overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.05.2014 року він придбав у відповідачки склад із стінових панелей та цегли площею 2898 кв.м., а також земельну ділянку площею 2,000 га по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. Під час купівлі-продажу сторони домовились, що в строк до 01.09.2014 року оформлять продаж вказаного майна нотаріально. Однак, до цього часу договір не укладено, оскільки відповідачка ухиляється від вчинення даних дій. Тому [PERSON] просив визнати договір купівлі-продажу, укладений між ним та [PERSON], дійсним та визнати за ним право власності на придбані ним будівлю складу і земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, в наданій заяві вимоги [PERSON] визнала та просила справу розглянути без її участі. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 01.05.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу складу із стінових панелей та цегли площею 2898 кв.м., а також земельної ділянки площею 2,000 га по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. Даний договір між сторонами був оформлений у вигляді розписки, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] сплатив відповідачці кошти в сумі 25000 грн. за придбаний склад та земельну ділянку, а також те, що вони домовилися в строк до 01.09.2014 року оформити договір купівлі-продажу даного майна через нотаріальну контору. Однак, у встановлений строк відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала і до цього часу належним чином оформлений договір між [PERSON] та [PERSON] не укладено. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушені і його вимоги підлягають задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.07.2016 року він придбав у відповідача автомобіль марки «AUDI-4», 1995 року випуску, зеленого кольору, д.н. [NUMBER], сплативши за нього 6000 американських доларів. 17.07.2016 року автомобіль був у нього вилучений працівниками поліції, оскільки виявлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не відповідає аналогічним свідоцтва, які перебувають в офіційному обігу на території України. [PERSON] вважає, що укладенням усного договору купівлі-продажу він набув право власності на даний автомобіль, але за вказаних обставин не може ним розпоряджатись на власний розсуд. Тому просив визнати його добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу, визнати за ним право власності на нього та зобовязати Лебединський ВП повернути вилучений автомобіль. Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій відмовився від позову в частині визнання [PERSON] добросовісним набувачем та визнання за ним права власності на автомобіль. Решту вимог підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник Лебединського ВП в судовому засіданні проти задоволення вимоги щодо повернення позивачеві вилученого транспортного засобу не заперечив. Вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з цивільними правовідносинами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. У липні 2016 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки «AUDI-4», 1995 року випуску, зеленого кольору, д.н. [NUMBER], уклавши з продавцем усний договір купівлі-продажу. 17.07.2016 року в. м. Лебедин Сумської області працівниками поліції даний автомобіль у позивача був вилучений в звязку з підозрами щодо відповідності свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу аналогічним свідоцтва, які перебувають в офіційному обігу на території України, і до цього часу автомобіль не повернутий. Ухвалюючи рішення про задоволення вимог [PERSON] про повернення йому транспортного засобу, суд приймає до уваги те, що наявність в його діях складу кримінального правопорушення не встановлено. Позивач набув спірне майно за відплатним договором, що не оспорюється та визнається сторонами у справі, а тому зі свого боку він виконав усі взяті на себе зобовязання, повязані з придбанням транспортного засобу. При цьому позивач ставить питання лише про повернення автомобіля без подальшої реєстрації та використання за прямим призначенням, а тому суд вважає, що такі його вимоги не суперечать закону. Також суд приймає до уваги і те, що представник Лебединського ВП позов визнав, а відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Тому суд приходить до висновку про необхідність повернення [PERSON] вилученого автомобіля марки «AUDI-4», 1995 року випуску, зеленого кольору, д.н. [NUMBER] без подальшої реєстрації та використання його за прямим призначенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2014 року він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0864 га, розташовану по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. При цьому між сторонами була досягнута домовленість про подальше нотаріальне посвідчення договору в строк до 20.08.2014 року, але дані зобов'язання відповідач не виконав. Тому [PERSON] просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між ним та [PERSON], та визнати за ним право власності на придбану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи в наданих заявах проти позову не заперечили, справу просили розглянути у їх відсутності. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини про право власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 10.07.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді розписки (а.с. 7), згідно якого [PERSON] продав, а позивач придбав земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0864 га, розташовану по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання посвідчити дану угоду нотаріально не пізніше 20.08.2014 року, що визначено розпискою (а.с. 7). Однак, до цього часу належним чином оформлений договір між сторонами не укладено, незважаючи на те, що з боку [PERSON] всі зобов'язання виконані в повному обсязі. Згідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушені, а тому його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2014 року він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. При цьому між сторонами була досягнута домовленість про подальше нотаріальне посвідчення договору в строк до 20.08.2014 року, але дані зобов'язання відповідач не виконав. Тому [PERSON] просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між ним та [PERSON], та визнати за ним право власності на придбану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи в наданих заявах проти позову не заперечили, справу просили розглянути у їх відсутності. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини про право власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 10.07.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді розписки (а.с. 7), згідно якого [PERSON] продав, а позивач придбав земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] м. Лебедин Сумської області. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання посвідчити дану угоду нотаріально не пізніше 20.08.2014 року, що визначено розпискою (а.с. 7). Однак, до цього часу належним чином оформлений договір між сторонами не укладено, незважаючи на те, що з боку [PERSON] всі зобов'язання виконані в повному обсязі. Згідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушені, а тому його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2013 року він придбав у спілки громадян співвласників «Штепівка» за договором купівлі-продажу приміщення автовісової під літ «А» та прибудову під літ. «а», загальною площею 85,3 кв.м., розташовані по [ADDRESS]. При цьому між ним та стороною продавця було досягнуто домовленості про подальше укладення договору купівлі-продажу майна через Лебединську нотаріальну контору, але уповноважені особи спілки громадян співвласників «Штепівка» дані зобов'язання не виконали. Тому позивач просив визнати за ним право власності на придбані ним будівлі. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача та представник третьої особи проти позову не заперечили, справу також просили розглянути у їх відсутності, про що надали відповідні заяви. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо права власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 26.03.2013 року між [PERSON] та спілкою громадян співвласників «Штепівка» в особі уповноваженої Гуйви О.М. укладено договір купівлі-продажу (а.с. 26), згідно якого спілка продала, а позивач придбав приміщення автовісової під літ «А» та прибудову під літ. «а», загальною площею 85,3 кв.м., розташовані по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу, укладений між сторонами, нотаріально посвідчений не був. Передача майна відбулася згідно акту приймання-передачі від 26.03.2013 року (а.с. 27). Також встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу покупець та продавець домовилися посвідчити в послідуючому дану угоду нотаріально, що визначено п. 2.1 Договору (а.с. 26). Однак, до цього часу договір не укладено, незважаючи на те, що з боку [PERSON] всі взяті зобов'язання виконані в повному обсязі. Відповідно ст. ст. 317, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як встановлено, що права позивача порушені, а тому підлягають захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він зареєстрований та проживає в двохкімнатній квартирі під № 85, розташованій в будинку № 38 по вул. Першогвардійська м. Лебедин Сумської області загальною площею 51,6 кв.м., житловою 28 кв.м. У 1990 році він сплатив повний внесок за дане помешкання, набувши таким чином право власності на нього як член будівельного кооперативу. Однак, до цього часу його право на вказане майно не зареєстровано. В січні 2015 року він звертався до реєстраційної служби з даного питання, але отримав відмову. Тому позивач просив визнати за ним право власності на належну йому квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову не заперечив. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо права власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. У 1990 році позивачеві на склад його сімї був виданий ордер на житлове приміщення в будинку № 38 по вул. Першогвардійська м. Лебедин житлово-будівельного кооперативу на двохкімнатну квартиру під № 85. З довідки ОСББ Світанок (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] в повному обсязі виплатив вартість даної кооперативної квартири і з 1990 року його сімя постійно там проживає. Однак, право власності позивача на вказане майно до цього часу не зареєстроване в установленому законом порядку. На початку 2015 року він звертався до реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції з метою реєстрації квартири, але йому у цьому було відмовлено в звязку з відсутністю документа, який підтверджує виникнення, припинення або перехід права власності на майно, що вбачається з листа (а.с. 13). Отже, судом встановлено, що свого часу позивач набув житлове приміщення, розташоване [ADDRESS] як член житлово-будівельного кооперативу, але не оформив його належним чином. Згідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до вимог ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що вимоги [PERSON] не заперечуються з боку відповідача, а належність йому спірної квартири стверджується наданими доказами, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним, як покупцем та ТОВ «Парк Таун» (далі - Відповідач) як продавцем, укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 04.07.2017 на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1., 5.5. Договору ТОВ «Парк Таун» зобов`язалося передати майнові права на об`єкт нерухомості, а також проводити будівництво та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію в строки, визначені даним Договором. Вказує, що ним зобов`язання за п. 3.3. Договору виконано - платіжним дорученням №1 від 04.07.2017 вартість майнових прав сплачено у повному обсязі - у сумі 580 060,00 грн. Відповідно до п. 1.6. Договору орієнтовний строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітальні будівництва - 4 квартал 2018 року. Відповідно до п. 10.2 Договору у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення. Таким чином, враховуючи 11 місяців прострочення (січень-листопад 2019 року неустойки становить: 6380,66 грн. = 580 060,00 грн. * 11 місяців* 0,1%. Стверджує, що метою укладеного між сторонами договору є придбання позивачем для власних потреб конкретно визначеної квартири у будинку, який зобов`язався створити (збудувати) відповідач. Участь особи у будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов`язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Законодавством України встановлено принцип свободи договору (стаття ч. 3 ст. 6 ЦК України). Сторони,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним, як покупцем та ТОВ «Парк Таун» (далі - Відповідач) як продавцем, укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2017 року на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1., 5.5. Договору ТОВ «Парк Таун» зобов`язалося передати майнові права на об`єкт нерухомості, а також проводити будівництво та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію в строки, визначені даним Договором. Вказує, що ним зобов`язання за п. 3.3. Договору виконано - платіжним дорученням №1 від 04 липня 2017 року вартість майнових прав сплачено у повному обсязі - у сумі 580 060 (п`ятсот вісімдесят тисяч шістдесят) гривень. Відповідно до п. 1.6. Договору орієнтовний строк завершення будівельних робіт об`єкта капітального будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2018 року. Відповідно до п. 10.2 Договору у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості майнових прав за кожен місяць прострочення. Таким чином, враховуючи 12 місяців прострочення (грудень 2019 року - листопад 2020 року) неустойки становить: 6 960 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 72 копійки = 580 060 (п`ятсот вісімдесят тисяч шістдесят) гривень * 12 місяців* 0,1%. Стверджує, що метою укладеного між сторонами договору є придбання позивачем для власних потреб конкретно визначеної квартири у будинку, який зобов`язався створити (збудувати) відповідач. Участь особи у будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобов`язань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Законодавством України встановлено принцип свободи договору (стаття ч. 3 ст. 6 ЦК України). Сторони,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 07.12.2014 року у [PERSON] «Дієса», адреса магазину м. Луцьк, вул. Кравчука, 23, був придбаний планшет Fone Pad TM «Asus» К012 вартістю 2399,9 грн. Гарантійний термін товару становив один рік. В період гарантійного строку його планшет пять разів виходив з ладу та відповідно був зданий до авторизованого сервісного центру для проведення ремонту 11.06.2015 року, 15.09.2015 року, 18.11.2015 року, 21.11.2015 року та 11.12.2015 року. Таким чином, після неодноразового звернення до сервісного центру, планшет був визнаний непридатним до ремонту та за результатами розгляду його звернення йому було видано довідку сервісного центру від 17.12.2015 року про неможливість проведення ремонту в термін, встановлений законодавством.

Outcome: dismissed