Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він являється власником будинку [ADDRESS] ) В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання колишньої власниці будинку - відповідача [PERSON] та колишньої дружини його сина (який помер [INFO] ) - відповідача [PERSON] , а існування їх реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які фактично не проживають у вказаному будинку. Посилаючись на ст.391 ЦК України, просив усунути перешкоди у праві користуванні майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 12.02.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, про дату , час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови Апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2018 року, [PERSON] , визнано покупцем житлового будинку [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу серії НАН № 152936 від 18.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського нотаріального округу в Херсонській області, який зареєстрований в реєстрі №337. Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2018 року, відповідно до якого, позивач є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов для встановлення факту проживання осіб за адресою: [ADDRESS] , від 28.01.2020 року, відповідачі значяться зареєстрованими за вищевказаною адресою, проте фактично не проживають - [PERSON] з 2012 року та [PERSON] з 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, 25.07.2018 року у справі №638/13030/13-ц та 14.08.2019 року у справі №702/101/18, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. За приписами ч. 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місція проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Таким чином, реєстрація відповідачів в житловому будинку, що знаходиться у власності позивача, обмежує його право власності. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved