Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадковий житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця - немає. В зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, останній звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить розглядати справу без його участі та участі його представника. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, вивчивши матеріали спадкової справи № 49/2019, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що за життя, а саме 23.01.2014 батько позивача - [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 46, яким він зробив заповітне розпорядження, заповівши належний йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] своєму синові, позивачу по справі - [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Таращанської міської ради Київської області №12-2-VII від 24.11.2015 «Про перейменування вулиць міста Тараща Київської області» вулиця «Леніна» перейменована на вулицю «Софіївська» (а.с.8-9). [INFO] року батько позивача - [PERSON] помер (а.с.33.). До дня смерті він був зареєстрований та проживав постійно за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями його є позивач по справі, брат позивача, син спадкодавця, - [PERSON] та дід позивача, батько спадкодавця - [PERSON] . Брат позивача [PERSON] , заявою від 17.05.2019, відмовився від прийняття спадщини після батька (а.с.54). Дід позивача теж відмовився від одержання обов`язкової частки у спадщин, а також від прийняття спадщини за законом після свого сина [PERSON] , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу (а.с.52). Так, позивач є єдиним спадкоємцем після свого батька як за заповітом на вищевказаний житловий будинок так і за законом на неохоплене заповітом майно спадкодавця. Інших спадкоємців за законом та за повітом немає. У встановлений законом шестимісячний строк, позивач, звернувся до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М., із заявою про прийняття спадщини після смерті батька за заповітом та за законом, а в подальшому із заявою про видачу йому відповідних свідоцтв про право на спадщину (а.с.46,56,58). 09.07.2019 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,5365 га, з кадастровим номером 3224486900:04:004:0019 розташовану на території Станишівської сільської ради Таращанського району Київської, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі ж йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений спадковий житловий будинок, приватним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду (а.с.57,59). Позивач як єдиний спадкоємець, який прийняв у спадщину житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , але через відсутність правовстановлюючих документів на нього не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, звернувся до суду з даним позовом. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно був спадкодавець, підтверджується копіями: технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] від 15.08.1996, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника [PERSON] 2001 року, витягу з рішення №55 виконкому Таращанської міської ради від 19.04.2001, пояснювальної записки, договору купівлі-продажу житлового будинку серії АВО №238503 від 05.12.2000, будинкової книги (а.с.10-19, 27-32). За даними технічного паспорта на садибний будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 23.08.2019 до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: прибудова, сарай, вбиральня, колодязь питний, станція, огорожа. Загальна площа приміщень будинку становить 55,5 кв.м., житлова площа - 41,8. Інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 389095,00 грн. (а.с.21-25). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved