Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідачів, та просить постановити рішення, яким стягнути: - солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його, позивача користь суму матеріальної шкоди в розмірі 27\~085.50 гривен; - з [PERSON] на його, позивача користь 10\~000.00 гривен в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.1-3). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 серпня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем Bogdan 211040, державний реєстраційний номер [NUMBER] в м.Ізмаїл, Одеської області по вулиці пр-т Суворова, навпроти будинку № 186, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є він, позивач. Автомобілі отримали механічні пошкодження, та за даним фактом співробітником ДАІ складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП. У подальшому постановою Болградського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року [PERSON] був визнаний винним, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП, його автомобілю було завдано механічних пошкоджень, та він потребує відновлювального ремонту, вартість якого згідно рахунку-фактури, виданого «АІС Авто-Юг» складає 22\~571.25 гривен, сума ПДВ 4\~514.25 гривен, всього 27\~085.50 гривен, які він позивач просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом, та відповідача [PERSON]Д, який є власником цього транспортного засобу. Окрім цього, він позивач стверджує, що цією ДТП йому було завдано моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобілю йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобілю, через що він втратив спокій та сон. І того ж суровий сімейний бюджет довелося спрямовувати на ремонт автомобілю, дані обставини призвели до його пригніченого стану, та нервового зриву. В звязку з чим розмір моральної шкоди ним оцінено в 10\~000.00 гривен. 30 листопада 2015 року до суду надійшла названа цивільна справа, яка перебувала у провадженні судді Тимошенко І.В. (а.с.15). Згідно розпорядження керівника апарату Болградського районного суду Одеської області від 03.10.2016 року № 76 було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи у зв'язку з відрахуванням судді Тимошенко І.В. зі штату суду відповідно до Постанови Верховної ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.115). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2016 року справу передано на розгляд судді Кодінцевій С.В. (а.с.114). Ухвалою від 11.11.2016 року суддя Кодінцева С.В. прийняла справу до свого провадження (а.с.120). Справа призначалася до розгляду на: 21.12.2016 року, на 02.02.2017 року, на 15.03.2017 року, 19.04.2017 року, 18.05.2017 року, 16.06.2017 року, 17.07.2017 року, 19.09.2017 року (а.с.121, 129, 142, 145, 177, 182, 188, 195). Позивач був присутнім лише в судовому засіданні 02.02.2017 року, в інші судові засідання не прибував, будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутність, чи відкладення розгляду справи до суд не надавав, за виключенням заяви від 13.09.2017 року. Разом з цим, будучи присутнім в судовому засіданні 02.02.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, доповнень не висказав. Пояснив, що відновлювальний ремонт транспортного засобу він не здійснював, видимі пошкодження на автомобілі маються і на час розгляду справи: пошкоджений задній бампер, поперекова балка зігнута. Крім того, є і невидимі пошкодження: в результаті ДТП, увімкнувся датчик Airbag. Звернувшись до офіційного автомобільного сервісу SsangYong в м.Одеса ІП «АІС АВТО-ЮГ», йому було видано рахунок-фактуру на деталі та агрегати, які підлягають заміні на загальну суму 27 085.50 гривен, однак вартість відновлювального ремонту в цей рахунок не входить. При зверненні до суду з названими вимогами, ним позивачем не враховано втрата внаслідок ДТП ринкової вартості його автомобіля. Моральну шкоду, він позивач оцінює саме у визначеному розмірі, та стверджує, що ним втрачено спокій, перебуває в постійному нервовому напруженні, змушений шукати кошти на відновлення автомобілю, що негативно впливає на бюджет сімї. Внаслідок ДТП він зазнав незручностей, що також негативно вплинуло і на членів сімї, та їх інтереси. В судове засідання, призначене на 19.09.2017 року позивач не прибув, як і раніше був повідомлений належним чином, про що є відповідні докази (а.с.197). 13.09.2017 року надіслав до суду 13.09.2017 року заяву, якою підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні (а.с.201-205). Звертав увагу суду, що він протягом тривалого часу хворіє, на підтвердження чого надав медичні документи (а.с.206-214), є інвалідом другої групи, на його утриманні перебуває дружина, яка вимушена виховувати їх неповнолітню доньку, яка є інвалідом з дитинства, тому транспортний засіб для їх родини є єдиним засобом переміщення. В наслідок цієї ДТП відбулися зміни у способі його життя, у звязку з чим тривалий час не мав можливості використовувати свій автомобіль для власних потреб та потреб свої сімї, кошти сімейного бюджету спрямовувалися на використання другого джерела переміщення, що призводило до регулярного пригніченого стану. Нервові хвилювання призвели до погіршення стану здоровя. На думку позивача, за тривалий період розгляду справи, з точки зору розумності, було достатньо часу для переконання, що відповідачі не бажають нести відповідальність за вчинену ДТП, тому суперечать, та наполягають на різних доказах. Представник позивача [PERSON] [PERSON], діюча на підставі довіреності від 28.10.2014 року (а.с.31) під час даного судового розгляду участі не приймала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, повідомлені належним чином (а.с.200), подали заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с.216). Позов визнали частково, на суму фактично спричиненої шкоди, визначеної судовим експертом, відшкодування моральної шкоди не визнали в цілому. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], діючий за довіреністю від 08.04.2016 року (а.с.85), який приймав участь протягом усього розгляду справи пояснив, що його довіритель позовні вимоги визнає частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі фактично спричиненої шкоди, яка визначена висновком експерта. Посилання позивача на те, що під час ДТП спрацював датчик Airbag, який підлягає заміні, представник вважає безпідставним, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідковий звязок між ДТП та спрацюванням при цьому датчику Airbag, а відтак вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими. В судове засідання 19.09.2017 року не прибув, подав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність (а.с.217). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, доводи сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України. Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Bogdan 211040, державний реєстраційний номер [NUMBER] в м. Ізмаїл, Одеської області по вулиці пр-т Суворова, навпроти будинку № 186, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ssang Yong, державний реєстраційний номер ВН 4565 СТ. Автомобілі отримали механічні пошкодження, та за даним фактом співробітником ДАІ складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року, справа № 497/2201/15-п, [PERSON] був визнаний винним, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.7, 8). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, \~обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] Згідно довідки інспектора ДАІ, виданої на імя [PERSON] транспортний засіб Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER], 18.08.2015 року отримав механічні пошкодження: деформація заднього бампера, не логічне спрацювання Airbag (а.с.44). Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області № 70641867 від 12.04.2016 року, автомобіль Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER], 18.08.2015 року отримав механічні пошкодження задньої центральної частини (а.с.102). Власником транспортного засобу Ssang Yong, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 179623 від 04.10.2012 року є позивач [PERSON] (а.с.14). Названий транспортний засіб був застрахований ПрАТ «СК «Провідна», поліс № АІ/4859826 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник [PERSON], строк дії договору з 26.02.2015 року по 25.02.2016 року (а.с.60). Однак, як пояснив позивач, він не звертався до страхової компанії, вважав це своїм правом відразу ж предявити вимоги до відповідачів. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Така позиція позивача узгоджується з правовим висновком ВСУ від 20 січня 2016 року, що після ДТП, що сталася з вини відповідача, позивач звернувся до суду з метою відшкодування завданої йому та іншим особам шкоди. Суд зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. ВСУ дійшов правового висновку: Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В обґрунтування своїх доводів щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, позивачем надано Рахунок-фактуру Іноземного підприємства «АІС Авто-Юг» без номера та без дати на загальну суму 27085.50 гривен (а.с.9), в якому зазначено перелік запчастин та їх вартість, які як вважає позивач слід замінити в його транспортному засобі після ДТП. Однак, збитки заподіяні потерпілому в результаті дорожньо-транспортної пригоди визначають оцінювачі шляхом складання висновку та звіту авто-товарознавчого дослідження, а під час розгляду справи в суді, у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності розмірів збитків визначених оцінювачем, призначається судова авто-товарознавча експертиза. Відповідно до довідки начальника Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Болградського і Ренійського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області за № 93 від 06.02.2016 року транспортний засіб марки Богдан 211040, державний номер [NUMBER] належить ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.42, 43). Згідно сертифікату № AFR518177 від 02.10.2013 року [PERSON] придбав автомобіль Богдан 211040, державний номер [NUMBER] у кредит (а.с.87), який був переданий йому в користування згідно специфікації та акту приймання-передачі, що є додатком до Договору фінансового лізингу № OD00A+28392679 від 01.10.2013 року (а.с.88). Дані обставини підтверджені документами, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.97-101). Також ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що автомобіль з номером АА 9306 ОВ був застрахований полісом ОСГПО № АІ 4157271 в АТ «УОСК», страховик є діючим членом МТСБУ (а.с.97). На підставі клопотання відповідача [PERSON], проти якого не заперечували позивач, та його представник, ухвалою суду від 11.04.2016 року було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, і на розгляд якої поставлено ряд питань, визначених сторонами (а.с.92). Вартість експертизи в розмірі 3435.12 гривен (а.с.107) була сплачена відповідачем [PERSON]. Під час проведення експертизи, експертом заявлялось клопотання про надання додаткових доказів (а.с.111-112), дане клопотання експерта було задоволено, та ухвалою суду від 21.12.2016 року витребувано докази у позивача (а.с.126-127, 129, 131, 134-135). Втім, на виконання ухвали суду, позивачем не було вчинено відповідних дій, та навіть останній заперечував необхідність виконання ухвали суду (а.с.137-138). Крім того, позивач подав клопотання про відвід експерта сектора авто-товарознавчих досліджень ЛЕТ та АТВД Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України [PERSON] (а.с.139-141), якому саме на підставі ухвали суду (попереднім складом) від 11.04.2016 року було призначено проведення судової авто-товарознавчої експертизи (а.с.92) на підставі клопотання відповідача по справі [PERSON] При цьому позивач не заперечував щодо задоволення цього клопотання, та призначення експертизи саме Одеському науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвалою суду від 19.04.2017 року в задоволенні клопотання позивача про відвід експерту було відмовлено (а.с.175). За даними висновку № 2123 судової авто-товарознавчої експертизи КТЗ Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер [NUMBER] від 06.04.2017 року встановлено: -перелік пошкоджень, які були нанесені автомобілю внаслідок ДТП, яка відбулася 18.08.2015 року, визначений у акті огляду ТЗ від 05.08.2016 року; -вартість відновлювального ремонту автомобіля Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 18.08.2015 року, станом на дату оцінки (дату огляду) 05.08.2016 року, визначається рівною 13\~582.37 гривен; -вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 18.08.2015 року, визначається рівною 9\~216.03 гривен (а.с.151-173). Про надходження даного висновку до суду, неодноразово повідомлявся позивач по справі (а.с.177, 182, 188). В звязку з неявкою позивача до суду, суд з метою не допущення порушення прав позивача щодо обізнаності наявних у справі доказів, спрямував копію висновку експерта на його адресу (а.с.195). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Так, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, …., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.3). Таким чином, за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки його володілець відповідає незалежно від наявності вини. Володільцем визнається той власник, чи інший титульний володілець, який одночасно фактично його використовує, зберігає, чи утримує. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Матеріалами справи знайшло підтвердження належними та допустимими доказами факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. Так, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] (а.с.7), який не заперечував цього факту, а відтак і завдана шкода має бути відшкодована саме цією особою, як розяснено в вище зазначеному Пленумі ВССУ. До того ж , відповідач [PERSON], який є власником транспортного засобу Bogdan 1040, д/н [NUMBER], за участю якого сталася ДТП, не заперечував, і не спростовував факту передачі названого транспортного засобу саме [PERSON]. Таким чином, вимога позивача про солідарну відповідальність в даному випадку є безпідставною. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 … (надалі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Таких по суті висновків дійшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановляючи ухвали від 23 січня й 27 березня 2013 року, 29 жовтня 2014 року та 28 січня 2015 року в справах за позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи збігається величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. У цьому випадку підлягають з'ясуванню також питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт «е» пункту 8.6.2 Методики). Згідно висновку № 2123 судової автотоварознавчої експертизи КТЗ SSANG YONG KYRON, реєстраційний номер [NUMBER] від 06.04.2017 року зазначено про необхідність заміни окремих складників КТЗ, їх фарбування, відновлювального фарбування інших деталей, а також указано величину втрати товарної вартості транспортного засобу. При проведенні експертизи експертом досліджувалось питання визначення величини втрати товарної вартості КТЗ, що знайшло своє відображення у висновку. На підставі проведеного огляду транспортного засобу та відповідного дослідження, згідно з калькуляцією, яка приведена у додатку до висновку, при розрахунку повної вартості відновлювального ремонту КТЗ, експерт враховував втрату товарної вартості КТЗ, та зробив висновок, що вартість відновлювального ремонту названого автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 18.08.2015 року, станом на дату оцінки (дату огляду) 05.08.2016 року складає 13582.37 гривен (а.с.151-174) Ухвалюючи рішення про розмір відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суд з огляду на підстави та зміст позовних вимог застосовує до спірних правовідносин положення Методики, та врахує принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, і з'ясовує фактичний розмір заподіяних позивачу збитків. При цьому суд, приймає до уваги висновки ВСУ, викладені в постанові від 16.12.2015 року з цього питання. Що стосується розміру заподіяної шкоди, то суд приймає в якості доказу розміру спричиненої шкоди висновок експерта № 2123 судової автотоварознавчої експертизи КТЗ Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер [NUMBER] від 06.04.2017 року, оскільки в даному випадку експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену Законом. Підстав для сумніву в об'єктивності та правильності висновків вказаної експертизи у суду не має (а.с.151-174). У зв'язку із зазначеним відшкодуванню підлягає матеріальна шкода саме в розмірі визначеному експертом як вартість відновлювального ремонту, завдана власнику автомобіля Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 18.08.2015 року 13 582.37 гривен. Суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення на його користь вартості відновлювального ремонту в сумі 27085.50 гривен, оскільки позивачем в обґрунтування своїх вимог надано суду для дослідження єдиний документ у вигляді рахунку-фактури Іноземного підприємства «АІС Авто-Юг» (а.с.9), який не містить, а ні дати видачі, а ні номеру, та не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ спричиненої шкоди. Тим паче, що в судовому засіданні позивач підтвердив, що автомобіль ним не відремонтований, та відновлювальний ремонт не здійснювався. Більш того, він навіть не придбав запчастини, які перелічені в цьому рахунку-фактурі. Також пояснив, що автомобілем він користується постійно, і наявне пошкодження йому в цьому не заважає, автомобіль лише втратив свою ринкову цінність. А відтак, і твердження позивача, що він зазнав не зручностей оскільки тривалий час не міг використовувати свій транспортний засіб для своїх потреб і потреб сімї, та що він змушений був витрачати кошти на пересування іншим засобом, а також на відновлювальний ремонт, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, нічим не доведене, та спростовується поясненнями самого позивача. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обсяг пошкоджень був встановлений Актом огляду транспортного засобу від 05.08.2016 року (а.с.165), фототаблицями до нього (а.с.163), та покладений в основу експертного дослідження КТЗ № 2123. Клопотання експерта щодо проведення додаткового дослідження транспортного засобу позивачем не виконано, будь-яких інших доказів позивач на підтвердження своїх доводів не надав, будь-яких клопотань з приводу встановлення дійсної вартості збитків в т.ч. і призначення експертиз зі свого боку не заявляв, тому суд вважає, що перелічені позивачем заперечення щодо висновку експерта є недоведеними, а тому суд приймає вказаний висновок судової автотоварознавчої експертизи КТЗ № 2123 в якості належного доказу по справі. Розглядаючи позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в рамках заявлених вимог в залежності від характеру та об'єму спричинених потерпілому фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному окремому випадку ступені вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, значних вимушених змін в його життєвих та виробничих відношеннях. В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача [PERSON] в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивачу [PERSON], який є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с.4) була спричинена моральна шкода. Позивач стверджує, що погіршився стан його здоровя, через постійні переживання, стресовий стан, в звязку з чим проходив лікування в КУ «Ізмаїльська міська центральна районна лікарня» (а.с.11, 136). Факт ДТП негативно вплинув і на членів сімї позивача, на утриманні та вихованні якого є дитини [PERSON], [INFO] (а.с.12), інвалід з дитинства (а.с.13), дружина якого також не працює, здійснюючи догляд за дитиною-інвалідом (а.с.13). 13.09.2017 року позивач на адресу суду надіслав ряд медичних документів, з яких вбачається, що він перебував на: - амбулаторному лікуванні з 27.08.2015 року по 04.09.2015 року з діагнозом Ішемічна хвороба серця, стенокардія … (а.с.206); - стаціонарному лікуванні в кардіологічному центрі з 21.12.2015 року по 04.01.2016 рік, госпіталізований в плановому порядку. Діагноз: ІХС, нестабільна стенокардія, постінфарктний кардіосклероз … Хворіє більше двох років після перенесеного ОІМ (а.с.207); - прийомі у лікаря кардіоглога 14.01.2016 року, 13.09.2016 року (а.с.208, 209); - стаціонарному лікуванні в кардіоглогічному центрі з 06.06.2027 року по 15.06.2017 року з тим же діагнозом: ІХС … хворіє більше пяти років …(а.с.210-212); - лікуванні 05.07.2017 року: ІХС, постінфарктний (28.10.2013 року) кардіосклаероз (а.с.213) - на стаціонарному лікуванні в період з 12.07.2017 року по 25.07.2017 року з тим же діагнозом (а.с.214). Разом з цим, стверджувати однозначно, що саме ДТП вплинула на характер та інтенсивність хвороби позивача не можливо, оскільки з досліджених документів слідує, що постінфарктний кардіосклероз у позивача стався ще 28.10.2013 року, та такого висновку лікаря суду не надано. Позивачем не доведено причинно-наслідковий звязок між ДТП пригодою та погіршенням стану здоровя позивача, хоча суд частково погоджується з твердженням позивача, що ДТП призводить до деяких нервових та психологічних роздратувань. В рахунок відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідача 10 000 гривен. В абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи ступінь перенесених позивачем [PERSON] моральних страждань, вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди на суму в 10\~000 гривен необґрунтовано завищеною. З урахуванням розумності та достатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000 гривен, а в решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3). Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Загальна сума заявлених вимог складає 37\~085.50 гривен, позивач від слати судового збору як інвалід ІІ групи - звільнений (а.с.3, 4). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимог на загальну суму 19 582.37 гривен (13582.37 гривен + 6000.00 гривен). Разом з цим, ст.ст.79, 88 ЦПК України не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний звязок - це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. Крім того, суд дійшов висновку про відшкодування шкоди виключно відповідачем [PERSON], а відтак і судовий збір має бути стягнуто виключно з цієї особи. Таким чином, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (19 582.37 гривен х 1%), що становить 195.82 гривен.

Outcome: partial