Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що він прописаний за адресою: [ADDRESS] з 1994 року на підставі Ордеру на жиле приміщення № 976 від 15 січня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. У 2010 році КВЖРЕП Жовтневого району звернулося до суду з позовом про виселення його із квартири 2-в, на яку ордер на вселення не надавався. У процесі розгляду вказаної справи з'ясувалося, що квартира, у якій проживає позивач у технічному паспорті зазначена під номером [ADDRESS], а квартира під номером [ADDRESS] приватизована іншими особами та декілька разів відчужена. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року в задоволенні вказаного позову відмовлено. На даний час позивач фактично проживає у [ADDRESS], площею 11,9 кв.м., а ордер виданий на квартиру під [ADDRESS], площею 15,4 кв.м. У квітні 2013 року позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради з заявою привести документи на право користування житловим приміщенням у відповідність, але відповіді до сьогодні не отримав. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем та третіми особами своїх повноважень, позивач не має можливості реалізувати своє право на приватизацію займаного житлового приміщення. Тому позивач просить суд визнати за ним право користування житловим приміщенням [ADDRESS]; зобов'язати Дніпропетровську міську раду внести зміни до ордеру на жиле приміщення № 976 від 15 січня 1994 року, замінивши житлове приміщення [ADDRESS], площею 15,4 кв.м. на житлове приміщення [ADDRESS], площею 11,9 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи КВЖРЕП Жовтневого району м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача та третіх осіб і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 15 січня 1994 року видано [PERSON] обмінний ордер на право вселення до житлового приміщення площею 15,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру /а.с.5/. З 04 лютого 1994 року позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта та довідкою № 297, виданої КЖЕП -9 /а.с.6, 17/. Представник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач фактично займає приміщення квартири [ADDRESS]. 17 листопада 2008 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права користування на займані ним приміщення у будинку [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено /а.с.10-11/. Вказаним рішенням встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2002 року. Відповідно до відповіді КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості про реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS] /а.с.38/. 25 березня 2014 року позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради, Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявами про виправлення помилок у ордері або внесення змін у технічну документацію /а.с.12-14/. Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Главою 3 Житлового кодексу України установлені правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, зокрема статтею 61 Кодексу передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житло-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до п.п. 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. За п.3 частини 1 статті 16 ЖК України Виконавчі комітети селищних, сільських Рад здійснюють управління житловим фондом Ради. Згідно зі ст. 129 ЖК України ордер є підставою для вселення на жилплощу, після якого особа набуває право користування жилим приміщенням. Згідно зі статтею 58 Житлового кодексу України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до статті 59 Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року встановлено, що спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання обслуговуючими організаціями своїх обов'язків, щодо належного обліку приміщень, які знаходяться в комунальній власності, а саме: не проведення своєчасної інвентаризації приміщень будинку № 9 по вул. Гончара в м. Дніпропетровську, не здійснення контролю щодо зайняття особами даних приміщень, а також невірне зазначення площі вказаних приміщень та їх літерації. Враховуючи те, що позивач фактично займає та використовує приміщення [ADDRESS] відповідно до його призначення, додержується правил користування житловим приміщенням, сплачує комунальні послуги, та те, що внаслідок неналежного виконання обслуговуючими організаціями своїх обов'язків щодо належного обліку приміщень позивач не може скористатися своїми правами на приватизацію займаного житлового приміщення, суд вважає на необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та визнати за ним право користування житловим приміщенням [ADDRESS] Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Дніпропетровську міську раду внести зміни до Ордеру на жиле приміщення № 976 від 15 січня 1994 року, замінивши житлове приміщення [ADDRESS], площею 15,4 кв.м. на житлове приміщення [ADDRESS], площею 11,9 кв.м., суд не знаходить підстав, оскільки ордер на житлове приміщення № 976 від 15 січня 1994 року видавався саме на кв. [ADDRESS], окрім того позивачем не надано будь-яких доказів відмови відповідача стосовно внесення змін до ордеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial