Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №2027368 від 18.06.2014 року в розмірі 13435,52 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2027368 від 18.06.2014 року надав [PERSON] кредит у розмірі 9433,00 грн. зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 11.04.2018 року виникла заборгованість в розмірі 13435,52 грн., яка складається з: 9428,46 заборгованість за основним боргом; 2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 192,96 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 13435,52 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 10.12.2018 року до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутність, всі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідні відомості. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не зявився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову (відзиву), суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права. Судом встановлено таке. 18.06.2014 року АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2027368 від 18.06.2014 року надав [PERSON] кредит у розмірі 9433,00 грн. зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом (а.с.4-5). Відповідно до п.1.1.2 договору, банк надав клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН конверт до неї. Відповідно до п.1.3 договору, клієнт зобовязується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за розрахунком у розмірі, встановленому тарифами. Відповідно до п.1.10 договору, банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в томи числі процентів, пені та сплата заборгованості відповідно до умов договору та правил. Відповідно до п.1.1.4 додаткового договору №1 до договору № 2027368 про відкриття та обслуговування рахунків, випуск та надання платіжної картки, банк встановлює клієнту кредит в розмірі 9433,00 грн. Строк дії картки встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Отримання платіжної картки відповідачем підтверджується копією розписки про отримання платіжної картки з рахунком 26253502536454 на імя [PERSON] та ПІН-конверту (а.с.7). Користування коштами на картці відповідачем підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.9-13). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 11.04.2018 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 9428,46 грн заборгованість за основним боргом; 2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період 26.05.2015 року по 26.09.2016 року включно); 904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості за період з червня 2015 року по квітень 2018 року за несплаченими процентами, нарахованими за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року; 192,96 грн. три проценти річних за період з 26.05.2015 року по 11.04.2018 року від суми заборгованості несплачених процентів, нарахованих за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року. Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються виписками з особового рахунку та звітом щодо розрахунку сум інфляційних витрат, розрахунком заборгованості та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 22.08.2014 року по 11.04.2018 року (а.с.8-14). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості . Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення грошей на картковий рахунок та сплати процентів за використання рахунком в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах. На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.14). Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 13435,52 грн., яка складається з: 9428,46 грн заборгованість за основним боргом; 2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період 26.05.2015 року по 26.09.2016 року включно); 904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості за період з червня 2015 року по квітень 2018 року за несплаченими процентами, нарахованими за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року; 192,96 грн. три проценти річних за період з 26.05.2015 року по 11.04.2018 року від суми заборгованості несплачених процентів, нарахованих за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved