Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], та визначити такий спосіб участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: щомісяця 1 і 3 субота з 9.00год. до 12.00 год. та 2 і 4 неділя з 17.00год. до 20.00год.. Вимоги обґрунтував тим, що 15.08.2009 між сторонами був укладений шлюб. 22.03.2011 під час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON]. 21.03.2013 за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб був розірваний. Донька залишилася проживати з відповідачкою, яка на даний час перебуває в іншому шлюбі, за невідомою позивачу адресою. Відповідач безпідставно перешкоджає у вихованні та спілкуванні з дитиною позивача, в звязку з чим він був змушений звернутися до органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради, який рішенням від 9.09.2014 № 351 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою [PERSON]» встановив такий порядок: щомісяця 1 і 3 субота з 9.00год. до 12.00 год. та 2 і 4 неділя з 17.00год. до 20.00год.. Рішення є обовязковим до виконання, але відповідач його не виконує. Постійно знаходить причини неможливості поспілкуватися з дитиною, забороняє вихователям дитячого садочка допускати позивача до дитини, заперечує проти перебування позивача наодинці з дитиною чи у компанії його друзів з дітьми, дозволяє інколи лише у її присутності погратися з донькою біля будинку, де вони проживають, номер квартири в якому позивачу невідомий. Такі дії відповідачки не лише порушують права позивача, а й шкодять інтересам дитини, якій потрібна любов, увага, турбота, виховання, спілкування з батьком та відчуття захищеності. Натомість, відповідач налаштовує дитину називати батьком її нового чоловіка, а позивача «Михайлом», що спричиняє йому душевні страждання. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачу бачитися та спілкуватися з дитиною, але лише у її присутності та в зручний для неї та дитини час. Відповідач не взмозі надавати позивачу дитину у встановлений рішенням опікунської ради час, оскільки сімя дуже часто на вихідні виїздить на природу або ж до бабусі в село, влітку їздили відпочивати на море. Позивачу пропонувався інший час побачень, але він наполягав саме на тому, що влаштовує його. З липня місяця взагалі не звертався з проханням побачитися з дитиною. Конфлікти через спілкування з дитиною виникли в звязку з протиправною поведінкою позивача, який сам порушував порядок та години побачення з дитиною. Так, в липні та серпні 2014 року позивач брав доньку у компанію своїх друзів та подруг, які теж мають дітей, повертав дитину пізно, одного разу він був у нетверезому стані, а дитина покусана комахами. Іншого разу взагалі не говорив, куди бере дитину. 19.01.2015 позивач зустрівся з дитиною у розважальному центрі, де була бабуся - мама відповідачки. Зустріч закінчилася прилюдною сваркою, лайкою та образами. 4.03.2015 позивач відвідав ранкове свято у садочку доньки, після якого ображав та штовхнув відповідачку, в звязку з чим вона звернулася із заявою до Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області. Внаслідок вищезазначених дій позивача, відповідач заперечує проти побачень батька з дитиною у її відсутності, оскільки вважає, що це їй шкодить. Відповідач постійно влаштовує сварки та скандали, створює нестерпні умови проживання. Натомість дитина живе у повноцінній сімї, батька їй замінює чоловік відповідачки. Останнім часом позивач дозволяє відповідачу гратися з донькою біля будинку, де вони проживають, [INFO] і лише в її присутності. Розгляд справи відповідач просила закінчувати у її відсутність. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, батько повинен брати участь у її вихованні, має право на спілкування з нею. Можливо лише змінити час побачень з дитиною на зручніший для сторін та з врахуванням віку дитини. Заслухавши доводи сторін, думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009, під час якого народилася донька [PERSON], [INFO], про що свідчать відповідні свідоцтва. 21.03.2013 за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб був розірваний. Донька залишилася проживати з відповідачкою. Рішенням органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради від 9.09.2014 № 351 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою [PERSON]» встановив такий порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: щомісяця 1 і 3 субота з 9.00год. до 12.00 год. та 2 і 4 неділя з 17.00год. до 20.00год.. Виконання даного рішення порушується сторонами. Відповідач стверджує, що позивач сам не дотримувався встановленого графіку побачення з дитиною, привозив дитину пізніше зазначеного часу та неналежно доглянуту, постійно влаштовував з відповідачем сварки у присутності дитини. Внаслідок неправомірних дій позивача відповідач заборонила йому спілкуватися з дитиною у її відсутності та у незручний для неї час. В свою чергу позивач стверджує, що відповідач сама провокує сварки та скандали у присутності дитини, які він намагається залагодити. Дуже любить доньку та сумує за нею, власної сімї не має, натомість мама налаштовує дитину проти нього. Згоден відмовитися від відвідування своїх друзів разом з донькою, знаючи, що бувша дружина заперечує проти цього. Має у найманому житлі всі необхідні умови для дитини, з цією метою зробив ремонт. Донька спілкується з ним охоче, любить гратися. Вважає, що відповідач безпідставно перешкоджає його побаченням та спілкуванню з дитиною, навіть по телефону. Відповідач не приймає матеріальної допомоги в будь-якому вигляді. Позивач підтвердив той факт, що відповідач з дитиною дійсно через тиждень їздять до бабусі в село. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] хрещений батько [PERSON] пояснив, що відповідач дійсно не бажає, щоб батько дитини спілкувався з нею. Він був свідком того, що позивач не може домовитися з відповідачкою про побачення з дитиною, між сторонами постійно виникають конфлікти через дитину. Свідок намагався чимось допомогти, але відповідач сказала, щоб не втручався. Він сам не має можливості зустрічатися з дитиною після розлучення сторін. Позивач любить свою доньку, хоче з нею бачитися, про що неодноразово говорив йому. Свідок [PERSON] дружина товариша позивача пояснила, що вона теж має малолітню дитину, інколи збираються на вихідних разом на відпочинок або ж гуляють у дворі з дітьми. Позивач бідкається, що не може бачитися з донькою. Свідок особисто чула телефонні розмови між сторонами, з яких було зрозуміло, що відповідач не дає позивачу дитину, коли він про це просить. Свідок [PERSON] знайома позивача понад 10 років теж має малолітню доньку, з якою інколи гуляє та спілкується [PERSON]. Також свідок возила дітей до матері позивача для того, щоб бабуся поспілкувалася з онукою. Михайло любить дитину, має з нею добрі стосунки, дуже засмучується, коли не може зустрітися з донькою, оскільки цьому перешкоджає бувша дружина. Свідок [PERSON] чоловік відповідачки пояснив, що між сторонами склалися неприязні стосунки через те, що позивач не рахується з думкою відповідача, наполягає на побаченнях з дитиною саме тоді, коли хочеться йому. З даного приводу вони не можуть досягнути згоди. Свідок не заперечує проти спілкування батька з дитиною, але він має змінити свою поведінку і відношення до його дружини, не допускати її образ та скандалів. Дитина на даний час має повноцінну сімю, і він виконує всі обовязки батька по вихованню і утриманню відповідачки та її дитини. Свідок [PERSON] мати відповідача пояснила, що вона бачиться з дитиною на вихідні, була свідком конфлікту у розважальному центрі у січні 2015 року, під час якого позивач ображав її та [PERSON], свідок в свою чергу висловлювала образи в сторону позивача. Вважає його вимоги неприйнятними, оскільки вони не враховують інтереси відповідачки. Відповідач зареєстрована по вул.Я.Мудрого, 8,9, кв.14 у м.Білій Церкві Київської області, проживає [INFO]. Позивач зареєстрований [INFO] разом із 4 іншими членами сімї, проте фактично проживає сам за адресою [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON], [INFO], від 2.10.2015, проведеного Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради за адресою [ADDRESS], встановлено, що орендована ним квартира складається з двох кімнат, умебльована, забезпечена побутовою технікою; для дитини облаштована окрема кімната, в якій є диван, шафа для одягу, стіл, телевізор; позивач працює у ПП Щербак, має дохід 3000грн.. В результаті обстеження комісія прийшла до висновку, що заявником створені необхідні умови для спілкування з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Згідно з характеристикою, виданою ФОП [PERSON] 30.09.2015, на [PERSON], який працює ювеліром, є цінним працівником, до роботи ставиться серйозно, співробітники його поважають та цінують, роботодавець претензій до нього не має, вважає зразковим працівником. Ухвалюючи рішення суд виходив з наступного. Відповідно до ст.153 СК України: «Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.» Відповідно до ст.157 СК України: «Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.» Відповідно до ст.158 СК України: «За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.» Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України: «Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.» Враховуючи позитивну характеристику позивача як особи, що підтверджується наданими ним доказами, прихильність дитини до кожного з батьків, її вік та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема відсутність порозуміння та налагодженого спілкування між батьками, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та встановлення порядку спілкування позивача з дитиною у такий спосіб: дозволити побачення та перебування малолітньої доньки з батьком щомісяця, через тиждень з 10.00 год. до 14.00год. суботи. Суд виходив з того, що неприязні відносини та конфлікти склалися саме через участь батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, сварки відбуваються у присутності дитини, що негативно впливає на її психічний розвиток, тому на даний час є недоцільним та неможливим влаштування побачень позивача з донькою кожного тижня. З цих же міркувань суд не вважає за доцільне дозволяти побачення та перебування малолітньої доньки з батьком лише у присутності з відповідачкою, як вона на тому наполягає, оскільки конфлікти та сварки між батьками, їх напружені стосунки не сприятимуть нормальному розвитку дитини. Крім того, позивач визнав, що відповідач з донькою через тиждень відвідує бабусю в іншому населеному пункті. Беручи до уваги, що 9.00 ранку в суботу є досить раннім часом для побачень з дитиною, з чим погодився і позивач, суд вважає за доцільне змінити цей час, та визначити інший, достатній для його спілкування з донькою, а саме: з 10.00 год. до 14.00год.. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач перешкоджає позивачу бачитися та спілкуватися з дитиною саме у встановлений органом опіки та піклування час, мотивуючи це незручністю чи то неможливістю, що є неприпустимим. Підстав для заборони позивача бачитися з донькою та брати участь у її вихованні суд не вбачає. Тому, вважає необхідне зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою, визначивши вищезазначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Враховуючи клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, суд вважає за можливе покласти понесені судові витрати на нього. На підставі ст.ст. 152, 153, 157, 159 СК України,

Outcome: partial