Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, з урахуванням уточнених вимог, вказуючи, що 07.12.2006 року між ВАТ «Родовід Банк» (17.06.2099 року назву Банку офіційно змінено на ПАТ «Родовід Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року, згідно з умовами якого йому було надано кредит на купівлю автомобіля в розмірі 8940,59 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами та згідно додаткової угоди № 1 від 20.10.2008 року до кредитного договору, процентну ставку було змінено на 14,5% річних. Відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 10.12.2013 року заборгованість за даним кредитним договором становить 3 059,24 доларів США та 143 534,22 грн., з яких: 2 988,80 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 70,44 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 142 802,62 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та сплату відсотків, 731,60 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складає 3 059,24 доларів США та 143 534,22 грн., а також судовий збір. Представник позивача ПАТ «Родовід Банк» - Колодяжна Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що 07.12.2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року, згідно з умовами якого йому було надано кредит на купівлю автомобіля в розмірі 8940,59 доларів США строком користування до 06.12.2011 року, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами та згідно додаткової угоди № 1 від 20.10.2008 року до кредитного договору, процентну ставку було змінено на 14,5% річних. Відповідач [PERSON] відповідно до умов кредитного договору взяв на себе обов'язок: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 149,01 доларів США, повернути одержаний кредит не пізніше 06.12.2011 року та сплачувати банку нараховані відсотки за користування кредитом щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця, наступного за звітним. Однак, відповідач відповідачем не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 10.12.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 3 059,24 доларів США та 143 534,22 грн. Також суду пояснила, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, оскільки відповідно до протоколу зустрічі з позичальником [PERSON] від 14.03.2011 року працівниками банку до відома боржника була доведена інформація про наявність простроченої кредитної заборгованості за кредитним договором та про необхідність погашення поточної заборгованості. За результатами зустрічі були досягнуті домовленості, що відповідач зобов'язується щомісячно сплачувати не менш 2000 грн., а також зобов'язується повністю сплатити кредит до 06.12.2011 року. Таким чином, відповідач визнав наявність зазначеної заборгованості і, починаючи з 17.03.2011 року по 31.10.2011 року здійснював її погашення, але не сплатив її у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається здійсненням особою дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого зобов'язання, про що також надала суду письмові заперечення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, а саме відповідач згоден сплатити на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року з урахуванням позовної давності за період з лютого 2011 року по лютий 2014 року в розмірі 595,77 доларів США, з яких: 525,33 долара США - заборгованість за кредитом, 70,44 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виконання грошових зобов'язань просили відмовити в зв'язку з закінченням строку позовної давності, оскільки на даний час поважні причини пропуску строку позовної давності у позивача відсутні. Також, надали суду письмову заяву, в якій просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що: - згідно кредитного договору № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року [PERSON] одержав від ПАТ «Родовід Банк» на той час ВАТ «родовід Банк» грошові кошти в сумі 8 940,59 доларів США та зобов'язався сплатити відсотки, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору; - відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 14,5% річних та за порушення строків повернення кредиту чи сплати відсотків, сплачується банку за кожний день прострочення пеня у розмірі 1,65 від суми простроченої заборгованості; - згідно протоколу зустрічі з позичальником від 14.03.2011 року відповідача [PERSON] повідомлено про наявність простроченої кредитної заборгованості в сумі 2847,95 доларів США за кредитним договором № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року та про необхідність погашення поточної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1490,51 доларів США. Крім того, [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати не менш ніж 2000 грн. та повністю закрити кредит до 06.12.2011 року; - відповідно до розрахунку заборгованості згідно кредитного договору № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем, станом на 10.12.2013 року складає 3 059,24 доларів США та 143 534,22 грн., з яких: 2 988,80 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 70,44 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 142 802,62 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та сплату відсотків, 731,60 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки встановлені законом або договором. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що відповідачем [PERSON], станом на 10.12.2013 року порушено грошове зобов'язання по кредитному договору № Д006/АА-249.06.1 від 07.12.2006 року на загальну суму 3 059,24 доларів США та 731,60 грн., з яких: 2 988,80 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 70,44 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та 731,60 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України. Відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж на вимоги Банку він не відреагував. Тому з нього необхідно стягнути зазначену суму, задовольнивши вимоги позивача в цій частині у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення пені за останній рік в сумі 142 802,62 грн., то суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на те, що нарахована банком пеня у розмірі 142 802,62 грн. є непомірною і значно перевищує суму непогашеного основного боргу по кредиту (2 998,80 доларів США), судом, застосовується правило співмірності пені з розміром основного боргу, регламентоване ст. 551 ч.3 ЦК України, беручи до уваги сімейний стан відповідача, який одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, за останній час двічі потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди, в яких він був потерпілим та за останнє ДТП сума матеріального збитку йому досі не сплачена. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пеню в зменшеному розмірі - 40 000 грн. Це відповідатиме як способу захисту майнових прав банку та й убезпечить від порушення прав відповідача, а також буде узгоджуватись із задекларованим в Законі «Про захист прав споживачів» принципом рівності прав сторін, зокрема у кредитним відносинах. Також слід зазначити, що суд до даних правовідносин не застосовує строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач та його представник, з огляду на наступне. Так, згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Також пунктом 7 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви, починає перебіг спочатку на весь період, передбачених в законі для означених вимог. Дією, що свідчить про визнання особою свого боргового зобов'язання може бути, зокрема часткова виплата боргу. Як, встановлено в судовому засіданні, 14.03.2011 року працівниками АТ «Родовід Банк» відповідачу [PERSON] до відома була доведена інформація про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення до 06.12.2011 року, що підтверджується копією протоколу зустрічі з позичальником від 14.03.2011 року. Відповідач визнав наявність зазначеної заборгованості та з 17.03.2011 року по 31.10.2011 року здійснював її погашення, згідно розрахунку суми заборгованості. В зв'язку з чим суд дійшов до висновку що позивач вживав заходів для отримання з відповідача суми заборгованості за кредитним договором та позивач строк позовної давності не пропустив,оскільки перебіг строку позовної давності було перервано, а тому суд не застосовує на вимогу відповідача та його представника, до спірних правовідносин строки позовної давності. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати з оплати судового збору - в частковому розмірі, а саме в сумі 743,28 грн.

Outcome: partial