Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовані тим, що 23 листопада 1990 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя між ним не склалося, останні два роки між ними виникають конфлікти та сварки, у зв'язку з чим вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. У теперішній час їх шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку з чим, він та звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява у якій він зазначає що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не явилася, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином. Від неї на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони 23 листопада 1990 року уклали шлюб у Охотській сільській раді Нижньогірського району Кримської області, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Судом також встановлено, що у відповідності до листа начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нижньогірського районного управління юстиції вбачається, що державна реєстрація розірвання шлюбу сторін була призначена на 13 січня 2014 року, проте у призначений день [PERSON] не з'явилася до відділу, у зв'язку з чим державна реєстрація розірвання шлюбу проведена не була. При цьому судом також встановлено, що сумісне життя між подружжям не склалося, останні два роки між ними постійно виникають конфлікти та сварки, у зв'язку з чим сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. У теперішній час їх шлюб носить лише формальний характер. Згідно зі ст. 112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Примирення між подружжям не можливо та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін, що підтверджуються їх заявами. Ні позивач ні відповідачка бажання для примирення та збереження сім`ї не проявили, та надали суду заяви, відповідно до яких вони обидва наполягають на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до вимог ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позов задоволено та позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Враховуюче вищевикладене

Outcome: approved