Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 09.11.2012 року. Від шлюбу мають троє дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає,\~що сімейне життя не склалось, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо, позивач має іншу сім`ю, шлюб існує формально,\~а тому просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 09.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1454 розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, згідна на розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.11.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1454, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають троє дітей: дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] \~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5-7). Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З пояснень сторін в судовому засіданні, матеріалів справи судом встановлено,\~що сімейне життя між сторонами не склалось оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо, позивач має іншу сім`ю, шлюб існує формально. В строк наданий судом для примирення сторони не примирились. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ч.2\~ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 ч.3\~ст.115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою\~статті 142 ЦПКУкраїни\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 384,20 грн., а 384,20 грн. стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст. ст.\~24,\~56,\~110,\~112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved