Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2008 року, сума якої складає 16785,63 грн., стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн. В обґрунтування позову зазначили, що 12.03.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким, [PERSON] 12.03.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим, станом на 19.11.2013 року має заборгованість - 16785.63 грн., яка складається з наступного: 1949.02 грн. - заборгованість за кредитом; 6946.10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6615.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 775.51 грн. - штраф (процентна складова). В зв*язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Позивача у судове засідання не з*явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Заборська Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила обставини викладені в позовній заяві. Також просила суд, ухвалити рішення по справі, позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі договору про надання правової допомги, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що 12.03.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким, [PERSON] 12.03.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В кредитному договорі не був вказаний строк позовної давності, а відповідно до п. 9.12 договору строк дії договору встановлено 12 місяців. Таким чином, представник відповідача просив суд, в зв*язку з закінченням строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити. Також, представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Заборська Н.В., в судовому засіданнізазначила, що їй невідомо чому банк звернувся до суду тільки у грудні 2013 року, ніяких поважних причиних їй не відомо. Та вказала, що відповідно до п. 9.12 Договору кредиту, строк позовної давності не є проопущеним. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони по справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2008 р. між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким, [PERSON] 12.03.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з моменту підписання, якщо в цей час ні одна із сторін не вияве бажання розірвати договір, він автоматично лонгується на той же строк (п. 9.12 Умов). Позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на суму 3000 грн., що передбачена договором. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п. 6.5, 5.4, 5.5 умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно наданого розрахунку ціни позови вбачається, що станом на 19.11.2013 року [PERSON] має заборгованість - 16785.63 грн., яка складається з наступного: 1949.02 грн. - заборгованість за кредитом; 6946.10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6615.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 775.51 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Суд вивчивши матеріали справи вбачає, що згідно з умовами кредитного договору (пункт 6.5) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту, сплати процентів за його користуванням, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 8.6 при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових обов*язків, передбачених договором, більш чім на 20 днів, позичальник зобов*язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до кредитного договору № б/н від 12.03.2008 року строк кредитування - 12 місяці; дата остаточного повернення кредиту - 12 березня 2009 року, останній платіж був здійснений відповідачем 06.08.2008 року, тобто права банку були вже порушені з вересня 2009 року. Крім того, термін дії договору закінчився 12 березня 2009 року. ПАТ «Акцент-Банк» мав право звернутися до суду за захистом своїх прав, у разі їх порушення, до 12 березня 2012 року, згідно з матеріалами справи дата звернення до суду 6 грудня 2013 року. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України). Позивач не просив поновити строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та не надав обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин його пропуску. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Також, суд критично ставиться до посилання представника відповідача, що відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг позивачем не пропущений строк позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Позивач не надав доказів, які свідчать, що відповідчем були підписані Умови та правилами надання банківських послуг.. Судом не приймаються до уваги посилання в анкеті-заяві на те, що відповідач був ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послу (а.с. 6), оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що останній був ознайомлений саме з наданими до суду позивачем Умови та правилами надання банківських послуг та, що в них містилось положення про збільшення строку позовної давності. Врахувавши обставини та докази, викладені в матеріалах справи та зазначені відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» не підлягають задоволенню, в зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed