Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що він є пенсіонером МВС та на підставі ст.22 Закону України «Про міліцію» має право на пільги 50% щодо оплати за весь спожитий газ без обмеження нормами. Проте відповідач обмежив його права на пільгову оплату за спожитий газ та нарахував оплату за встановленими нормами. Остаточно просив визнати незаконними дії відповідача, які не відповідають вимогам ст.22 Законом України «Про міліцію», по нарахуванню 100% плати за спожитий природний газ відповідно до норм встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1996 року № 879; просив зобов'язати відповідача застосовувати пільгу 50% оплати за спожитий газ без обмеження лімітом. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що порядок нарахування позивачу [PERSON] як пенсіонеру МВС України розміру оплати за спожитий газ не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме - ч.4 ст.22 Законом України «Про міліцію», якою передбачено, що пенсіонери МВС та члени їх сім'ї мають право на довічно 50 відсоткову знижку з оплати жилої площі, комунальних послуг та електроенергії. Згідно зі змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», 50 відсоткова знижка в оплаті комунальних послуг та палива надається в межах встановлених законодавством. Вказані доповнення за Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Вважає, що на весь спожитий газ повинна надаватися пільга щодо його оплати, без становлення норм споживання. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзові на позов. Пояснила, що Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1996 року № 879 встановлено норми користування житлово-комунальними послугами, в межах яких надаються передбачені чинним законодавством пільги на оплату житлово-комунальних послуг та не передбачено виключень щодо певних категорій пільговиків. Враховуючи той факт, що законодавством передбачено надання пільг в певних об'ємах, просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Центрально-Міського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України), суд приходить до наступного. Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», у разі отримання особою права на пільги з оплати природного або скрапленого газу споживач повинен звернутися до газопостачального підприємства з письмовою заявою та документами, що підтверджують його право на пільги. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] є абонентом ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» по споживанню природного газу за адресою: м. Горлівка, вул. Горкого, 18/2. Позивач є пенсіонером МВС України та має пільги по сплаті комунальних послуг за Законом України «Про міліцію» за місцем проживання за вищевказаною адресою. Як вбачається з листа ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 09.112012 №2606/09, /л.д.5/, позивач [PERSON] користується пільгою на оплату послуг з газопостачання в розмірі 50% з 19.12.20107 року. Нарахування оплати за спожитий природний газ за особовим рахунком позивача [PERSON] здійснюється відповідачем з наданням пільги (50% знижка плати) в межах норм споживання, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №879 від 01.08.96 р. (21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, і додатково 10,5 кв. метра на сім'ю - 11 куб. метрів природного газу на 1 кв.метр площі на місяць в опалювальний період), 23,6 куб.м. особи/місяць (за користування газовою плитою і водонагрівачем), тобто: в опалювальний період на 624,7 куб.м.: 52,5 кв.м. (21 кв.м.* 2 особи + 10,5 кв.м.) * 11 куб.м. = 577,5 куб.м. (опалення); 23,6 куб.м * 2 особи = 47,2 куб.м. (користування газовою плитою і водонагрівачем); в неопалювальний період - 47,2 куб.м. Викладене не оспорюється сторонами. Із позовної заяви вбачається, що предметом спору стала неправомірність дій відповідача щодо нарахування заборгованості по оплати за користування газом, а саме позивач вважає, що на весь спожитий газ повинна надаватися пільга щодо його оплати, без встановлення норм споживання. Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України «Про міліцію», працівники міліції та членам їх сімей надається 50 відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, в межах норм, встановлених законодавством . Відповідно до ст.9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До їх числа відносяться: гранична норма оплати послуг з утримання житла, житло-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидія малозабезпеченими громадянам; показники якості надання житлово-комунальних послуг. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянам, які мають пільги щодо їх оплати» № 879 від 01 серпня 1996 року (із подальшими змінами та доповненнями), з метою упорядкування оплати житлово-комунальних послуг громадянами, які мають відповідні пільги, Кабінет Міністрів України встановив, що громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг з 01 серпня 1996 року зазначені пільги надаються в межах таких норм споживання природного газу для побутових потреб : у разі використання на опалення житла у розмірі 21 кв.м. опалюваної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні / будинку/ і має право на знижку плати, і додатково 10,5 кв.м. на сім'ю - 11 куб. метрів природного газу на 1 кв.м. площі на місяць в опалюваний період. Зазначена постанова КМУ № 879 на теперішній час є діюча та її вимоги не скасовані , нарахування оплати за споживання газу проводиться відповідачем відповідно до вимог вказаної постанови. Згідно з п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання,затверджених постановою КМУ № 2246 із відповідними доповненнями та змінами розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами,диференційованими залежно від обсягів споживання ,що встановлені НКРЕ,за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особистих рахунках споживача) у попередньому році . Згідно до ст.ст.57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається,як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судовому засіданні позивачем не було надано належних доказів ,що свідчать про те, що відповідачем не визнається пільга 50% на оплату спожитого газу і неправомірно застосовуються положення постанови Кабінету Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянам, які мають пільги щодо їх оплати» № 879 від 01 серпня 1996 року (із подальшими змінами та доповненнями). Посилання в позові на норми Закону України «Про захист прав споживача» є помилковим, оскільки між сторонами існують правовідносини, які урегульовані нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з газопостачання, Житловим Кодексом України. Згідно рішення Конституційного Суду України № 3-рп/12 від 25.01.2012 року в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95 ,частини другої статті 124 , частини першої статті 129Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6 ,частини другої статті 19 ,частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання. Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed