Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №22к-47, згідно якого банк надав йому кредит в сумі 15\~561,00 доларів США під 13% річних, при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 14.02.2015\~р., здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 26.05.2011 р. заборгованість становить 254 570 (двісті пятдесят чотири тисячі пятсот сімдесят) гривень 01 копійка, з яких: 106\~626,84 грн. заборгованість за кредитом, 16\~286,07 грн. заборгованість за відсотками, 1\~575,40 грн. заборгованість по сплаті щомісячних комісій, 130\~081,70 грн. пеня за прострочення сплати щомісячних платежів. Також позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого останній зобовязався сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, тому позивач вимагає стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму разом з судовими витратами.\~ 22.11.2011 року по справі було ухвалено заочне рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку зі [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі філії\~«Одеське РУ»\~АТ\~«Банк\~«[PERSON] та Кредит», та Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22.06.2015 року заочне рішення від 22.11.2011 року по справі №2-4251/11 скасовано за заявою представника відповідача [PERSON] [PERSON] від 02.06.2015 року про перегляд вказаного заочного рішення. Представник позивача звернувся до суду із заявою про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання 14.04.2016 року не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що є відповідна довідка в матеріалах справи, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертадися. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, підстави для відкладення розгляду\~ справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. \~ \~ \~ \~ Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦП України. \~ \~ \~ \~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень від відповідача [PERSON] на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі не висловлював, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в попередньому судовому засіданні надав суду заперечення на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості зі [PERSON] на користь позивача. Свої заперечення представник [PERSON] обґрунтовував тим, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати заявлення вимоги. Оскільки позов про стягнення в солідарному порядку заборгованості до боржника та поручителя був предявлений після спливу зазначеного шестимісячного строку, то порука вважається припиненою, а позивач втрачає право заявляти вимоги до поручителя. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору №22к-47 від 14.02.2008 року банк надав [PERSON] кредит в сумі 15\~561,00 доларів США під 13% річних, при цьому останній зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 14.02.2015 року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту. Свої зобовязання за договором відповідач [PERSON] не виконував належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 26.05.2011 року становить 254\~570 (двісті пятдесят чотири тисячі пятсот сімдесят) гривень 01 копійка, з яких: 106\~626,84 грн. заборгованість за кредитом, 16\~286,07 грн. заборгованість за відсотками, 1\~575,40 грн. заборгованість по сплаті щомісячних комісій, 130\~081,70 грн. пеня за прострочення сплати щомісячних платежів. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Нарахування пені передбачено умовами договору та не суперечить діючому законодавству. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Курс НБУ при здійсненні розрахунку, наданий позивачем, був нижчий від курсу НБУ на момент розгляду справи, тому вимоги підлягають задоволенню повністю виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого останній зобовязався сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, тому позивач вимагає стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму разом з судовими витратами. Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У відповідності до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Разом з тим, суд погоджується з запереченнями відповідача [PERSON], виходячи з наступного. Відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому взагалі не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки згідно ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, що в договорі поруки не встановлено. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, п.3.5 Кредитного договору і п.2.3 Договору поруки використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 15.02.2010 року поручителю вимогу №450/1 про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, тобто до 16.08.2010 року. Враховуючи, що банк звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості солідарно зі [PERSON] та [PERSON] тільки 07.06.2011\~року, то правові підстави стягувати заборгованість з поручителя відсутні, оскільки банк пропустив шестимісячний строк предявлення позову до поручителя, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості зі [PERSON] є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, договір поруки, укладений зі [PERSON] є припиненим, тому підстави для задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом з поручителя, - відсутні. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1700 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial