Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 18 жовтня 2012 року укладений договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит без права поповнення» № 445633/2012 про внесення депозитного вкладу в іноземній валюті на суму 2775 євро. 18 червня 2014 року позивач вдруге звернувся до банку (перший раз 25 квітня 2014 року) з заявою про повернення внесених коштів, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти не повернув. Дії відповідача, направлені на ухилення від повернення вкладу, є неправомірними. Також посилається на те, що зі змісту оголошень м. Суми вбачається, що інші банки пропонували внесення коштів на депозитні рахунки під 12% річних, тому він мав би отримати доходи, якби одержав вчасно кошти та розмістив їх в іншому банку, що становить 22 євро щомісячно. Крім того, для вирішення проблем, які виникли із-за неповернення вкладу, він вимушений був позичити 2000 євро, чим було причинено йому моральну шкоду. Посилаючись на вказане, просить стягнути з відповідача на свою користь 2221,98 євро, що еквівалентно 36609 грн. банківського вкладу, втрачену вигоду 55 євро (906 грн.), 366,90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи та моральну шкоду 2000 євро. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали частково, та не підтримавши вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, в іншій частині просили позов задовольнити, посилаючись на те, що позивач розраховував на отримання суми банківського вкладу, чого не відбулося, та це змусило позичати кошти, чим було завдано моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18 жовтня 2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладений договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит без права поповнення» №445633/2012 (в євро), за умовами якого позивач розмістив в банку строковий вклад на умовах депозитного продукту «Наш найкращий депозит» в євро на строк 1 місяць з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу (а.с. 4). Відповідно до п. 1.7 дата вимоги вкладником банку - 18 листопада 2012 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Умови пролонгації вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку. Станом на дату розгляду справи депозит та нараховані відсотки позивачу в повному обсязі не повернуто. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Статтями 509 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу), на який розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог про повернення суми вкладу, відповідачем порушено охоронюваним законом майнові права [PERSON] та його права як споживача фінансових послуг, які надаються відповідачем. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Умовами договору банківського вкладу передбачено повернення позивачу вкладу, тому з відповідача необхідно стягнути суму вкладу в розмірі 2221,98 євро, що по курсу євро до гривні НБУ (1652,68 грн. за 100 євро) станом на 23 жовтня 2014 року становить 36707 грн. 10 коп. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Проте позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він мав би реальну можливість отримати доходи у визначеному ним розмірі і не отримав їх саме внаслідок неповернення належних йому грошових коштів відповідачем. Крім того встановлений судом правовий характер спірних відносин не свідчить про те, що позивачу заподіяно збитки у виді упущеної вигоди. Положення п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, які мали місце в цьому випадку. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу заподіяні такі збитки і що позивач мав намір зробити вклад саме цих коштів у інший банк та на умовах, визначених у договорі з ПАТ «ВіЕйБі Банк», і що неповернення відповідачем суми вкладу позбавило позивача скористатися своїм правом та розмістити їх в іншому банку і отримати реальну можливість одержати доходи за рахунок цих коштів. Покладення на відповідача відповідальності у формі відшкодування збитків за нездійснення свого права суперечить в цілому принципам юридичної відповідальності, що настає за порушення саме зобов'язань. Тому підстави для стягнення на користь позивача упущеної вигоди відсутні. Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, та відшкодування моральної шкоди ні договором банківського вкладу, який укладений між позивачем та відповідачем, ні законом не передбачено. В силу ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 367 грн. 07 коп. В той же час позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 366 грн. 90 коп., а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial