Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 30 жовтня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено рішення, яким зобовязано виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира ними була отримана у розстрочку яку він виконував добросовісно, але виплату здійснював із заробітної плати яку було відповідачем приховано. Вищезгадана квартира знаходилась в неналежному стані для проживання, він з дозволу відповідача розпочав виконувати ремонтно-будівельні роботи щодо облаштування вищевказаної квартири, а саме облицював плиткою санвузол, облаштував ванну, вхідні двері та встановив пластикові склопакети. 12 грудня 2014 року він на виконання рішення суду, здійснив виселення із вищевказаної квартири та передав ключі, одночасно державним виконавцем складено акт опису й арешту щодо залишеного майна яке йому належить в спірній кватирі та передано відповідачу на відповідальне зберігання. На даний час він звернувся до відповідача щодо повернення йому майна, але відповідач відмовилась, в звязку з чим звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд стягнути з відповідача 18\~124,45 грн. вартості майна, що перебувало у чужому незаконному володінні та судові витрати. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, а також надали письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про виселення. Вирішено виселити відповідача та членів його сім»ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. 12 грудня 2014 року позивач на виконання рішення суду здійснив виселення із квартири [ADDRESS] та передав ключі про що складено акт опису й арешту майна державним виконавцем. Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 18\~124,45 грн. як вартість майна, що перебуває у чужому незаконному володінні. Проте з даним твердженням суд не може погодитись, виходячи з наступного. Соснівським районним судом м. Черкаси розглядався позов [PERSON] (колишнього власника квартири) до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою № 229 по вул. Гоголя 137 шляхом виселення [PERSON] з сімєю з вказаної квартири та приведення квартири у її початковий стан та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених ним на ремонт вказаної вище квартири на суму 42/418,38 грн. та сплаті житлово-комунальних послуг на суму 37 440,77 грн. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2014 року було відмовлено [PERSON] у задоволенні зустрічного позову про стягненні коштів витрачених ним на ремонт квартири на суму 42 418,38 грн. та сплаті житлово-комунальних послуг на суму 37 440,77 грн. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2014 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін. В подальшому, ухвалою вищого спеціалізованого суду України Касаційна інстанція відмовила в задоволенні скарги [PERSON] по вказаному зустрічному позову. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] - попередній власник квартири та [PERSON] ніколи не давали свого дозволу на проживання в належній їм квартирі [PERSON] та його сім'ї. Власниками вказаної квартири ніколи не надавали дозволу останньому користуватись квартирою, а також проводити ремонтні роботи. [PERSON] та члени його сімї ніколи не були зареєстровані в [INFO]. До 23.07.2014 року зареєстрованих в квартирі осіб не було. Жодних договорів оренди (найму) вказаної квартири [PERSON] чи [PERSON] із [PERSON] чи його дружиною не укладали. За користування квартирою [PERSON] та його дружина їй ніяку плату не платив. Крім цього висновком перевірки по матеріалах ЄО- 14818 від 12.08.2015 року за заявою [PERSON] в Соснівський РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаської області слідчим відділом ознак кримінального правопорушення не виявлено. У відповідності зі ст. 387 ЦК України, яку зазначає позивач як правову підставу позову, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позов, який регулюється даною статтею є віндикаційним, а саме - вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Віндикаційний позов подається за відсутності договірних відносин між сторонами, має бути наявною річ, ця річ має бути індивідуально визначеною, вона має знаходитися саме у відповідача, а не у іншої особи. Звертаючись до суду з віндикаційним позовом, позивач [PERSON] зазначає, що речі, які він вважає незаконно перебувають у володінні відповідача [PERSON], а саме - ванна, унітаз, вхідні двері, пластикові склопакети він облаштував у квартирі [ADDRESS], з якої в судовому порядку був виселений із сімєю в період проживання у даній квартирі. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 січня 2014 року, набула права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а в подальшому у відповідності з договором дарування від 21.05.2014 року стала власником іншої ? частини квартири. Тобто, власником квартири відповідач стала у 2014 році, в той час як позивач твердить, що ванна, унітаз, вхідні двері, пластикові склопакети ним були придбані та встановлені протягом 2008-2010 років, про що надавав суду квитанції та платіжні чеки. Посилання на акт опису та арешту майна від 12. 12.2014 року, яким на думку позивача встановлено факт належності позивачу спірного майна не ґрунтується на вимогах закону. Так, допитаний в судовому засіданні державний виконавець Червонящий О.О. пояснив суду, що дійсно в ході виконання рішення суду про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] такий акт дійсно складався і в ньому було зафіксовано те майно, яке було в квартирі на час вчинення виконавчих дій. Державний виконавець не зясовував у сторін кому воно належить та не пропонував надати підтверджуючі документи на нього. Оскільки стягувачем по виконавчому провадженню була [PERSON], майно було передано на відповідальне зберігання. В судовому порядку даний акт сторонами не оскаржувався. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов про витребування майна із чужого незаконного володіння до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed