Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 08.07.2014 року та уточнюючи позовні вимоги 11.07.2014 року просив суд: - поділити між позивачем та відповідачем майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме домоволодіння [ADDRESS] яке складається з житлового будинку «А-1» жилою площею 28,1 кв.м., загальною - 58,4 кв.м., з господарчими спорудами: сараю Б площею 23,2 кв.м., вбиральні «В» визначивши кожному по 1/2 частці зазначеного домоволодіння; - визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частці за кожним із них, домоволодіння [ADDRESS] яке складається з житлового будинку «А-1» жилою площею 28,1 кв.м., загальною - 58,4 кв.м., 1/2 частині сараю, 1/2 частині вбиральні . В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, а 29.04.2013 року уклали шлюб. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах 15.09.2007 року сторони по справі придбали домоволодіння з господарськими спорудами, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] Покупцем в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 15.09.2007 року з господарськими спорудами є відповідач по справі [PERSON], за якою і зареєстровано право власності на вказане домоволодіння в реєстрі прав власності на нерухоме майно. З метою забезпечення своїх прав на дане домоволодіння позивач звернувся до суду та просив поділити між позивачем та відповідачем майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме домоволодіння [ADDRESS] що складається з житлового будинку «А-1» жилою площею 28,1 кв.м., загальною - 58,4 кв.м., зі спорудами: сараю Б площею 23,2 кв.м., вбиральні «В» визначивши кожному по 1/2 частці будинку, 1/2 частці сараю, 1/2 частці вбиральні; визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частці будинку [ADDRESS] жилою площею 28,1 кв.м., загальною - 58,4 кв.м., 1/2 частці сараю площею 23,2 кв.м., 1/2 частці вбиральні - за кожним. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити (а.с.20,21,52). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказуючи на те, що проживали з позивачем однією сім'єю з 1994 року (а.с. 48). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що як вказував позивач - з вересня 2006 року, а відповідач вказувала, що і з 1994 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, а з 29.04.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.6,48, 57). В період проживання сторін однією сім'єю, 15.09.2007 року був укладений договір купівлі - продажу домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-5). Як видно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.10.2007 року, право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі вище вказаного договору (а.с.7). Згідно відомостей з КП «Криворізьке БТІ» ДОР від 01.08.2014 року № 2888 (а.с.35) та інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.08.2014 року, право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.09.2007року (а.с.33-34). Згідно технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] за технічною характеристикою домоволодіння складається з житлового будинку «А-1» жилою площею 28,1 кв.м., загальною - 58,4 кв.м., сараю Б площею 23,2 кв.м., вбиральні «В» (а.с.9-12). Відповідно до ст.. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебуваютьу шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього кодексу. Отже, домоволодіння [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживали однією сім'єю на момент укладення договору, та підлягає поділу за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Тобто, застосуванню підлягають положення ст.70 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно положень ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що домоволодіння [ADDRESS] вартістю станом на 01.10.2014 року становить 119880,00 грн. (а.с.45) та знаходиться на неприватизованій земельній ділянці (а.с.41), слід поділити між [PERSON] до [PERSON] в ідеальних частках, визначивши за кожним із них право власності по 1/2 частці вказаного домоволодіння.

Outcome: approved