Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами від 13 квітня 2006 року, за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на підставі договору дарування належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами складається з гаражу, сараю, літньої кухні, погрібу, цистерни, розташованих на земельній ділянці земель Августівської сільської ради Біляївського району Одесьокї області. Раніше [PERSON], як власник вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, дозволила [PERSON] та його сім`ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживати у літній кухні. В 2016 році позивач звернувся до Августівської сільської ради з питання приватизації земельної ділянки під житловим будинком, але в сільській раді йому повідомили, що [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, але даний житловий будинок є літньою кухнею, яка входить в склад житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] Тобто Августівською сільською радою в порушення прав позивача змінено статус літньої кухні, яка входить в склад вказаного житлового будинку та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок померлому [PERSON], через, що позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, але представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та слухати справу у їх відсутність (а.с.67). Представник відповідача Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області у судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.44, 51, 56, 61, 66). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заперечення в якому заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні (а.с.16-17). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу відповідно до договору дарування від 15.01.2003 року належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 12 листопада 2015 року № 17/Р-ІІ-VІІ, вулицю Леніна було перейменовано на вул. Центральна (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було видано Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області свідоцтво про право власності на житловий будинок №45 від 13.04.2006 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.25, 53). Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах за кожним було визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: погрібом, сараєм, вбиральнею, літнім душем, цистерною, огорожею, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.27). На письмове звернення до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області представником позивача було отримано відповідь, що [PERSON] прийняла спадщину від померлого чоловіка [PERSON], якому належав житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності виданого 13.04.2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Августіської сільської ради, згідно запису по господарській книзі та технічної інвентаризації (а.с.8). Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надано роз'яснення, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved