Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 15.08.2016 року мотивуючи тим, що 27.07.2006 року за наказом № 54-1-5-кф був прийнятий на роботу на посаду страхового агента Білоцерківської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО», а 02.02.2015 року звільнений з роботи з посади головного фахівця із страхування відділу страхування Білоцерківської філії вказаного акціонерного товариства за згодою сторін згідно з наказом № 78-01-кф на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно довідки виданої Білоцерківською філією Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» йому була нарахована заробітна плата за грудень 2014 року - 2799,34 грн., за січень 2015 року - 2833,1 грн., за лютий 2015 року - 13863,87 грн., однак станом на 29.07.2016 року відповідач має заборгованість по виплаті вказаних коштів, що в сумі складає 15623,60 грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2015 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 15623,60 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.02.2015 року по 30.04.2015 року в розмірі 8314 грн. 20 коп., однак до даного часу рішення не виконано відповідачем. Оскільки відповідач не виплатив йому всіх сум при звільненні та не виконує рішення суду, позивач просить стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2015 року по 31.07.2016 року в розмірі 41 708,21 грн. грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов до суду не надали. Згідно ст.224-226 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі наказу № 54-1-5-кф від 27.07.2006 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду страхового агента Білоцерківської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» ( а.с.8). Наказом № 78-01-кф від 02.02.2015 року [PERSON], головний фахівець із страхування відділу страхування Білоцерківської філії, був звільнений з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України ( а.с.9). Відповідно до ст.47, ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення…Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 ( далі - Інструкція) … п. 2.26 передбачено, що днем звільнення вважається останній день роботи. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2015 року у справі № 357/6088/15-ц задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» на користь позивача заборгованість розрахунку при звільненні в розмірі 15623 грн. 60 коп. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.02.2015 року по 30.04.2015 року в розмірі 8314 грн. 20 коп. та судові витрати в розмірі 48,68 грн., всього 23 986 грн. 48 коп., рішення набрало законної сили 03.07.2015 року ( а.с.12-13). 03.07.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 357/6088/15-ц, на підставі вказаного рішення суду, та пред'явлено до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві разом із заявою стягувача, до виконання, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.14-16). З повідомлення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. ( а.с.16) вбачається, що ним здійснюються дії щодо примусового виконання рішення суду, однак станом на 21.07.2016 року воно не виконано. Згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб ( а.с.19-40, 50-62) місце знаходження Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» зареєстровано за адресою: 01042, м. Київ, провулок Новопечерський,19/3, Білоцерківська філія Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО», що знаходиться за адресою: 09117, Київська область, м. Біла Церква, бульвар 50 - річчя Перемоги,12,к.3 є підрозділом юридичної особи. Як вбачається з довідки Білоцерківської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» від 29.07.2016 року за № 3/16 (а.с.10), станом на 29.07.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 15623,60 грн. Отже, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» не виплатило позивачу розрахунок при звільненні ні в день звільнення ні у строк до семи днів з моменту винесення постанови державним виконавцем. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144ц13. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК України). Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що невиплата сум належних працівнику при звільненні відбулась не з їх вини, заперечень проти позовних вимог з доказами в їх підтвердження до суду не надано. П.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у це й день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі ст.117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідне роз'яснення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст..ст.117,237-1 КЗпП України. Як вбачається із заяви позивача, він просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні саме за визначений період, з 01.05.2015 року по 31.07.2016 року. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2015 року по 31.07.2016 року, в межах заявлених вимог, підлягають до задоволення. Згідно із довідкою Білоцерківської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» за № 4/16 від 29.07.2016 року ( а.с.11), середньоденна заробітна плата позивача складала 134,11 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2015 року по 31.07.2016 року в розмірі 41 708,21 грн. (134,11грн. *311 робочий день), виходячи із середньоденного заробітку позивача та часу затримки розрахунку. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. Позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного позову, тому з відповідача в дохід держави, в порядку ст.88 ЦПК України та п.п.1.п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягується судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved