Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради розглянуте подання служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 08 травня 2014 року мати дитини [PERSON] покинула малолітнього сина [PERSON] бабусі [PERSON]. [PERSON] взято на первинний облік в ССДС за №229 від 16 травня 2014 року та визначено тимчасове влаштування дитину в сім'ю [PERSON] За час перебування дитини у бабусі, мати дитини жодного разу не цікавилася життям і здоров'ям дитини, не телефонувала, не виявила материнської уваги та турботи, також, місце її проживання не відоме. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №167 від 20 червня 2014 року малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення судового засідання судом повідомлялась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримала. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є одинокою матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08 травня 2014 року мати дитини [PERSON] покинула малолітнього сина [PERSON] бабусі [PERSON], проживаючій за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Малолітнього [PERSON] взято на первинний облік в ССДС за №229 від 16 травня2014 року та визначено тимчасове влаштування дитини в сім'ю [PERSON] Встановлено, що за час перебування дитини у бабусі, мати дитини [PERSON] жодного разу не цікавилася життям та здоров»ям дитини, не телефонувала, не виявляла материнської уваги та турботи. Місце проживання [PERSON] не відомо. Відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради №167 від 20 червня 2014 року малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також, відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №7 від 02 липня 2014 року, позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Дитина знаходиться на повному забезпеченні бабусі [PERSON], в їх сім'ї склалися добрі стосунки, побудовані на взаємоповазі та любові один до одного. Суд, вирішуючи питання про передачу малолітнього [PERSON] під опіку [PERSON], враховує положення ст. 167 СК України, а саме, те, що бабуся виявила бажання взяти дитину під свою опіку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved