Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та, уточнивши його, просить визнати виконавчий напис від 17.11.2017 № 12191, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 60 180, 51 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704.80 та витрати на оплату правничої допомоги адвокатом в сумі 3500 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що 17.11.2018 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис № 12191, згідно якого з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто кошти в розмірі 60 180, 51 грн, яка складається з : заборгованості за тілом кредиту - 22559,05 грн; заборгованості за відсотками - 1290,59 грн; заборгованості з комісії та пені - 32988,94 грн, заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2841,43 грн, за період з 09.11.2011 року по 02.08.2017 рік. Крім того, з нього стягнено витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800 грн. З метою виконання згаданого виконавчого напису 16.01.2018 Таращанським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження та постановою від 24.01.2018 з нього, крім того, стягнуто виконавчий збір в розмірі 6198,05 грн.. Також зазначає, що повідомлення про наявність в нього заборгованості ні від відповідача ні від нотаріуса він не отримував. Вважаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки: його вчинено за відсутності документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість та які б могли посвідчувати розмір заборгованості, вказаний виконавчий напис вчинено за період, який перевищує три роки, тобто з порушенням ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», наявний спір про право, відсутні докази отримання ним повідомлення про наявність заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Його інтереси в судовому засіданні представляв адвокат Якименко О.В.. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Якименко О.В. уточнені позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини підтримав в повному обсязі та просить їх задовольни. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив. 02.10.2018 подав відзив на позовну заяву та не погоджуючись з позовом, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки строк позовної давності при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису відповідачем не пропущено (останній платіж позивачем було здійснено 30.11.2015, а тому строк позовної давності закінчується 01.12.2018), про наявність порушень за кредитним договором позивача було повідомлено листом - претензією, а сам факт укладення кредитного договору №б/н від 09.11.2011 ним не спростовано, просить відмовити в задоволенні позу повністю (а.с.31-34). Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте надіслав на поштову адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 104). Представник третьої особи - Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ Про нотаріат (далі - Закон Про нотаріат ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом Про нотаріат та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону Про нотаріат ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України Про нотаріат ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України Про нотаріат та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, і відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 2 якого такими документами є: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Під час судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі виконавчого напису від 17.11.2017 року № 12191, вчиненого Завалієвим А.А. - приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачені в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.11.2011 та розрахунку заборгованості за договором станом на 02.08.2017, грошові кошти у сумі 60 180, 51 грн (шістдесят тисяч сто вісімдесят гривень 51 к.), з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту - 22 559,05 грн; заборгованості за відсотками - 1 290,59 грн; заборгованості з пені - 32 988,94 грн, заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500, 00 грн, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2 841, 93 грн. Стягнення здійснюється за період з 09.11.2011 по 02.08.2017. Витрати за вчинення виконавчого напису склали 1800, 00 грн (а.с. 14). Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса 16.01.2018 було відкрито виконавче провадження № 55536417 (а.с. 13). Згідно постанови державного виконавця від 24.01.2018 на все майно позивача накладено арешт (а.с. 15). Крім того, 24.01.2018 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 6198,05 грн (а.с. 16). Так, про наявність існуючого виконавчого напису приватного нотаріуса, позивачу стало відомо після відкриття виконавчого провадження. Вважаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач звернувся до суду з даним позовом. В ході розгляду справи ані відповідачем, ані третьою особою не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчих написів нотаріусом, заборгованість була безспірною, та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Крім того, нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки, період, за який було здійснено стягнення за виконавчим написом нотаріуса, а саме з 09.11.2011 по 02.08.2017, значно перевищував три роки, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності, тому на час звернення банку до нотаріальної контори строк позовної давності - сплив (для стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам - 3 роки, для неустойки - 1 рік). Дане свідчить про існування на момент винесення виконавчого напису спору про право, що також підлягало дослідженню. Крім того, відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України). У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Стягуючи з позивача штраф та пеню, приватний нотаріус у порушення вказаних положень закону належним чином не перевірив надані банком документи, не перевірив чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Стягуючи заборгованість, нотаріус не звернув уваги на безпідставність включення банком до розміру заборгованості штрафу та пені за одне й теж порушення кредитних зобов`язань. Оскільки нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, що свідчать про не безспірність вимог позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог позивача в частині відшкодування судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки, представником позивача, як на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано: договір № 137/18 від 11.12.2018 про надання правничої допомоги укладений між ним та адвокатом Якименком О.В., акт виконаних робіт до договору за № 137/18 від 11.12.2018 про надання правової (правничої) допомоги адвокатом, розрахунок таких витрат та квитанцію № 137/18 про оплату позивачем витрат на надання правничої допомогу (гонорару) адвокатом в розмірі 3500 грн, вони підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved