Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив в позові, що що 27.04.2010 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №18. Від шлюбу з відповідачем мають двох доньок: 2010 та [INFO], які проживають разом з відповідачкою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 25 партзїзду, який належить її батьку. Їх сімя фактично розпалася на початку жовтня 2014 року. В сімї часто виникали непорозуміння. Причиною цього є різні погляди на питання повязані з роллю жінки та чоловіка у веденні спільного господарства. Вони по різному дивились на питання вирішення побутових проблем, сприйняття необхідності створення затишку у родині та підходів до виховання дітей, що призвело до постійних суперечок між ними. Вони перестали розуміти один одного і зовсім стали чужими людьми. Такі відносини, що склалися між ним та дружиною призвели до того, що він втратив до неї повагу та любов. Збереження шлюбу стало неможливим. Сумісно не проживають з відповідачкою з листопада 2014 року. Спору про поділ спільного майна подружжя не мають. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, крім того, пояснив суду, що він з листопаду 2014 року проживає з іншою жінкою, з якою у них від сумісного проживання народилась дитина - [PERSON], 12.02.2014 року. Він має намір укласти з іншою жінкою шлюб і цей шлюб з відповідачкою перешкоджає йому в цьому. Судові витрати залишає за собою. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача. Пояснила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №165581, згідно якого 27.04.2010 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], свідоцтвами про народження дітей. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей, сумісно не проживають та не ведуть сумісно господарство з листопада 2014 року, не спілкуються, спільне життя поміж ними не складається, через протилежні погляди на шлюб та сімю, позивач в даний час проживає з іншою жінкою, з якою у них народилась спільна дитина і з якою має намір укласти шлюб, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved