Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.10.2019 року мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала та заповіт не залишила. Він прийняв спадщину після померлої матері шляхом подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, а його сестра, відповідач - [PERSON] подала протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заяву до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Він, є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті його матері, [PERSON] , залишилося спадкове майно, яке належало померлій на праві власності, а саме: 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] /свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріально посвідчене державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. 20.10.1999 року та зареєстроване в реєстрі за №2-4116; земельна ділянка площею 0.0959 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074 /державний акт на право приватної власності на землю І-КВ №050738 від 25.04.2001 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3213332262019 від 17.01.2019 року/. Він звернувся із заявою до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] матері - [PERSON] . 24.04.2019 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вишняк О.А. винесла постанову в якій відмовила йому, [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0959 га, кадастровий номер: 3210300000:06:023:0074, що розташована за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] , через відсутність визначених часток у праві власності на спадкове майно спадкодавця. На підставі рішення Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 04.07.2000 року №214 на ім`я [PERSON] , [PERSON] 25.04.2001 року було видано державний акт на право власності на землю серії І-КВ №050738, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,0959 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421. У вказаному державному акті не зазначені частки співвласників у вказаній земельній ділянці. Згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серії НВ-3213332262019 від 17.01.2019 року виданого відділом у м. Білій Церкві Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області також відсутня інформація щодо розміру часток земельної ділянки, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0959 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площа земельної ділянки - 0,0959 га, кадастровий номер: 3210300000:06:023:0074, співвласниками якої є [PERSON] і [PERSON] 20.10.1999 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, де вказано, що спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] , є в рівних частинах: дружина - [PERSON] ; дочка [PERSON] , спадкове майно складається з: жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №2-4116. Згідно до реєстрового напису Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації який міститься на свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року 28.10.1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] .Згідно до реєстрового напису Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації який міститься на свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року 28.10.1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . При житті спадкодавця [PERSON] розмір часток вищевказаної земельної ділянки не був юридично оформлений, порядок користування спільною земельною ділянкою не встановлювався, оскільки між співвласниками земельної ділянки були сімейні стосунки і вони використовували земельну ділянку спільно відповідно до часток у праві власності на житловий будинок тобто по 1/2 частці вищевказаної земельної ділянки. Вказана вище земельна ділянка належала його з відповідачем матері та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку земельної ділянки, яка не була визначена, в зв`язку з чим йому відмовлено нотаріусом в оформленні спадкових прав. А тому він вважає, що є можливим визначити розмір частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що становить 1/2, виходячи з рівності часток співвласників земельної ділянки. Також, слід визначити, що частка відповідача в праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку становить 1/2.Таким чином, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/2 частка земельної ділянки загальною площею площею 0.0959 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074, і він є єдиним спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] . Тому просив, визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0959 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, згідно державного акту на право власності на землю серії І-КВ №050738, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.04.2001 року за № 421, при житті становила 1/2, визначити, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0959 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, згідно державного акту на право власності на землю серії І-КВ №050738, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.04.2001 року за №421, становить 1/2, визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0959 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Позивач - [PERSON] являється сином померлої, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.16) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.53 на звороті, [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. від 20.10.1999 року, зареєстроване в реєстрі за №2-4116(а.с.18), [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частинах житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . З реєстрового напису Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації, який міститься на свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року (а.с.17 на звороті), вбачається, що 28.10.1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . З реєстрового напису Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації який міститься на свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року (а.с.18 на звороті), вбачається, що 28.10.1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №050738 від 25.04.2001 року(а.с.19), на підставі рішення Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 04.07.2000 року №214 на ім`я [PERSON] , [PERSON] 25.04.2001 року було видано державний акт на право власності на землю серії І-КВ №050738, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0.0959 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS] , в якому не зазначені частки співвласників у вказаній земельній ділянці. З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3213332262019 від 17.01.2019 року (а.с.20-25), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,0959 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.51), 04.12.2018 року у Першій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області відкрилася спадкова справа №1062/2008, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.46), 04.12.2008 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася [PERSON] - дочка спадкодавця із заявою під №1953 про відмову від прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . 04.12.2008 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся [PERSON] - син спадкодавця із заявою під №1954 про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . 24.04.2019 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вишняк О.А. винесла постанову (а.с.26), згідно якої відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0959 га, кадастровий номер: 3210300000:06:023:0074, що розташована за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] , через відсутність визначених часток у праві власності на спадкове майно спадкодавця. Як вбачається з відповіді на запит «Південного бюро технічної інвентаризації» Комунального підприємства Київської обласної Ради №567 від 18.03.2019 року (а.с.63), станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] - 1/2 частина житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-4116, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори (реєстрова книга №17, реєстровий №1623) та за [PERSON] -1/2 частина житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-4116, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори (реєстрова книга №17, реєстровий №1623). Станом на останню дату, 13.03.2019 року проведення технічної інвентаризації, загальна площа житлового будинку становить - 50,40 кв.м., житлова площа - 32,80 кв.м. 13.03.2019 року «Південним бюро технічної інвентаризації» Комунальним підприємством Київської обласної Ради було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.64-69). Тобто, судом встановлено, що при житті спадкодавця [PERSON] розмір часток вищевказаної земельної ділянки не був юридично оформлений, порядок користування спільною земельною ділянкою не встановлювався, оскільки між співвласниками земельної ділянки були сімейні стосунки і вони використовували земельну ділянку спільно відповідно до часток у праві власності на житловий будинок, тобто по 1/2 частці вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно приписів ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до положень статей1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Встановлено, що вказана вище земельна ділянка належала померлій [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а тому суд вважає за можливе визначити розмір частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що становить 1/2, виходячи з рівності часток співвласників земельної ділянки. Також слід визначити, що частка відповідача [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку становить 1/2. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачає, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/2 частка земельної ділянки загальною площею 0.0959 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:023:0074, а [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом після смерті матері, адже [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини, спадкує вказану частину земельної ділянки. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved