Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом із наступних підстав : В кінці липня 2014 року, позивачу стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. Арешт на належну йому квартиру, згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було накладено відповідно до повідомлення ВАТ «Маріупольгаз» від 19.11.2002 року. Квартира, на яку було накладено арешт належить позивачу та членам його родини: [PERSON] ,[PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності,як свідчить свідоцтво про право власності на житло від 16.03.1993 року. В серпні 2014 року, він звернувся до управління по експлуатації газового господарства з заявою про видачу довідки по заборгованості за надані послуги по газопостачанню. Згідно довідки,станом на 04.08.2014 року,заборгованість по газопостачанню відсутня,так як він добровільно сплатив заборгованість у сумі 1800 гривень,що підтверджується квитанцією від 04.08.2014 року. В цій же довідки вказано,що ПАТ «Маріупольгаз» не заперечує проти зняття арешту з квартири. На даний час постало питання про продаж належної йому квартири [ADDRESS],але у зв*язку з тим ,що на квартиру накладений арешт,він цього зробити не зміг. Відповідно положень ст. 317. Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В ст. 319 Цивільного кодексу України, вказано,що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.І ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, накладення арешту обмежує його законні права, як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, купівлі-продажу,тощо належної йому квартири. Таким чином,він вимушений звернутися до суду,та просить суд : з няти арешт з квартири [ADDRESS], накладений згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,відповідно до повідомлення ВАТ «Маріупольгаз» від 19.11.2002 року. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності. Справу вирішено розглянути за відсутності позивача. У судовому засіданні представник відповідача, за дорученням, [PERSON] позовні вимоги не визнала, та просить суд відмовити в позові, пояснивши суду, що відповідач є правонаступником ВАТ «Маріупольгаз». Повідомлення,на підставі якого було накладено арешт не збереглося, тому вони не можуть пояснити у зв*язку з чим було накладено арешт. Але саме на підставі повідомлення ВАТ «Маріупольгаз» накладено арешт на квартиру позивача. На даний час заборгованості у позивача перед відповідачем не має. Відповідач не є органом, який накладає арешт та знімає його, тому він не може бути відповідачем. У судовому засіданні були досліджені :свідоцтво про право власності на житло/а.с. 7/, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно/а.с.8-9/, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень/а.с. 10/, технічний праспорт/а.с. 11-13/, домова книга/а.с. 14-16/,довідка ПАТ «Маріупольгаз» про відсутність заборгованості по абонентній платі /а.с. 17/, квітанція про сплату заборгованості /а.с. 18/. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням у сукупності доказів, які дослідженні у судовому засіданні , приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки дійсно відповідачем було накладено арешт на нерухоме майно, яке належало боржнику у зв*язку з заборгованістю , на даний час заборгованості у позивача не має та відповідач у довідці, виданій позивачу, не заперечує проти зняття арешту з майна.

Outcome: approved