирає дитину з помешкання матері у пятницю ввечері не пізніше 21.00 та зобовязується повернути дитину в неділю в помешкання матері не раніше 19.00, але не пізніше 21.00; мати зобовязана надати дитині всі необхідні для проведення вихідних днів речі (одяг, іграшки, підручники, тощо);батько має право на три додаткові дні кожного місяця для особистого побачення з дитиною, але обовязково з врахуванням інтересів дитини та без відриву її від навчального процесу , спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру. При цьому він завчасно за день до настання відповідного додаткового дня повідомляє матір про відповідний намір; батько має право особисто, без присутності матері, перебувати з дитиною не менш ніж 30 днів поспіль будь-якого літнього місяця календарного року щорічно з правом виїзду за межі місця проживання дитини до санаторно-курортних зон України з попереднім повідомленням про це матір дитини не менш ніж за місяць; батько має право особисто, без присутності матері, щорічно перебувати з дитиною протягом семи днів в період 01 по 15 січня з попереднім повідомленням про це матір дитини не менше ніж за місяць; батько має право на спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; зобовязати відповідачку [PERSON] в разі настання зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування сина, повідомити його про це на наступний день з дня настання таких обставин. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, представник позивача суду пояснив, що попередньо до органів опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо участі у вихованні дитини позивач не звертався, вважає, що це не потрібно, оскільки він має право на безпосередньо звернутися до суду з таким позовом. Конкретні дати та випадки порушення відповідною умов договору він вказати не може. Доказом того, що відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні є безпосередньо поданий позивачем позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з сином та участі у його вихованні вона позивачу не створювала. 15.01.2016 року нею та позивачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні. Даний договір виконувався належним чином. Дійсно, 20.03.2016 року між нею з одного боку та позивачем ї його співмешканкою [PERSON] з іншого боку, стався конфлікт, оскільки вона (відповідач) висловлювала своє незадоволення з того приводу, що позивач залучає [PERSON]В, до виховання дитини, що прямо було заборонено умовами договору. Проте, у звязку з цим вона від виконання договору не відмовлялася. Позивач сам не бажає приймати належним чином участі у вихованні дитини, вважає, що вони з дитиною мають підлаштовуватися виключно під зручний йому час. Вважає, що позивач безпідставно в односторонньому порядку розірвав договір від 15.01.2016 року, оскільки передбачених для цього підстав не було. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивачем та його представником не надано доказів того, що відповідач створює позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того, позивач попередньо не звертався з цього питання до органів опіки та піклування у звязку з чим відповідне рішення вказаного органу з цього питання відсутнє. З позову [PERSON] вбачається, що обсяг участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який позивач просить йому визначити, є значно більшим, ніж той, що був визначений договором. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає позов таким, що до задоволення не підлягає. Позивач [PERSON] до Служби у справах дітей Луцької міської ради з приводу визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею не звертався. Напружені стосунки між батьками не свідчать про наявність перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, прийняти по справі рішення в інтересах дитини. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 22.09.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.09.2015 року було розірвано (а.с. 7). Від шлюбу строни мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом також встановлено, що на час розгляду справи строни проживабть окремо і перебувають в неприязних стосунках. Як слідує зі ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. 15.01.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON]було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 53 (а.с. 9-10) Зазначеним вище договором, зокрема п.п. 1-2-1.6, було визначено способи участі батька дитини позивача [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Умовами даного договору було встановлено право батька в односторонньому порядку розірвати договір шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов п.п. 1.2-1.6 розділу 1 Договору. 18.04.2016 року позивач направив на адресу відповідачки [PERSON] повідомлення про розірвання Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що після укладення договору про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідач [PERSON] умови договору не виконує, чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], не дає можливості бачитися з дитиною, на телефонні дзвінки, з приводу можливості побачитися з дитиною, не відповідає та вчиняє інші різноманітні дії щоб виключити можливість спілкуватися з дитиною, а тому вважає, що такі перешкоди повинні бути усунуті в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із\~ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Частинами 2 та 3\~ст. 157 СК України\~передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України\~передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтями\~10,\~60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Показання [PERSON], допитаного в судовому засідання у якості свідка, суд до уваги не приймає, оскільки він є позивачем у даній справі і є зацікавленим у результаті розгляду справи. Суд також не приймає до уваги показання свідка [PERSON], оскільки як пояснила свідок в судовому засіданні, безпосередньо присутньої при вчиненні відповідачкою перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною вона не була, про ці обставини їй відомо зі слів сина позивача [PERSON] Всупереч вимогам наведених вище норм процесуального права позивачем [PERSON] не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами ті обставини, що відповідачкою, до моменту звернення його із зазначеним позовом до суду, чинилися перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, а також те, що нею не виконувався договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 року. Крім того, судом не встановлено факту ухилення відповідача [PERSON], що проживає разом із дитиною, від виконання рішення органів опіки та піклування щодо способу участі\~позивача у вихованні сина та спілкування з ним, оскільки таке рішення відповідними органами Луцької міської ради або Рівненського міськвиконкому не приймалося. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у звязку з його недоведеністю. На підставі ст.ст. 141, 157, 159 СК України,

Outcome: dismissed