Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач не виконує укладений між ними договір позики та повертати борг. Мотивував свої вимоги тим, що він 23 серпня 2011 року надав у борг відповідачу 56500 доларів США у строк до 04.10.2011 року. Про отримання грошових коштів, відповідачем було складено письмову розписку, копія якої містяться у матеріалах справи. Позика мала бути повернута до 04 жовтня 2011 року, однак у встановлений строк відповідач борг не повернув, а тому як зазначає позивач він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав і просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 1241404 гривні 50 копійок з розрахунку курсу долара США по відношенню до гривні 1 долар США=21.971761 гривен. Також позивач просить суд стягнути з відповідача три проценти річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, сума яких станом на момент пред'явлення позову становить 48797 гривен 51 копійка та 325455 гривен 67 копійок суми індексу інфляції. Представник позивача надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в пресі, яке долучено до матеріалів справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки не повідомляли. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України та частини 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач [PERSON], як позикодавець та відповідач [PERSON], як позичальник. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 23 серпня 2011 року було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 56500 доларів США, а відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти написав письмову розписку з зазначенням терміну повернення позички - 04.10.2011 року (а. с. 5). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вважає, що позивачем доведено вимогу про стягнення з відповідача 56500 доларів США і така сума підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Станом на 09 липня 2015 року офіційний курс Національного банку України валюти долар США по відношенню до гривні становить 1 долар США = 21.971761 гривень, а тому сума що підлягає стягненню становить 1241404 гривні 50 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає такий вірним. Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги [PERSON] в цій частині і вважає за можливе стягнути з відповідача три процента річних від простроченої суми за період з 11.10.2011 року по 20.05.2015 року у розмірі 48797.51 гривень та суму індексу інфляції за цей же період у розмірі 325455.67 гривен. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, а зокрема суму судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 3654 гривень.

Outcome: approved