Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за Договором позики грошових коштів від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 516, за Договором позики грошових коштів від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 517, звернути стягнення за іпотечним договором від 26.05.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 519, за іпотечним договором від 26.05.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 520 укладених між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест» , на нерухоме майно: адміністративну будівлю №6, яка знаходиться за адресом: м. Дніпро, вулиця Січових стрільців та визнати за [PERSON] права власності на нерухоме майно: адміністративну будівлю [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 26 травня 2015 року між ним та відповідачем був укладений Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 516, згідно з яким позивачем було надано в позику відповідачу 191 400 грн,00 копійок, що в еквіваленті становить 8700,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2015 року та Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 517, згідно з яким позивачем було надано в позику відповідачу 1 722 600 грн.,00 копійок, що в еквіваленті становить 78 300 доларів США з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2015 року В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів по договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрованого в реєстрі за номером 517, між позивачем та відповідачем 26 травня 2015 року, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 519, відповідно до якого в іпотеку було надано наступне нерухоме майно: -90/100 частини адміністративної будівлі №6, яка знаходиться за адресом: [ADDRESS]), розташована в житловому будинку літ. А - 3 загальною площею 257,4 м2. Також в забезпечення виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів по договору позики грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрованого в реєстрі за номером 516, між позивачем та відповідачем 26 травня 2015 року, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 518, відповідно до якого в іпотеку було надано наступне нерухоме майно: 10/100 частини адміністративної будівлі №6, яка знаходиться за адресом: [ADDRESS]), розташована в житловому будинку літ. А - 3 загальною площею 257,4 м2 У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з повернення позики, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 травня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест» був укладений договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 516 та договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. за реєстрований в реєстрі за номером 517. Відповідно до п.1 Договору позики посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером 517, [PERSON] передано у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест» грошові кошти в сумі 1 722 600 гривень 00 копійок. Відповідно до п.1 Договору позики посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером 516, [PERSON] передано у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест» грошові кошти в сумі 191 400 гривень 00 копійок. Кінцевим терміном повернення позики по договорам позики сторони встановили календарну дату 15 жовтня 2015 року. Доказів виконання обов'язку по поверненню позики, відповідачем суду не надано. В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів між позивачем та відповідачем 26 травня 2015 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером 519, відповідно до якого в іпотеку було передано предмет іпотеки нерухоме майно у вигляді 90/100 частини адміністративної будівлі №6, яка знаходиться за адресом: [ADDRESS]), розташована в житловому будинку літ. А - 3 загальною площею 257,4 м2 та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером 520, відповідно до якого в іпотеку було передано предмет іпотеки нерухоме майно у вигляді 10/100 частини адміністративної будівлі №6, яка знаходиться за адресом: [ADDRESS]), розташована в житловому будинку літ. А - 3 загальною площею 257,4 м2 У відповідності до пунктів 1.1 Договорів іпотеки, Іпотекодавець, як майновий поручитель, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами позики укладених 26 травня 2015 року на суму 1 722 600,00 грн та суму 191 400,00 грн, передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене в пунктах 1.2. Договорів іпотеки, а Іпотекодержатель у випадку не виконання Іпотекодателем своїх зобов'язань за договорами позики має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна. Пунктом 3.1.3. Договорів іпотеки встановлено, що у випадку не виконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим Договором та/або за основним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувавши його відповідно до умов договорів іпотеки. Розділом 5 Договорів іпотеки встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема сторони визначили умову, що у разі порушення зобов'язань за основними договорами, на виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель надсилає письмову вимогу іпотекодателю про усунення порушень умов. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, надіслав на адресу відповідача письмову вимоги про погашення боргу, про те відповідач залишив вимогу позивача поза увагою. Відповідно до пункту 5.3.3. Договорів іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання в строк до 15.10.2015 року зобов'язань за основними договорами, сторони домовились про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку, у тому числі й шліхом вчинення виконавчого напису. Нормами частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», встановлено Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Дніпроперовського нотаріального округу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 26.05.2015 року внесені відомості про реєстрацію іпотеки за Договорами іпотеки зареєстрованими за номерами 519, 520. Вимогами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами першою, третьою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності до вимог статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно до приписів статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Що стосується захисту прав позивача шляхом окремого визнання права власності на квартиру, то останні не обґрунтовані ані нормами матеріального права, ані фактичними обставинами спору, у зв'язку з чим, в цій частині позову слід відмовити. При вирішенні даної справи суд керується положеннями ст.16 ЦК України щодо способів захисту цивільного права, яка передбачає визнання права та враховує, що звернення стягнення на майно передбачає перехід права власності до позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроінвест», з вини якої виник даний спір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial