Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 17.10.1995 року Більковецькою сільською радою, належну частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] [PERSON] заповів позивачу. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, до нотаріальної контори звернулася дружина померлого [PERSON] - [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Під час збирання документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач дізнався, що будинок, який входить до складу спадщини, належить [PERSON], оскільки Більковецькою сільською радою було неправомірно внесено зміни до господарської книги, в якій замінила господаря двору. Позивач вважає, що незаконними діями сільської ради його права як спадкоємця, були порушені. Також вважає, що безпосередньо порушені його права як спадкоємця щодо отримання належної йому частки спадкового майна і [PERSON], так як вона безпідставно користується відповідною часткою, яка належить позивачу відповідно до заповіту, а тому він просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок від 19.03.2007р. серії [NUMBER], видане виконкомом Більковецької сільської ради на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Більковецької сільської ради № 4 від 23.01.2007р. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених в ньому підстав та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON], позов не визнав, суду пояснив, що будинок, який розташований по [ADDRESS], належить [PERSON], органом місцевого самоврядування прийняте рішення про визнання за нею права власності на зазначений будинок та видано свідоцтво, на підставі якого вона має намір зареєструвати право власності. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що будинок який розташований по [ADDRESS], належить його сестрі [PERSON], і просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача - Більковецької сільської ради позов не визнав, суду пояснив, що 17.10.1995 року Більковецькою сільською радою був посвідчений заповіт [PERSON] на користь його сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер. Як повідомив позивач в судовому засіданні про вказаний заповіт йому стало відомо від своєї бабусі [PERSON], яка є матір'ю померлого [PERSON] Таким чином, позивач пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини за заповітом і не звернувся до Більковецької сільської ради з заявою про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщину. Також зазначив, що позивач не звертався до суду із заявою про поновлення строку для прийняття спадщини. Вищевказані обставини свідчать про те, що спадщина набула статусу відумерлої та була передана [PERSON] Органом місцевого самоврядування прийняте рішення про визнання за нею права власності на зазначений будинок та видано свідоцтво, яке є законним, оформленим без порушень законів України. А тому представник відповідача вважає, що підстав для визнання свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок недійсним немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, в тому числі і на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. Згідно заповіту від 17.10.1995 року, посвідченого Більковецькою сільською радою, належну частину вказаного жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами [PERSON] заповів своєму сину [PERSON] (а.с.17). На момент смерті [PERSON] вказаний заповіт не був скасований чи змінений. Як вбачається з матеріалів справи позивач 16.08.2006р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Також до нотаріальної контори звернулася і дружина померлого [PERSON] Відповідно до довідки Більковецької сільської ради № 371 від 07.08.2009 року [PERSON] дійсно проживав до дня смерті у власному будинку по [ADDRESS] (а.с.20). Згідно відповіді на запит № 1443/01-14 від 28.12.2009р. державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON]. заведено 22.08.2006 року № 231/2006 за заявою про прийняття спадщини [PERSON]. 16.08.2006 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] спадкоємцям не видавалися. Від імені [PERSON] посвідчено заповіт Більковецькою сільською радою від 17.10.1995 року, реєстр № 14, на все майно на ім'я [PERSON] Згідно відповіді на лист № 476 від 12.05.20Ир., наданої КП «Житомирське ОМ БТІ» Житомирської ОДА право власності на будинок в цілому, або його частину за [PERSON] станом на 31.12.2012 не зареєстроване (а.с.30). Як вбачається з архівної копії рішення виконкому Більковецької сільської ради № 4 від 23.01.2007 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна» вирішено оформити право власності на будинок, який знаходиться в [ADDRESS], видати [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок, розміщений по [ADDRESS], запропонувати Житомирському ОД КПТІ провести державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.03.2007р., виданого на підставі рішення виконкому Більковецької сільської ради Коростишівського району від 23.01.2007р. №4, вказаний будинок дійсно належить [PERSON] Таким чином оформлення права власності на нерухоме майно [PERSON] шляхом отримання свідоцтва про право власності за рішенням органу місцевого самоврядування є неправомірним з наступних підстав. [PERSON], будучи обізнаною про наявність ще одного спадкоємця, без згоди позивача звернулася до голови Більковецької сільської ради з клопотанням про видачу свідоцтва на право власності на будинок, а виконком Більковецької сільради, розглянувши клопотання, прийняв рішення, яким надав дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації на будинок та видав свідоцтво про право власності на житловий будинок в цілому, вказавши, що вона є власником цього будинку, не зазначивши з яких підстав. Рішення виконавчого комітету Більковецької сільської ради «Про визнання права власності» було прийнято з перевищенням своїх повноважень, так як відповідно до п.п. 1 п. б ч. 1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (із змінами та доповненнями на 2007 рік) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать серед делегованих повноважень у галузі будівництва участь у прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку та у випадках, встановлених законом, але в жодному разі не визнання права власності на житловий будинок та вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок в порядку спадкування. Відповідно до п.8.1 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об'єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення. При зверненні до сільської ради із заявою про оформлення за нею права власності на будинок, [PERSON] не надала документів, які б підтверджували її право власності на об'єкт нерухомого майна. Таким чином, підстав для прийняття рішення про оформлення права власності на будинок за [PERSON] з видачею свідоцтва про право власності у органу місцевого самоврядування - Більковецької сільської ради не було. Посилання представника відповідача - Більковецької сільської ради на відумерлість спадщини для позивача не знайшли в суді свого обґрунтування. Як вбачається із ст.1277 ЦК України спадщина може бути визнана відумерлою у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'заний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказана заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Представник відповідача не надав рішення суду, як доказ того, що спадщина була визнання відумерлою. Крім того [PERSON] помер у травні 2006, а рішення виконкому сільської ради видане у січні 2007, тобто до закінчення спливу року з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що відповідач - виконком Більковецької сільської ради безпідставно видав свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно ст.3 К України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок його смерті. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З огляду на наведене, суд визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], видане 19.03.2007р. на ім'я [PERSON] Таким чином позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved