Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна. Позов мотивує тим, що\~20.10.2011 Бориславським міським судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-50/2011 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 373/Б від 22.11.2006 та додатками до нього у розмірі 182 628,00 грн., що станом на 12.02.2010 по курсу НБУ становить 22 800 доларів США - заборгованість по кредиту у розмірі 41 606,90 грн., що станом на 12.02.2010 по курсу НБУ становить 5 194,37 дол. США та 42 023,00 грн. пені, всього 226 257,90 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» судові витрати, що складаються з 1700,00 грн. судового збору та 250,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Даний виконавчий документ направлено до відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції для примусового виконання. 18.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36622971. В процесі примусового виконання державним виконавцем здійснено опис майна боржника [PERSON], а саме: нежитлової будівлі (будівля магазину) загальною площею 167,5 кв.м., розташованої на вул. І.Франка, 10, с. Попелі Дрогобицького району, та земельної ділянки, на якій розташована дана будівля, площею 0,05 га, кадастровий номер №4621285900:01:003:0085, і в подальшому направлено на примусову реалізацію. Державним виконавцем було запропоновано AT «Брокбізнесбанк» вирішити питання про залишення за собою нереалізоване на прилюдних торгах нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (будівля магазину), загальною площею 167,5 кв.м., на вул. І.Франка, 10, с. Попелі Дрогобицького району та земельну ділянку, на якій розташована дана будівля площею 0,05 га, кадастровий номер №4621285900:01:003:0085, оскільки повторні прилюдні торги, призначені на 14.05.2014, з реалізації вищезазначеного майна, не відбулися у звязку з відсутністю купівельного попиту. AT «Брокбізнесбанк» виявив бажання залишити за собою нереалізоване нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості, про що державним виконавцем 06.08.2014 винесено відповідну постанову та акт про передачу майна стягувачу. 29.12.2014 AT «Брокбізнесбанк» відповідно до Свідоцтва № 1263, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], та Свідоцтва № 1264, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], набуто право власності на вищезазначене нерухоме майно. AT «Брокбізнесбанк» вважає, що дане майно підлягає звільненню з-під арешту у звязку з тим, що наявність запису про обтяження даного майна, порушує права Банку як власника майна і не дає можливості скористатися наданими йому чинним законодавством України на першочергове, безперешкодне, та повне задоволення своїх вимог за кредитним договором. Ухвалою суду від 18.12.2018 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про день та час слухання справи. Згідно правил ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача та представника третьої особи, за наявними у матеріалах справи доказами, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 № 606-ХІУ, що діяла на момент проведення виконавчих дій), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 № 606-ХІУ, що діяла на момент проведення виконавчих дій) зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 № 606-ХІУ, що діяла на момент проведення виконавчих дій) державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 6 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 № 606- XIV, що діяла на момент проведення виконавчих дій) у разі, якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Зі свідоцтва, виданого 29.12.2014 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області вбачається, що відповідно до статті 62 Закону України « Про виконавче провадження», на підставі постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, ПАТ « Брокбізнесбанк» належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі магазину, яка знаходиться під № 10 по вулиці Івана Франка у селі Попелі Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 167,5 кв.м. Дана будівля раніше належала [PERSON]. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 1263. Зі свідоцтва, виданого 29.12.2014 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області вбачається, що ПАТ « Брокбізнесбанк» належить на праві власності майно, що складається з земельної ділянки, призначеної для обслуговування нежитлової будівлі магазину, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер 4621285900:01:003:0085, що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, село Попелі, вулиця Івана Франка, 10 загальною площею 167,5 кв.м. Дане майно раніше належало [PERSON]. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 1264. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, встановлено наявність запису про обтяження від 24.07.2009 16:18:21 за № 8297118, що виник на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 13902019 від 16.07.2009, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Попелі вул. Івана Франка, №10, загальною площею 167,5 кв.м. Вищевказаний запис про обтяження перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2014 13:03:23 під реєстраційним номером № 8911487. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» [PERSON] (надалі - Уповноважена особа) на період з 11.06.2014 до 10.06.2015 включно. Повідомлення про відкликання ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» офіційно оприлюднене 14 червня 2014 року в газеті «Голос України» тираж № 1 13 (5863). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 № 103 продовжено процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» [PERSON] до 10.06.2016 включно. Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.06.2016 №896 продовжено процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» [PERSON]. Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 2227 про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» [PERSON] починаючи з 06.06.2017 до 10.06.2018 включно (загальнодоступна інформація). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.06.2018 №1587 продовжено процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до 10.06.2019. Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Постановою державного виконавця, якою накладено арешт, фактично паралізовано роботу Уповноваженої особи Фонду в частині реалізації майна банку, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною четвертою\~ст.\~59\~ЗУ України\~«Про виконавче\~провадження» передбачені\~підстави для\~зняття виконавцем\~арешту з\~майна боржника,\~а частиною\~пятою цієї\~статті встановлено,\~що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень\~ст.\~60 Закону України «Про виконавче провадження»\~і роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду\~з позовом\~про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним і підлягає задоволенню. Разом з тим, під час ухвалення рішення, у відповідності до ст.264 ЦПК України, суд вирішує, в тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 136 ЦПК України судові витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата таких була відстрочена або розстрочена до ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Відтак, суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved