Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування вимог зазначивши, що житловий будинок [ADDRESS], належить на праві власності відповідачам, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05.10.1979р., нотаріально посвідченим, реєстровий №7032, зареєстрованим у Свердловському БТІ за №2334 від 11.10.1979р., та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.10.1979р., нотаріально посвідченим, реєстровим №7032, зареєстрованим у Свердловському БТІ за №2334 від 11.10.1979р. З літа 2003 року по теперішній час позивач проживає в зазначеному будинку без реєстрації місця проживання, але з дозволу власників майна, які проживають за різними адресами, окремо один від одного. Спочатку позивач сплачував відповідачам орендну плату за будинок, пізніше сторони домовились за оплату комунальних послуг. У позивача знаходяться всі правовстановлюючі документи на це майно, він користується земельною ділянкою за цією адресою. На теперішній час за сімейними обставинами позивач має намір оформити право власності на це майно за собою та зареєструватись за цією адресою. Відповідачі в свою чергу, мешкаючи за іншою адресою, стали вимагати від позивача виплати грошової компенсації або звільнення будинку та повернення всіх правовстановлюючих документів. З цим позивач не згоден, оскільки відповідачі зазначеним майном не піклувались, тривалий час мешкають за іншою адресою. З початку проживання за зазначеною адресою, позивач за свої кошти встановив вікна, відновив водопостачання, купує вугілля для опалення будинку. Оскільки позивач відкрито, добросовісно володіє житловим будинком [ADDRESS], з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, відкрито, безперервно, на протязі тривалого часу, то вважає, що він набув право власності на це нерухоме майно в порядку набувальної давності, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право приватної власності за набувальною давністю на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, до якого належать господарські будівлі та споруди: «В» - літня кухня, «Б» - погріб, «Г, Д» - сараї, «Є» - вбиральня, №1,2 - огорожа, №3 - водопровід, І - замощення. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. За положеннями ст.317 ч.1, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування, розпорядження майном і він реалізує їх на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, житловий будинок [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право власності від 05.10.1979р., посвідченого державним нотаріусом Свердловської державної нотаріальної контори Петренко А.І., реєстровий №7032, зареєстрованого у Свердловському БТІ за №2334 від 11.10.1979р., та до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.1979р., посвідченого державним нотаріусом Свердловської державної нотаріальної контори Петренко А.І., реєстровий №7032, зареєстрованого у Свердловському БТІ за №2334 від 11.10.1979р., належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до акту, складеного депутатом Свердловської міської ради Власовим С.Е., [PERSON] дійсно з літа 2003 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. Цей факт підтверджується підписами сусідів [PERSON], [PERSON] Відповідно до даних технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, складеного КП «Свердловське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23.11.2013р., житловий будинок [ADDRESS], має розмір загальної площі 47,3 кв.м, житлової площі - 26,4 кв.м, та до нього належать господарські будівлі та споруди: «В» - літня кухня, «Б» - погріб, «Г, Д» - сараї, «Є» - вбиральня, №1,2 - огорожа, №3 - водопровід, І - замощення. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до Рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, складеного державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції Луганської області Лєйман І.Є., за житловим будинком [ADDRESS], обтяжень речових прав не має. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивач добросовісно заволодів зазначеним житловим будинком, самостійно повністю користується та володіє ним та належними до нього господарськими будівлями та спорудами більше ніж 10 років, підтримує в охайному, придатному до експлуатації стані, використовує як господар для власних потреб за їх цільовим призначенням, користується будинком відкрито, безперервно, як своєю, права третіх осіб не порушує, то він набуває право власності на цей будинок, та суд вважає, що за позивачем повинно бути визнано право власності на це нерухоме майно. На підставі ст.ст.316,317,321,328,331,344,346 ЦК України,

Outcome: approved