Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 13 лютого та 17 лютого 2014 року між ним та відповідачем було укладено два договори: договір банківського вкладу «З любов»ю, VAB «Тринадцятимісячний» №745496/2014 та договір банківського вкладу «З любов»ю, VAB «Тринадцятимісячний» №745489/2014. Вказував, що предметом обох договорів є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов»ю, VAB» в національній валюті України на строк 13 місяців з дня укладення договору з виплатою відсотків по закінченні строку дії вкладу. Згідно з п.1.5 Договору №1 та Договору №2 виплата від процентів нарахованих на вклад за ставкою 25% річних здійснюється згідно з умовами договору. За договором №1 ним було вкладено 8500 грн., а за договором №2 - 50 000 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 1058, 1060 ЦК України вказував, що 21 жовтня 2014 року ним до відповідача були подані заяви про дострокове припинення договорів банківських вкладів , однак банк не відреагував на ці заяви і не повернув йому грошові кошти по депозиту. Крім цього вказував, що 11 грудня 2014 року ним було подано повторну вимогу про повернення коштів, але відповіді він не отримав. П.1.6. договору №1 та договору №2 встановлює, що при достроковому закриті вкладу проценти за вкладом перераховуються за неповний строк розміщення вкладу за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, до відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів. Крім цього вказував, що на момент проведення судового засідання 4 березня 2015 року тимчасовою адміністрацією банку йому було повернуто кошти в розмірі 41951грн. і при цьому розмір перерахунку процентної ставки по договорах не був проведений. Вважав, що оскільки банк не погоджувався повернути йому кошти добровільно він повинен повернути йому кошти затрачені на надання послуг адвоката в розмірі 6524 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 22 633 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просили його задоволити. Представник відповідача в судове засіданні не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення в розмірі підтриманому позивачем після часткового відшкодування йому грошових коштів відповідачем, а вимога щодо відшкодування витрат понесених позивачем на отримання правової допомоги - до задоволення не підлягає, оскільки не знайшла свого документального ствердження. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, що стверджено копіями договорів банківського вкладу від 13 та 17 лютого 2014 року, квитанцій від 13 та 17 лютого 2014 року про вкладення вкладів 8 500 грн. та 50 000 грн., заяв про дострокове розірвання договорів банківського вкладу, вимоги про повернення грошових коштів (депозиту) про закінчення строку депозиту, паспорту позивача. Відповідно до вимог ст..526, 651, 1060, 1212 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом договір є відповідно розірваним, а особа яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобов'язань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: partial