Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 86343,20 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2014 року з [PERSON] на його користь було стягнуто 67000,00 грн та заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29.09.2015 року з [PERSON] на його користь було стягнуто 102493,00 грн. Кошти [PERSON] не повертає, а тому просить стягнути з нього вищезазначену суму, яка складається з відсотків за користування коштами та інфляційних втрат. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, доказів на обґрунтування заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2014 року, яке набрало законної сили 17.06.2014 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 25.05.2013 року в сумі 67000 (шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок. Даним рішенням встановлено, що 25.05.2013 року між [PERSON] та гр. [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав 80000,00 грн, під 0,1 % в день за користування грошовими коштами, які зобов'язувався повернути до 01.07.2013 року, що підтверджується розпискою. 21.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] передав [PERSON] належне йому право вимоги за договором позики від 25.05.2013 року. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що за договором позики відповідач повернув 14.12.2013 року - 8000,00 грн та 26.02.2014 року 5000,00 грн. Згідно заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 21.10.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 25.05.2013 року в сумі 102493 (сто дві тисячі чотириста девяноста три) гривні 00 копійок. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, загальна сума боргу, відповідно до розрахунку позивача складає 86343,20 грн, з яких: 63181,00 грн плата за користування коштами за період з 01.09.2015 року по 01.04.2018 року та 23162,20 грн інфляційні втрати за період з 01.08.2015 року по 01.03.2018 року. Наведене дає підстави вважати вимоги позивача правомірними, а відповідача таким, що за невиконання умов договору позики від 25.05.2013 року повинним відповідати за цивільними зобовязаннями, сплативши на користь позивача відповідну суму боргу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved