Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем, №б/н від 26.06.2010 року, відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання їй банківських послуг у виді надання кредиту, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, позивачем збільшено кредитний ліміт до 10580 грн. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим допустила заборгованість на загальну суму 18692,90 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 10570,65 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 5683,08 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1072,84 грн.; штраф на загальну суму 1366,33 грн. (з них: 500 грн. - фіксована частина; 866,33 грн. - процентна складова). Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.47/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідачу направлялися судові повістки про виклик за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак до суду повернулися конверти з довідками «за відмовою адресата від одержання» /а.с.52, 54, 56/. Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку вважається повідомленою. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 18.06.2008 року про надання відповідачу кредиту в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.8-33, 59/. Даний договір складається з заяви позичальника, яка підписана відповідачем, в якій відповідач зазначила розмір бажаного кредитного ліміту - 5000 грн., та Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши зазначену заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 3000 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача /а.с.59/. Крім того, відповідно до положень зазначених пунктів договору, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Як видно з виписки з особового рахунку відповідача, 29.02.2012 року позивач збільшив відповідачу кредитний ліміт до 10580 грн. /а.с.60/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. А у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.28/. П.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 28 лютого 2014 року заборгованість по кредитному договору склала 18692,89 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 10570,65 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 5683,08 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1072,84 грн.; штраф на загальну суму - 1366,32 грн. /а.с.6-7/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті зобов'язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобов'язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved