Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до суду та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,559 га, з яких для ведення особистого селянського господарства - 0,309 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться по [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що [INFO] року помер її батько, [PERSON], після смерті якого її мати [PERSON] отримала в спадщину вищезазначену земельну ділянку, отримавши відповідно свідоцтво про спадщину за законом. [INFO] року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі й вищезазначена земельна ділянка площею 0,559. Позивач зазначає, що вона належить до спадкоємців першої черги майна її померлої матері - [PERSON] Позивач звернувся для оформлення спадщини після смерті матері з заявою до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину вищевказану земельну ділянку, що залишилося після смерті її матері, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що у неї відсутній державний акт на право приватної власності земельну ділянку на ім'я спадкодавця та рекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач, Семенівська сільська рада Обухівського району Київської області, в судове засідання свого представника не направив, через канцелярію суду представником відповідача подано заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,559 га, з яких для ведення особистого селянського господарства - 0,309 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться по [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, Серії Р1 № 242499. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2008 року, виданого Обухівською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка земельну ділянку площею 0,559 га, з яких для ведення особистого селянського господарства - 0,309 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться по [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є донькою спадкодавця [PERSON], оскільки це вбачається з свідоцтва про її народження та свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 6). Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON], спадкоємцем майна померлої за законом на вищевказану земельну ділянку є її донька - [PERSON], яка вчасно звернулась до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки її брат та сестра відмовились від спадкування земельної ділянки площею 0,559 га, по [ADDRESS] на користь позивача. Державний нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори в своєму листі від 21 січня 2014 року повідомила позивачу, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,559 га, з яких для ведення особистого селянського господарства - 0,309 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться по [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю у позивача Державного акту на право приватної власності земельну ділянку на ім'я спадкодавця (а.с.11). Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, земельна ділянка площею 0,559 га, з яких для ведення особистого селянського господарства - 0,309 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться по [ADDRESS] належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про спадщину, є об'єктом спадкування та входить до спадкової маси. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, а його звернення до суду є правомірним. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved