Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року зобовязано УПФУ в м.Калуші та Калуському районі здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст.\~50,\~54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~з 12.01.2009 року. Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року, постанову Калуського міськрайонного суду скасовано і прийнято нове рішення, яким було зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі повести перерахунок та виплату призначеної пенсії, як особі яка віднесена до І категорії громадян та є інвалідом ІІІ групи захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі встановленому ст. ст.\~50,\~54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~, починаючи із 20.11.2010р до 22.07.2011р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення суду було відкрите виконавче провадження, на виконання якого УПФУ в м.Калуші та Калуському районі провело перерахунок державної пенсії, де вказано суму до виплати 29206,76 грн., однак до цього часу виплату не проведено. \~\~\~\~ [PERSON] звернувся із позовом до суду про стягнення із УПФУ в м. Калуші та Калуському районі 51087,22 грн. з яких 29206,76 грн. невиплаченої пенсії; 21880,46 грн. інфляційні виплати. У судове засідання позивач в судове засідання не з'явився, однак направив суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Представник відповідача позов не визнала з підстав, вказаних в запереченні. Зазначила, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу, однак її виплата буде здійснена після фінансування таких видатків з Державного бюджету. Нарахування позивачем суми по індексі інфляції вважає невірною та безпідставною. Просить в задоволенні позову відмовити, про що подала відповідну заяву. Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі призначити, нарахувати та виплатити [PERSON] державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст.\~50,\~54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.01.2009р. (а.с. 5-6). Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року, постанову Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року скасовано і прийнято нове рішення, яким було зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі призначити та здійснювати виплату, перерахувати та виплатити на користь [PERSON] основну пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, передбаченому ст. ст.\~50,\~54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 20.11.2010 року по 22.11.2011 року з урахуванням проведених виплат. (а.с. 7-9). З'ясовано, що на підставі заяви стягувача про примусове виконання 13.11.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-5777/11 року, виданого Калуським міськрайонним судом 30.04.2013 року у даній справі. Надано боржнику термін до 20.11.2013 року для добровільного виконання судового рішення (а.с.11). Згідно листа № 868/06 від 30.01.2014р. Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі повідомило, що немає можливості виконати рішення суду, у звязку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с. 12). Як передбачено ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22\~ЦК України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1ст. 1166\~ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, така заборгованість відповідача в розумінні ст.22 ЦК України є збитками. Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів позивачці, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, суд не бере до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Що стосується позову в частині стягнення індексу інфляції за період невиплати пенсії, то суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Частиною другою\~статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані\~Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»\~та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону. Як передбачено ст.ст.\~11,31 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог. Визначення предмету та підстав заявленого позову належить виключно позивачу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в мотивувальній частині посиляється на стягнення сум компенсацій, а в резолютивній просить суд стягнути кошти по індексу інфляції в сумі 21\~880,46 грн. На підтвердження цього долучив до позовної заяви відповідні розрахунки з посиланням на відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлену статтею 625 ЦК України. (а.с. 15-17). Разом з тим, в ході розгляду справи позивач у визначеному законом порядку підстав позову не змінював. Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої\~статті 625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена\~статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. При цьому частина п'ята\~статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~ст. 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 1 ЦК України\~до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення позову в цій частині, в обраний позивачем спосіб, відсутні. На підставі наведеного,ст.ст.1,11,22,31,61,1166 ЦК України,Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та

Outcome: approved