Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 07.05.2019 року, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 16.05.2019 року, обґрунтовуючи тим, що 22.03.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії №СК-13/0029/17/66/20 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 15 000,00 грн.22.03.2017 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 15 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 15000,00 грн.. У п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Позивач виконав умови Додаткового договору №1 та надав позичальнику транш в сумі 15 000,00 грн., згідно заяви [PERSON] перерахування коштів в сумі 15 000,00 грн. на реквізити карточки ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 Кредитного договору Відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 22-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Додатковому договорі №1. Сплата неустойки у вигляді пені за порушення зобов`язання, яким є Кредитний договір, передбачена п. 3.4 останнього, в якому зазначено, що у випадку прострочення термінів платежів, зазначених у п. 3 останнього укладеного сторонами Додаткового договору, Позивач має право стягувати з Відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту.Відповідачем було порушено умови Додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило заборгованість.Згідно з розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору станом на 06.05.2019 року заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 7764,32 грн., з яких: 3025,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту;2970,07 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.04.2018 року по 06.05.2019 року; 1769,25 грн. - сума несплаченої пені за період з 06.03.2019 року по 06.05.2019 року. Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 Кредитного договору відповідач зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем умов даного Кредитного договору, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернено стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, державне мито, нотаріальні та юридичні послуги, страхові платежі. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, тому позивач звернувся до нього з листом, в якому повідомляв відповідача про заборгованість та наміри звернутися до суду у разі невиконання даного зобов`язання, в зв`язку з чим позивачем було понесено витрати, а саме на листування в сумі 31,00 грн.. Відповідач вищезазначений лист отримав, однак зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому, позивач просив стягнути з [PERSON] користь кредитної спілки «СуперКредит»: 3025,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту;2970,07 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.04.2018 року по 06.05.2019 року; 1769,25 грн. - сума несплаченої пені за період з 06.03.2019 року по 06.05.2019 року, 31,00 грн. - витрачені кошти на листування, що разом складає суму в розмірі 7795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн. 32 коп. та судові витрати у справі. 02.07.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с. 20), та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї отримав11.07.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25), однак, у встановлений строк відзив на позов не подав та жодних заяв (клопотань) на адресу суду від нього не надходило. Крім того, клопотань від жодної із сторін станом на 02.09.2019 року про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості(ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом установлено, що 22.03.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК-13/0029/17/66/20 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 5), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 15 000,00 грн.. Також, 22.03.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору кредитної лінії №СК-13/0029/17/66/20 від 22.03.2017 року (а.с. 6), який є його невід`ємною частиною, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику транш у розмірі 15 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 15000,00 грн.. Строк дії даного Додаткового договору №1 - з 22.03.2017 року по 22.03.2019 року, що складає 730 днів. Водночас, у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсотках. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит надається відповідачу у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок відповідача в кредитну спілку за його заявою. Позивач виконав умови додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі 15 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №9031 від 22.03.2017 року (а.с. 11) згідно заяви відповідача [PERSON] перерахування коштів в сумі 15000,00 грн. на реквізити карточки АТ КБ «Приватбанк»(а.с. 7, 10). Згідно з п.п. 9 п. 2.4Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 22-гочисла кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Додатковому договорі №1. Відповідно до положень п. 3.2 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Також, як вбачається з п. 3.3 Кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів, який наведено у Додатковому договорі, що є невід`ємною частиною даного Кредитного договору. У п. 3.4 Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення термінів платежів, зазначених у п. 3 останнього укладеного сторонами Додаткового договору, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього Кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобов`язання і є видом матеріальної відповідальності. З наданого позивачем розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії №СК-13/0029/17/66/20 від 22.03.2017 року (а.с 4) вбачається, що заборгованість відповідача за договором станом на 06.05.2019 року складає 7764,32 грн., з яких: 3025,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту;2970,07 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.04.2018 року по 06.05.2019 року; 1769,25 грн. - сума несплаченої пені за період з 06.03.2019 року по 06.05.2019 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного Кредитного договору, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути зверне стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, державне мито, нотаріальні та юридичні послуги, страхові платежі тощо протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги або добровільно. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, тому позивач направив йому листа №6221/19 від 07.03.2019 року, в якому повідомив відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №СК-13/0029/17/66/20 від 22.03.2017 року, яка станом на 07.03.2019 року складає: 3025,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту; 2612,04 грн. -нараховані та несплачені проценти; 48,00 грн. - нарахована та несплачена пеня та наміри звернутися до суду у разі невиконання даного зобов`язання, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 12), у зв`язку з чим позивачем було понесено витрати, а саме на листування в сумі 31,00 грн., що також підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та копією квитанції про відправку «Укрпошта» від 07.03.2019 року (а.с. 12 зворотні бік, 13). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] умовами договору був ознайомлений і отримав кредит в обумовленій сумі, однак умови договору порушив. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду (а.с. 1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 1 921,00 грн..

Outcome: approved