Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. 08.03.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,7 кв.м, та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером 1211600000:03:058:0057, розташовану за вказаною адресою. За спільною згодою подружжя вказаний будинок та земельна ділянка було зареєстровано за відповідачем. Заочним рішенням суду від 09.03.2017 року шлюб між ними було розірвано. Проте вони продовжували проживати разом до грудня 2018 року. Добровільно вирішити вказаний спір не вдалося. Вважає, що вказане майно придбане ними за час шлюбу, належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності порівну. Враховуючи викладене, просить здійснити поділ майна подружжя наступним чином: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 71,7 кв.м. з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 1211600000:03:058:0057, площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Залишити [PERSON] іншу 1/2 частину вказаного майна. Ухвалою судді від 08.09.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.40,41). Ухвалою судді від 08.09.2020 року (а.с.42,43) клопотання позивача [PERSON] задоволено частково; витребувано у приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Наявко Ігоря Миколайовича належним чином завірену копію Договору купівлі-продажу від 29.01.2015 року житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 71,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , р/н 112, в іншому відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 08.09.2020 року направлено позивачу (а.с.46,48,52). Копію ухвали судді від 08.09.2020 року з копією позову та додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.39,44,47). До суду повернувся конверт, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с.53). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи, належним чином, відзив на позов не подав. Ухвалою судді від 11.05.2021 року позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 року по справі № 182/6712/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.03.2014 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично були припинені рік тому назад через відсутність взаєморозуміння, позивач не бажав продовжувати сімейне життя з відповідачем. Рішення набуло чинності 10.05.2017 року (а.с.8). Ухвалою суду від 29.05.2017 року виправлено описку в рішенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши відповідача як: « [PERSON] », замість помилково вказаного: « [PERSON] ». Ухвала набула чинності 06.06.2017 року (а.с.9). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.10), [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] , [PERSON] . На виконання ухвали суду від 08.09.2020 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. надав суду копію Договору купівлі продажу від 29.01.2015 року (а.с.49). Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу, укладеного 29.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., зареєстрованого у реєстрі за № 112 (а.с.50), [PERSON] придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований: [ADDRESS] , на земельній ділянці знаходяться: А-житловий будинок загальна площа - 71,7 кв.м., житлова площа -42,1 кв.м., Б-сарай, бпд - підвал, В-вбиральня, Г-гараж, Д-сарай, д-сарай, 1-4,І-спорудження, та земельну ділянку площею 0,0559 га, кадастровий номер 1211600000:03:058:0057, що розташована [ADDRESS] . Згідно п.4.7 вказаного Договору купівлі-продажу, нотаріусом перевірено, а продавець ознайомлений зі згодою дружини покупця на купівлю житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. 29.01.2015 року за реєстровим №111. (а.с.50-на звороті). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №209554838 від 20.05.2020 року, №255868569 від 11.05.2021 року (а.с.12,55-58), за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа - 71,7 кв.м., житлова площа 42.1 кв.м, форма власності: приватна; розмір частки: 1 та земельна ділянка кадастровий номер: 1211600000:03:058:0057, площа: 0,0559 га, що розташована [ADDRESS] ; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: р/н 112, виданий 29.01.2015, видавник: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовлено на ім`я [PERSON] (а.с.13-15). Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,0559 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 1211600000:03:058:0057, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірне нерухоме майно було зареєстроване на ім`я [PERSON] , воно належить сторонам у рівних частках. Суд вважає за можливе позов задовольнити, поділити між [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно подружжя, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа - 71,7 кв.м., житлова площа 42,1 кв.м., та земельної ділянки загальною площею 0,0559 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 1211600000:03:058:0057, що зареєстровані за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., зареєстрованого у реєстрі за № 112, наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею - 71,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0559 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1211600000:03:058:0057, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею - 71,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0559 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1211600000:03:058:0057, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач у прохальній частині позову просить стягнути з відповідача усі судові витрати. У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який складається з: послуги адвоката - 5000, 00 грн., послуги оцінки вартості майна - 700,00 грн., судовий збір - 3000,00 грн., витрати на проведення судової експертизи - 3000,00 грн., витрати на виклик свідків та інших осіб до суду - 1000, 00 грн. Згідно положень ч.1,ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи, що вказана цивільна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судової експертизи по справі не призначалось, виклику свідків по справі не здійснювалось, доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та послуги з оцінки вартості майна та їх розміру позивачем не надано, тому вказані щодо цих судові витрати стягненню не підлягають. Згідно квитанції №МР_АВ120888КNS _14163346 від 15.06.2020 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.4). Тому, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved