Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі №121 у житловому будинку №7 по вул.Ахсарова в м.Харкові шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником житла, 3/5 квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 17 лютого 1998 року №1-98-104270, та свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.05.2017 року №4-322 після смерті батька [PERSON], померлого 20.12.2008 року, та від 23.05.2017 року №4-326 після смерті матері [PERSON], померлої 17.10.2016 року. Відповідачам належить по 1/5 частин вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідачі в квартирі не мешкають більше року без поважної причини, ніяких речей, які їм належать немає, комунальні послуги не сплачують. Згодні на зняття їх з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, вимоги позову визнали повністю. Третя особа в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 3/5 частини квартири [ADDRESS]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 17 лютого 1998 року №1-98-104270, та свідоцтвами про право на спадщину за законом від 23.05.2017 року №4-322 після смерті батька [PERSON], померлого 20.12.2008 року, та від 23.05.2017 року №4-326 після смерті матері [PERSON], померлої 17.10.2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.05.2017 року №87831704. Відповідачам належить по 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ від 17 лютого 1998 року №1-98-104270. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, інших осіб. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами у справі, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON]. Згідно довідки від 17.08.2017 №1546/25 року, наданої КП «Жилкомсервіс», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Вказані обставини також підтверджуються довідками, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС у Харківській області. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації не проживає більше року, є громадянами РФ, проживає та зареєстровані за адресою м.Москва, пров.Козицький буд.1-А кв.16. Цей факт підтверджується копіями паспортів громадянина РФ №04 15 760972 від 05.06.2015 року та №45 11 594916 від 01.02.2012 року, актами про непроживання від 17.08.2017 року. Отже, відповідачі не користуються житловим приміщенням, де вони зареєстровані. Не проживають за цією адресою, за \~комунальні послуги не сплачує. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із наступними змінами, про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратили право користування жилим приміщення (ст..71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сімї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сімЇ і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суду вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Згідно з положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм Закону, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачів, про визнання \~їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою №121 в будинку №7 по вулиці Ахсарова в м.Харкові, так як останні добровільно залишили вказане приміщення і на час розгляду справи не проживають в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.405 ЦК України дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Одночасно з відповідачів у відповідності до ст.88 ЦПК України\~підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved