Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0205851. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай) оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений. Крім того, є розбіжності в написанні по батькові спадкодавця в\~цьому сертифікаті\~та інших\~документах. Зокрема у вище зазначеному сертифікаті по батькові спадкодавця невірно зазначене « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », яке зазначене у свідоцтві про смерть. Просив встановити факт належності [PERSON] зазначеного вище сертифікату та визнати за ним право на цю земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Приймаючи до\~уваги,\~що сторони\~в судове\~засідання не\~явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що [INFO] \~помер батько\~позивача [PERSON] ,\~який проживав\~ у\~с.\~Суховерхівка,\~Буринського (в\~теперішній час\~Конотопський район)\~Сумської області,\~у зв`язку\~з чим\~відкрилася спадщина\~на його\~майно,\~до складу\~якої ввійшло,\~в тому\~числі,\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 3,21\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~ частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~ на\~території Суховерхівської\~ сільської\~ради Буринського\~району Сумської\~області,\~що було\~посвідчено сертифікатом\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії СМ\~№0205851,\~яку прийняв\~позивач [PERSON] ,\~ будучи\~спадкоємцем першої\~черги за\~законом,\~відповідно до\~ ст.529,\~п.1)\~ч.1\~ст.549\~ЦК \~УРСР,\~положення якого\~діяли \~на час\~відкриття спадщини,\~фактично вступивши\~в управління\~та володіння\~ \~спадковим майном,\~що підтверджується свідоцтвом\~про смерть\~ спадкодавця,\~інформаційною довідкою,\~довідкою Суховерхівського\~старостинського округу,\~свідоцтвом про\~народження [PERSON] ,\~інформаційними довідками\~зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.6-9, 11-12). Однак отримати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину в\~нотаріуса на\~вищевказану земельну\~частку (пай)\~позивач не\~може оскільки оригінал вищезазначеного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати він також не може, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа приватного нотаріуса Головенської Л.В., листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.10, 17). Крім того,\~є розбіжності в написанні по батькові спадкодавця [PERSON] у вище згаданому сертифікаті на право на земельну частку (пай), в якому зазначено по батькові « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », як зазначено у свідоцтві про смерть (а.с.6, 7). Разом з тим право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (\~1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП пенсіонером, був включений до списку громадян, членів САПТЗТ «Червоногвардієць» і йому\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~ був виданий відповідно до розпорядження голови Буринськохї районної державної адміністрації Сумської області від 11.02.1997 року, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №551, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.13-16). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Між тим, факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) саме [PERSON] , повністю підтверджений дослідженими доказами. Зокрема, як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в с. Суховерхівка, Буринський район, Сумська область (а.с.6). Згідно довідки виданої 31.03.2021 року №176 Суховерхівським старостинським округом [PERSON] , 1924 року народження, який помер [INFO] був постійним мешканцем в с. Суховерхівка Буринського району Сумської області (а.с.8). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає що по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] », в даному випадку, ідентичними, при цьому розбіжності у правовстановлюючому документі виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог та необхідності задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved