Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовє тим, що на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.03.2000 року, він є власником квартири №80, яка знаходиться в буд.№29, по вул.Луганського, м.Добропілля, Донецької області, що складається з двох кімнат і допоміжних приміщень загальною площею 42,2 м.кв. На даний час у вказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина, [PERSON], шлюбні відносини з якою припинені за рішенням суду 25 березня 2014 року. Відповідач фактично в квартирі не проживає з 2014 року, але продовжує бути зареєстрована у квартирі, що належить йому на праві приватної власності. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Позивач та його представник [PERSON], підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача та місцем фактичного проживання, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення поштових відправлень. Заяв про розгляд справи у її відсутність або про поважність причин своєї неявки до суду не надала. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позовну заяву, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, враховуючи що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши\~докази, вважає позов таким, що\~підлягає повному задоволенню\~з наступних підстав. Допитана в судовому засіданні свідок\~ [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача [PERSON], який вдруге одружений та мешкає разом зі своїми дітьми за зазначеною адресою. Колишня його дружина, [PERSON] пішла з сімї до іншого чоловіка та не мешкає за адресою м.Добропілля, вул.Луганського, 29/80 десь з 2014 року. Згідно паспорту громадянина України, зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] м.Добропілля, вул.Луганського, 29/80, з 11.04.2000 року. (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2000 року [PERSON] придбав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.12). Відповідно до заочного рішення Добропільського міськрайонного суду від 25.03.2014 року, шлюб зареєстрований 01 червня 2001 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №74, розірвано. (а.с.19). Згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], з 13.04.2000 року. Згідно акту Приватного підприємства Добропільська ремонтно експлуатаційна служба «Південний 1», від 05.01.2017 р. №16, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживає. Данні обставини підтверджені сусідами [PERSON], [PERSON], які підписали вказаний акт.(а.с.18). Згідно копії домової книги на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою з 11.04.2000 року зареєстрований [PERSON], з 13.04.2000 року зареєстрована [PERSON], 22.07.1980 р.н.(а.с.13-17). Позивач вказує, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 21-1438а15, та від 01 березня 2016 року, справа № 825/1335/13-а. Отже, враховуючи, що квартира належить на праві приватної власності позивачу, а також небажання з особистих міркувань сумісного проживання позивача та відповідача, які на час судового розгляду більше не членами однієї сімї та не є родичами між собою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог власника квартири, яка була набута ним на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2000 року, тобто, до укладання шлюбу з відповідачем.

Outcome: approved