Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.01.2008 року [PERSON] 26.01.2008 року отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених умов відповідач належним чином договір не виконав, у звязку з чим, станом на 07.10.2014 року має кредитну заборгованість у розмірі 22 799,76 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 26.01.2008 року у розмірі 22 799,76 грн., яка складається з наступного : 2315,83 грн. заборгованість за кредитом; 12 309,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6612,50 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1061,89 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати. В останнє судове засідання представник позивача не зявилася, просила справу розглядати у свою відсутність. Під час судового розгляду підтримала позовні вимоги із зазначених вище підстав, надала пояснення, що на час розгляду справи відповідач не отримував інші платіжні картки, із заявами про закриття рахунку та припинення договору до банку не звертався. Відповідач у судове засідання не зявився, просив справу розглядати у його відсутність, надав заперечення та заяву про застосування строків позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову з огляду на пропуск позовної давності по відношенню до кредитної заборгованості в розмірі 10 724,13 грн. та не підтвердження факту застосування штрафу за порушення кредитних зобовязань, що мали місце в період з 07.10.2013-07.10.2014 р.р., в розмірі 1561,89 грн. (500 грн. + 1061,89 грн.). Підтвердив факт того, що із заявами про закриття рахунку та припинення договору він до банку не звертався. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке було перейменоване у Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, про що свідчить його підпис на заяві. Згідно п.9.12., 9.5. «Умов та правил надання банківських послуг» договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Поточний Картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви Держателя, або Банк має право закрити Картковий рахунок, письмово повідомивши Держателя. Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. П. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Згідно інформації ПАТ «Приватбанк» 26.01.2008 р. [PERSON] видано платіжну картку № 22222209250947, строк дії даної картки грудень 2011 року. Перевипуск картки після закінчення терміну дії останньої не проводився. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 07.10.2014 року заборгованість за кредитним договором згідно із наданим позивачем [PERSON] складає 22 799,76 грн. Останній платіж по погашенню кредиту здійснено відповідачем 01.04.2008 р. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, з урахуванням наявних доказів суд вважає, що станом на 07.10.2014 року фактична заборгованість відповідача перед позивачем складається: 2315,83 грн. заборгованість за кредитом; 12 309,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, які підлягають стягненню. Що стосується вимог про стягнення сум пені та штрафів, то у цій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 2 статті 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 р. № 6-61цс14, яка відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України. Згідно п. 8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» при порушення Клієнтом строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше, ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 9.6. Умов передбачено, що за відсутністю на Картковому рахунку Картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг Банку для продовження дії Картки і при не поступленні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту припинення строку дії Картки, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючого тарифу. Вказана комісія стягується Банком по закінченню зазначеного у цьому пункті строку, щомісячно. З [PERSON] вбачається, що прострочена заборгованості за кредитним Договором у [PERSON] виникла з 01.04.2008 р., і після перебігу 120 днів з цієї дати відповідно до п. 8.6. Умов вона зобовязана була уплатити штрафні санкції, що нею не виконано. Банк звернувся із позовом до суду 22.10.2014 р., тому у звязку із спливом більше, ніж 1-річного періоду з часу, коли відповідач не виконала взяті на себе зобовязання по виконанню п. 8.6. Умов, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) такими, які не підлягають задоволенню у звязку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Щодо інших штрафних санкцій, передбачених п. 9.6. Умов, виходячи із зазначеної вище дати звернення Банку до суду з позовом, має бути обрахована заборгованість по комісії за користування кредитом лише за період з 30.10.2013 р. по 07.10.2014 р., яка складає 1050 грн. З цих підстав, вимоги в частині стягнення комісії за більш ранні періоди не підлягають задоволенню у звязку із спливом строку звернення до суду із відповідним позовом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про сплив позовної давності стягнення заборгованості з причини закінчення дії платіжної картки, оскільки, як встановлено під час судового розгляду, і це не заперечувалося сторонами, після закінчення строку дії платіжної картки, тобто після грудня 2011 року [PERSON] інші платіжні картки за договором б/н від 26.08.2008 р. не отримував, із відповідними заявами про припинення даного договору або про закриття карткового рахунку до Банку не звертався, тому на виконання п.9.12., 9.5. «Умов та правил надання банківських послуг» та п. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою, строк дії картки та договору продовжується на новий строк. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 167 грн. 48 коп. - пропорційно задоволеному розміру позовних вимог.

Outcome: partial