Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розділ майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS], автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Сімейні відносини не склались, позивач втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, що призвело до припинення в січні 2013 року між ними шлюбних стосунків. Тому позивач просить розірвати між нею та [PERSON] шлюб. За цей час сторони так і не змогли вирішити питання щодо розподілу майна, набутого подружжям за час шлюбу. На підставі цього позивач звернувся до суду з позовом, та просить розподілити спільно набуте майно. Визнати за позивачем, право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн.Інше майно виділити відповідачу на загальну суму 140 750 грн., стягнути з відповідача компенсацію в різниці вартості майна. В судовому засіданні позивач підтвердила свій позов, наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Суду пояснила, що 02 липня 2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу вони придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS], в якій за час спільного проживання за спільні кошти було зроблено ремонт, автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно в тому числі: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Сімейні відносини між ними не склались, позивач втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, що призвело до припинення в січні 2013 року між ними шлюбних стосунків. За цей час сторони так і не змогли вирішити питання щодо розподілу майна, набутого ними за час шлюбу, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом, та просить розірвати шлюб між ними, та розподілити спільно набуте майно. Визнати за нею, право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн. Інше майно виділити відповідачу на загальну суму 140 750 грн., стягнути з відповідача компенсацію в різниці вартості майна. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] з позовом не згоден, суду пояснив, що дійсно під час перебування у шлюбі з позивачем, ними було придбано майно, серед якого квартира, за адресою [ADDRESS], а також автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно в тому числі: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Однак він не визнає, що деяке майно є спільною власністю подружжя, хоча і придбано під час шлюбу з тих підстав, що вважає це майно особистою власністю, оскільки квартира ними була придбана на гроші, які він отримав після продажу квартири, що належала йому й ще до шлюбу, щоб придбати автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску він зайняв кошти у батьків, та до сіх пір всі гроші не повернуті, крім цього автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, ним придбаний після продажу в 2007 році автомобілю «ВАЗ», який також належав йому, отриманні гроші від продажу автомобіля він вніс до банку, як перший внесок, а потім протягом 2,5 років виплатив весь кредит, тому автомобілі також вважає не повинні визнаватися спільно придбаним майном. Крім цього золота монета 999 проби антикварна «червонець», та золота монета 999 проби антикварна « 5 карбованців» є також його особистою власністю, оскільки є дарунком його дружини йому на день народження. Це майно він просить суд виключити зі списку спільно придбаного. На розділі іншого майна не заперечує, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, підтримала доводи відповідача. Згідно копії свідоцтва про одруження, 02 липня 2004 року, сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 330. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO] Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення, суд вважає недоцільним. При цьому суд також приймає до уваги, що між сторонами є спір відносно спільного майна. Так в судовому засіданні встановлено, що сторонами під час шлюбу було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS], автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, квартира [ADDRESS], автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а також інше майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн., придбані за час шлюбу сторін, є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. У даному випадку, за відсутності домовленості між сторонами і шлюбного договору щодо визначення часток в спільному майні, у суду є всі підстави вважати спірне майно об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка на яке є рівними. Прийняти до уваги ствердження відповідача в частині його заперечень, що квартира, та автомобілі були придбані за його особисті кошти та є його особистою власністю, суд не може, з наступних підстав. Згідно договору купівлі продажу від 05 травня 2005 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. ) Згідно договору купівлі продажу від 28 квітня 2005 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору купівлі продажу від 07 листопада 2001 р. (а.с. ) Ці докази дійсно підтверджують той факт, що спірна квартира була придбана сторонами після продажу відповідачем квартири, що належала йому на праві власності до шлюбу, однак суд також враховує той факт, що за час спільного проживання сторін в спірній квартирі, що не заперечується сторонами та підтверджується поясненнями свідків, сторони зробили капітальний ремонт, що значно покращало стан квартири, а тому її вартість на сьогоднішній час значно перевищує ціну, за яку вона була придбана, крім цього суд враховуючі також і інтереси малолітньої доньки сторін, яка залишилася проживати з позивачем, іншого житла позивач не має, вважає, що спірну квартиру необхідно розділити між сторонами в рівних частках, визнавши за кожним по ? частині. Що стосується заперечень відповідача, щодо придбання автомобіля «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, суд виходить з того, що спірні автомобілі були придбані під час перебування сторін у шлюбі, так автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску був придбаний 25 липня 2007 року, згідно кредитного договору № 35ДС/00157/К07/2007-А укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (а.с. ), при укладанні даного договору відповідач є «поручителем», що дає суду підстави вважати, що при укладанні договору сторони діяли спільно, як подружжя, тобто несли спільну відповідальність за виконання кредитного зобов'язання, тому спірний автомобіль, є спільною власністю подружжя. Що стосується автомобіля «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, який як стверджує відповідач, він придбав за кошти, які йому зайняли батьки, суд виходить с того, що автомобіль був придбаний під час шлюбу, доказів, які б підтверджували ствердження відповідача, суду не надані, при цьому суд критично відноситься до наданої суду розписки відповідача написаної ним на ім'я батька, про надання йому у борг коштів в розмірі 120 000 грн., та пояснень свідків з боку відповідача, [PERSON], [PERSON], які є його родичами, оскільки вони направлені на захист відповідача, та спростовуються поясненнями не заінтересованих в результаті розгляду справи, осіб - загальних знайомих сторін, та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи. Так свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають сторін багато років, що в їх сім'ї постійно працювала позивачка, відповідач в свою чергу часто змінював роботу, не працював, сім'ю не забезпечував, що ї було основною причиною розпаду їх сім'ї. При придбанні спірної квартири саме позивач займала кошти, та вносила завдаток, також позивач сплачувала кредит за автомобіль, оскільки на той час відповідач взагалі не працював, шукав роботу. Крім цього, оскільки самостійного доходу відповідач не мав, позивач була змушена також сплачувати аліменти на утримання дитини відповідача від першого шлюбу. Крім цього, відповідно ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, зокрема в частині ствердження про значний розмір заробітної плати, оскільки згідно трудової книжки вбачається, що постійного міста роботи відповідач не мав, постійно змінював місто роботи, так з серпня 2006 року по грудень 2008 року ніде не працював, з 11 лютого 2011 року по 07 листопада 2011 року перебував на обліку в Донецькому міському центрі зайнятості, та отримував допомогу по безробіттю, з 07 листопада 2011 року по 05 грудня 2012 року не працював взагалі.(а.с. ) В свою чергу позивач надала суду переконливі докази, у вигляді довідки, звіту, декларації, того факту, що вона з 27 грудня 2001 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька, в якості фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, та має постійний, стабільний дохід. (а.с. ) Отже, суд, оцінивши зібрані докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON]., розподілити спільно набуте майно подружжя, та визнати за позивачем: право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а також на майно: штори на загальну суму 3 000 грн., спальний гарнітур вартістю 3 000 грн., дитячий гарнітур меблевий вартістю 2 000 грн., спальний гарнітур 2 вартістю 3 000 грн., стіл вартістю 1 000 грн., стільці(4шт.) на суму 500 грн., морозильна камера вартістю 2 000 грн., фотоапарат вартістю 4 800 грн., телевізор «Соні» вартістю 1 000 грн., автомобіль «HYUNDAI Getz» 2007 р. випуску, вартістю 50 000 грн., а всього майна на суму 70 300 грн., визнати за відповідачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а також на майно: перфоратор електричний на загальну суму 500 грн., шуруповерт вартістю 350 грн., лобзик електричний вартістю 500 грн., металошукач вартістю 4 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну «червонець» вартістю 6 000 грн., золоту монету 999 проби антикварну « 5 карбованців» вартістю 2 900 грн., холодильник «Арістон» вартістю 2 000 грн., пральну машинку «Арістон» вартістю 500 грн., автомобіль «Mercedes-Benz Vito» 2006 р. випуску, вартістю 124 000 грн., а всього майна на суму 140 750 грн., стягнувши з відповідача на користь [PERSON] різницю вартості майна в сумі 35 180 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивач сплатила судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп., в той час як сума витрат повинна була складати 3 654 грн., таким чином з відповідача необхідно стягнути в доход держави пропорційно задоволеному позову судовий збір в сумі 1 827 грн., а враховуючі сплачений судовий збір при звернені до суду позивачем, з позивача необхідно стягнути 1 597 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial