Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Більше сорока років позивач володіє допоміжним приміщенням та свердловиною, що розташована на території недобудованої очисної каналізаційної споруди за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що за усною домовленістю з колишнім власником свердловини та допоміжного приміщення [PERSON] він почав користуватися спірним майном. Приблизно в кінці 1969 - на початку 1970 років залишки очисної споруди були придбані [PERSON] , після чого кілька разів перепродавалися, при цьому власники цієї споруди жодного разу не пред`являли позивачу будь-яких претензій щодо свердловини або допоміжного приміщення, оскільки він володіє цією нерухомістю на праві власності. У червні 2019 року відповідач [PERSON] повідомив відповідачу, що він є власником придбаного його батьком майна, у тому числі і свердловини, а тому має право розпоряджатися цим майном на власний розсуд. Посилаючись на те, що більше сорока років відкрито та добросовісно володіє водяною свердловиною та допоміжним приміщенням, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на допоміжне приміщення (розміром 1 м 95 см. на 2 м 30 см.) колишньої недобудованої очисної каналізаційної споруди за адресою: [ADDRESS] , вартістю 2243,79 грн. та на водяну свердловину, збудовану [PERSON], вартістю 2300,00 грн., а всього 4543,73 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.02.2020 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.04.2020. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.04.2020 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.04.2020, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.04.2020 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.05.2020, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про витребування доказів. 21.05.2020 підготовче судове засідання відкладено до 22.06.2020, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення. Підготовчі судові засідання, призначені на 22.06.2020 та 22.07.2020 відкладені за клопотанням відповідача через встановленні карантинні заходи на території України. Підготовчий розгляд справи призначено на 21.08.2020. 21.08.2020 ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.09.2020 року. 16.09.2020 по справі оголошено перерву до 06.10.2020, у зв`язку з викликом свідка. 06.10.2020 судове засідання відкладено до 03.11.2020, у зв`язку з повторним викликом свідка. 03.11.2020 судове засідання відкладено до 02.12.2020, у зв`язку з неявкою позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що вважає себе власником водяної свердловини та допоміжного приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] мешканець багатоквартирного будинку [ADDRESS] , збудував водяну свердловину та користувався допоміжним приміщенням, що знаходиться у східній частині недобудованої очисної каналізаційної споруди за адресою: [ADDRESS] . Після того, як [PERSON] виїхав на інше місце проживання, він передав позивачу ключі від допоміжного приміщення та надбудови над водяною свердловиною. Позивач зазначає, що близько сорока років він відкрито та добросовісно користується свердловиною, замінив труби, встановив електричний лічильник для роботи насосу. Мешканці будинку [ADDRESS] з його дозволу користувалися водяною свердловиною та сплачували йому кошти за використану електроенергію. В червні 2019 року [PERSON] заявив, що йому належить спірне майно, проте, позивач зазначив, що відповідач обманним шляхом хоче заволодіти водяною свердловиною. Позивач вказує, що ані він, ані [PERSON] свердловину офіційно не оформлювали. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач [PERSON] є законним власником майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Натомість позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що він є власником спірного майна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №174591859 від 22.07.2019 [PERSON] з 22.04.2019 є власником нежитлової будівлі загальною площею 262,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину №212, видане 22.04.2019 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Куліковою Я.В. Відповідно до вказаної інформаційної довідки, попередніми власниками нежитлової будівлі загальною площею 262,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] (згідно договору купівлі-продажу №1105, виданим 21.09.2012 Новопсковською державною нотаріальною конторою Луганської області), [PERSON] (відповідно до договору купівлі-продажу ВЕІ 150475 ВЕІ 150476 від 09.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу), [PERSON] (на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02.10.2006 у справі №2-668/2006). З матеріалів цивільної справи №2-668/2006 вбачається, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.10.2006 визнано дійсним договір купівлі-продажу будівлі біологічної очисної споруди, розташованої в [ADDRESS] , укладений 25.12.1991 між [PERSON] та Новопсковським комбінатом комунальних підприємств. Визнано за [PERSON] право власності на будівлю біологічної очисної споруди, розташованої в [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.09.2012 вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] нежитлову будівлю з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з А-1 службової будівлі, а - тамбур, розташованої на земельній ділянці площею 0,2800 га відведеної для особистого селянського господарства. Відповідно до змісту цього договору продавець свідчить, що, зокрема, від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; до укладення цього договору будівля іншим особам не відчужена; щодо будівлі судові спори відсутні; самовільних переобладнань у будівлі не має; внаслідок продажу будівлі не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; будівля не надана в користування наймача (орендаря); обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо будівлі не має. 26.07.2019 Новопсковська селищна рада надала [PERSON] відповідь за №2220, відповідно до якої селищна рада не володіє інформацією, чи внесена водяна скважина до технічного паспорту на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №90 від 22.07.2019, виданою ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Новопсковський район електричних мереж, станом на 22.07.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований особовий рахунок [NUMBER] , який відкрито на абонента [PERSON] з 03.06.2002 р. До вказаної довідки додана роздруківка особового рахунку за період з 2002 року. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач користувався водяною свердловиною та допоміжним приміщенням за адресою: [ADDRESS] без належних правових підстав, оскільки спірні об`єкти не прийняті в експлуатацію, та крім того, знаходяться на земельній ділянці, на якій розташована нежитлова будівля, площею 262,2 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] , а тому вказані обставини виключають можливість задоволення позову [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України, оскільки в його діях відсутня добросовісність володіння. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 840,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed