Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва на право власності він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають в квартирі більше трьох років і по теперішній час, власних речей у квартирі не мають. Тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, судові витрати покласти на відповідача [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце слухання справи судом повідомлялись належним чином (а.с. 25, 27, 33, 34). Представник третьої особи Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи судом повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 32). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224 та ч.2 ст. 158 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с. 5) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6). У вказаній квартирі, зокрема, зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 513, виданою 01.07.2016 року Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 7). З довідки № 512, виданої 01.07.2016 року Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають протягом 3 років у квартирі за адресою:[ADDRESS] і по даний час (а.с. 8). Крім того свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] дійсно за адресою: [ADDRESS] не проживають. Відповідності до ст .ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пунктах 33, 34 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення, тощо. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в разі відсутності з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач набув на законних підставах право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], а тому, як власник вищевказаного житла, має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. З врахуванням вищенаведеної норми закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом - квартирою за адресою: [ADDRESS], визнавши відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved