overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.09.1992 він зареєстрував шлюб із відповідачем, від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останнім часом спільне життя склалося не найкращим чином, він зрадив відповідачці та все це вплинуло на шлюбні стосунки і призвело до відчуження та втрати почуття лобові і взаємної згоди. З березня 2018 року сторони припинили спільне проживання, не мають спільний бюджет, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначає, що відповідач до органів РАЦС для розірвання шлюбу не з'являється, а тому він вимушений звернутися до суду. Посилаючись у позові на те, що подальший шлюб носить лише умовний характер, сім'я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 05.09.1992 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.7). Дітей від шлюбу подружжя не має. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд з'ясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (подружня зрада, відчуження та втрата почуття лобові і взаємної згоди), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 06.07.2013 між сторонами в даній справі було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в останній час сторони не можуть проживати, як сім'я, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги, наразі вони мають різні погляди на життя, різні характери. Посилаючись у позові на те, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримав та просив його задовольнити; відповідач позов визнала та просила його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 06.07.2013 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги; різні погляди на життя та різні характери), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, а також те, що подружжю надавався строк для примирення подружжя та налагодження відносин (ухвалою суду від 19.04.2018), втім, налагодження подружніх стосунків та примирення подружжя не відбулося, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 07.06.2014 він взяв шлюб із відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину доньку Єву, [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Посилаючись у позові на те, що фактично сімя припинила своє існування, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 07.06.2014 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.4). Подружжя має малолітню дитину - доньку Єву, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (зникнення взаєморозуміння і взаємоповаги, часті сварки), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 08.08.2008 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; як зазначається позивачем при зверненні до суду, їхнє спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки внаслідок того, що вони різні люди, це призводило до сварок на побутовому рівні. Посилаючись у позові на те, що з травня 2019 року сторони припинили спільне проживання, спільний бюджет не мають та спільне господарство не ведуть, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Як встановлено судом, 08.08.2008 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5), про що свідчить свідоцтво про народження, копі якого наявна в матеріалах справи. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з травня 2019 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 10.09.2011 він взяв шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] ; як зазначається позивачем при зверненні до суду у сторін немає відчуття любові та взаємного розуміння. Посилаючись у позові на те, що на початку лютого 2019 року шлюбні відносини сторін фактично припинилися, вони перестали вести спільне господарство та не проживають разом, сім`я остаточно розпалася та її відновлення не можливе, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Як встановлено судом, 10.09.2011 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6-7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.16,17), про що свідчать свідоцтва про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата відчуття любові та взаємного розуміння), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з лютого 2019, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11.07.2008 він уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу подружжя дітей не має; після реєстрації шлюбу сторони проживали в орендованій квартирі, через півроку вони переселилися жити до квартири позивача, проте, відповідач покинула його і пішла жити до своїх батьків, причини свого уходу вона ніяк не пояснювала. Всі спроби позивача повернути дружину і зберегти родину виявились даремними. Посилаючись у позові на те, що спільне життя сторін і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та інтересам його родини, шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені у вересні 2010 року та кілька місяців тому позивач довідався, що відповідач проживає разом з іншим чоловіком, примирення не можливе, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, 11.07.2008 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво (а.с. 5), що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу подружжя дітей не має. Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, шлюбні відносини припинені з вересня 2010 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотала про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11.12.2009 він уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя з відповідачем постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Посилаючись у позові на те, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю, на даний час ведення спільного господарства, сумісне проживання припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 11.12.2009 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом з позивачем. Подружжя не веде спільне господарство, спільно не проживає. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд зясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (протилежні погляди на шлюб та сімю), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про відсутність вільної згоди жінки і чоловіка на шлюб, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, у звязку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13.03.2018 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ; як зазначається позивачем при зверненні до суду, одруження виявилося невдалим, останні роки постійно виникають сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Посилаючись у позові на те, що сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та просила його задовольнити. Як встановлено судом, 13.03.2018 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.3). До реєстрації шлюбу сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4), про що свідчить свідоцтво про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про визнання позову та не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотала про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved