Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між ними шлюб, укладений 05 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 171. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом встановлено, що відповідач відбуває покарання в Дніпровській виправній колонії № 89, про день та час повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ухвали суду та копії позовної заяви з додатками, заперечення на позов суду не надав (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 171, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 05 вересня 2009 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 28 січня 2010 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарство не ведуть, проживають окремо два роки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved