Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про виселення. В обґрунтування позову зазначив наступне. З відповідачем позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дитина, [PERSON] Відповідачі зареєстровані у квартирі № 2, будинку № 96, що по вул.Київській (Більшовицька) м.Коростишів, співвласником якої є позивач. На даний час шлюб розірваний, відповідачі проживають за іншою адресою. З приводу того, що відповідачі фактично за вказаною адресою не проживають з січня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх втратившими право на житло. Одночасно судом розглядався зустрічний позов [PERSON] про вселення. Рішенням Коростишівського районного суду від 29.12.2008 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, задоволено позов [PERSON] про вселення її та дочки [PERSON] в квартиру № 2 будинку № 96, що по вул.Більшовицькій м.Коростишів. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11.03.2009 року рішення Коростишівського районного суду залишено без змін. Однак, відповідачі у квартиру не вселилися, проживають за іншою адресою, комунальні послуги не сплачують, у проведенні ремонтних робіт участі не беруть. Через вказані обставини позивач не має можливості оформити житлову субсидію, сплачує додаткові витрати по утриманню житла, сплачуючи кошти і за відповідачів. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням добровільно виписатися з кваритири, на що останні категорично відмовляються. Тому просить суд виселити відповідачів з належного йому житла. Позивач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі на виклики суду в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання були повідомлені через оголошення у газеті Житомирщина, тому вважаються повідомленими належним чином у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України. А тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири №2, будинку № 96, що по вул.Більшовицькій м.Коростишів. Як вбачається з довідки № 553 від 03.04.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою (а.с.8). З акту депутата № 646 від 06.04.2017 року вбачається, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають (а.с.9). Згідно зі статтю 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вимогами ч.2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховним Судом України у постанові від 27.05.2015 року у справі №6-92цс15 викладено правову позицію, згідно з якою передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач як власник зазначеного житла правомірно поставив питання про виселення відповідачів без надання їм іншого житла, а тому задовольняє позовні вимоги в повном у обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved