Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №89474/31/к від 25.01.2013 року у загальній сумі 14607,92 грн., в тому числі, заборгованість по кредиту 10000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам 4517,92грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 90,00 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №89474/31/к від 25.01.2013 року [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в сумі 22500,00 грн., на строк 36 місяців, з 25.01.2013 року по 25.01.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладення кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору становить 38% річних. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.03.2016 року має заборгованість - 14607,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 10000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам 4517,92грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 90,00 грн.. Представник позивача Мацко Т.В. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить проводити розгляд вказаної справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 25.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON]як клієнтом, укладено договір №89474/31/к відповідно до якого, останній отримав кредит на споживчі цілі в сумі 22500,00 грн., на строк 36 місяців, з 25.01.2013 року по 25.01.2016 року Згідно п.1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов'язується надати позичальнику грошові кошти - кредит, а позичальник зобов'язується використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за договором, та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки (терміни) визначені договором. Згідно п. 1.2. кредит надається в сумі 22500,00 (двадцять дві тисячі п'грн.00 коп.) гривень. Згідно п. 1.3. кредит надається на строк 36 місяців, з 25.01.2013 року по 25.01.2016 року. Дата повернення кредиту не пізніше 25.01.2016 року. Відповідно до п.5.2.1. кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 25.01.2013 року (а.с39-42), за яким станом на 05 березня 2016 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 14607,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 10000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам 4517,92грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 90,00 грн. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором від 25.01.2013 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем в сумі 14607,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 10000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам 4517,92грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 90,00 грн., що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved