Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, указуючи, що відповідно до розписки від 30.01.2013 року він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, взяті у позику, частинами протягом шести років. Однак відповідач грошові кошти, взяті у позику, не повернув, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 60\~000,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами за період з 01.02.2019 року по 31.05.2019 року у розмірі 3521,10 грн., 3 % річних за вказаний період у розмірі 591,60 грн., інфляційні збитки за період з лютого по квітень 2019 року у розмірі 1440,00 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача Кандиба Т.О. в судовому засіданні, котре здійснювалося в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 30.01.2013 року, складеної відповідачем [PERSON] , останній отримав він позивача грошові кошти у розмірі 60000,00 грн. та зобов`язався повернути їх позивачеві частинами протягом шести років (а.с. 11). На даний час відповідач не повернув позивачеві суму боргу, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 30.01.2013 року у розмірі 60\~000,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 591,78 грн., інфляційних втрат у розмірі 1446,00 грн., а всього 62\~037,78 грн. Розрахунок 3% річних Період розрахункуСума боргу3% річних, грн. 01.02.2019 року 31.05.2019 року60000.00591,78 грн. (60\~000,00 грн. х 3) : 100 : 365 днів = 4,93150… х 120 днів (період прострочення) = 591,78 грн. Втрати від інфляції Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, % лютий місяць 2019100,5 березень місяць 2019100,9 квітень місяць 2019101,0 100,5% х 100,9% х 101,0% = 102,41% 60\~000,00 грн. х (102,41% : 100%) = 61446 грн. сума боргу з інфляцією. Втрати від інфляції 1446,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача процентів від суми позики за період з 01.02.2019 року по 31.05.2019 року у розмірі 3521,10 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі № 44/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Сторони договору позики у вказаному договорі не узгодили сплату винагороди позивачеві за користування сумою позики. Сторонами визначений строк повернення суми позики протягом шести років. Вказаний строк сплинув 30.01.2019 року. У поданій позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача, як заборгованість з позики, 3% річних та інфляційні втрати, так і відсотки за користування грошовими коштами за період з 01.02.2019 року по 31.05.2019 року. З наданого позивачем розрахунку відсотків за користування сумою позики видно, що останній розрахував відсотки за період після обумовленого договором строку повернення позики 30.01.2019 року. Враховуючи, що судом встановлено, що заборгованість за відсотками за користування позикою у розмірі 3521,10 грн., котру просить стягнути позивач з відповідача, нарахована за період після обумовленого договором строку повернення позики 30.01.2019 року, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 3521,10 грн., оскільки позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. та на відшкодування витрат на правову допомогу 2000,00 грн. Суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на правову допомогу 8\~000,00 грн. з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним було оплачено вартість наданої правової допомоги на суму 8\~000,00 грн. Так, відповідно до наданої представником позивача квитанції про оплату правової допомоги на суму 4000,00 грн., вказану правову допомогу оплатила стороння особа [PERSON] , котра не є стороною у справі (а.с. 20а). Відповідно до наданої представником позивача квитанції про оплату позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4021,60 грн., [PERSON] перевів вказані грошові кошти із зазначенням призначення платежу оплата послуг на банківський рахунок також сторонньої особи [PERSON] , котра не є стороною у справі. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: partial