Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він 23.09.2014 року уклав з відповідачем - ПАТ «Дельта банк» договір банківського вкладу №002-21907-230913 у доларах США. За умовами договору [PERSON] на рахунок відповідача 23.09.2013 року було перераховано 18 500 доларів США, що на день внеску склало 147 870,50 грн. депозитних грошових коштів. Доказом зарахування грошових коштів є квитанція № 26705618 від 23.09.2013 року, що додається до договору. За умовами того ж договору, відповідач зобов'язався нараховувати та щомісячно виплачувати [PERSON] відсотки за депозитом у розмірі 9 % річних. Згідно п.1.3 Договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 28.09.2014 року включно. Відповідно до п.1.10 Договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 Договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритий в установі Відповідача. Так, станом на 28.09.2014 року всупереч умовам договору, на поточний рахунок [PERSON] сума депозиту в розмірі 18 500 доларів США без будь-яких пояснень та причин повернута не була. У зв'язку з чим, 02.10.2014 року [PERSON] на ім'я голови ради директорів ПАТ «Дельта банк» подано письмову заяву у порядку ст. 1060 ЦК України про повернення банківського вкладу, на що отримано відповідь з посиланням на Постанову НБУ від 29.08.2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» та необхідність для вилучення грошових коштів з поточного рахунку звернутися до будь-якого відділення банку. [PERSON] 20.10.2014 року звернувся із заявою про повернення вкладу до Новокаховського відділення ПАТ «Дельта Банк», проте відповіді не отримав. Обґрунтування відповідача, викладені в листі - відповіді [PERSON] щодо неможливості провести виплату коштів у доларах США є безпідставними, оскільки суперечать положенням про право власності та зобов'язання, що регулюються ЦПК України, який має вищу юридичну силу, ніж Постанова правління НБУ. Просив суд стягнути з відповідача - ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] 18 500 доларів США, що дорівнює 240 315 грн. - грошову суму строкового банківського вкладу, що надійшла на вкладний рахунок № 26350109687319 відповідно до депозитного договору № 002-21907-230913 від 23.09.2013 року. В судовому засіданні представник позивача збільшив заявлені вимоги, просив суд стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] 18 207,96 доларів США, що дорівнює 510 551,19 грн. - грошову суму строкового банківського вкладу, що надійшла на поточний рахунок [NUMBER] відповідно до депозитного договору № 002-21907-230913 від 23.09.2013 року, які підтримав позивач. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому у суду є підстави для винесення повторного заочного рішення по справі в порядку ст. 224-233 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечує представник позивача та позивач. 23 березня 2015 року від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких він вказує, що відповідачем виконані умови договору шляхом перерахування суми вкладу та процентів за ним на поточний рахунок позивача відповідно до положень депозитного договору, що підтверджується випискою по рахунках. На теперішній час грошові кошти перебувають на поточному рахунку позивача і він є власником вказаних грошових коштів. Відносини між позивачем та банком на теперішній час регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Нацбанку України від 12.11.2003 року № 492, тому позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, що може призвести до незаконного стягнення коштів з банку. Позивачем не доведено факту неможливості реального розпорядження своїми коштами, а також не наведено належним чином доказів щодо розміру коштів, які знаходяться на його поточному рахунку. На момент подання первісного позову діяла Постанова Правління НБУ № 540 від 29.08.2014 року якою було встановлено обмеження щодо видачі валютних коштів з поточних рахунків клієнтів банку у розмірі, еквівалентному 15 000 грн. на добу На теперішній час діє нова аналогічна постанова Правління НБУ, якою встановлені такі ж самі обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних рахунків фізичних осіб. З 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення АТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації , тому відповідно до ст..36 п.5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та [PERSON] укладено договір № 002 - 21907 - 230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для друга» у доларах США, сума вкладу 18 500 доларів США, процентна ставка на суму вкладу становить 9 % річних.П.1.10 вказаного Договору передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER] відкритий в установі банку. В п.1.3 Договору зазначено, що вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього Договору та по 28 вересня 2014 року. Квитанцією № 26705618 від 23.09.2014 року підтверджується внесення [PERSON] грошових коштів в сумі 18 500 доларів США на рахунок Банку. 02.10.2014 року позивач звернувся із заявою про повернення грошових коштів в сумі 18 739 доларів США відповідно до Договору № 002 - 21907 - 230913 від 23.09.2013 року. 04.10.2014 року [PERSON] надіслано відповідь заступником начальника Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки АТ «Дельта банк», з якої слідує, що відповідно до Постанови НБУ від 29.08.2014 року № 540 обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України. 20.10.2014 року позивач звернувся з заявою про повернення банківського вкладу до Новокаховського відділення ПАТ «Дельта Банк», проте відповіді не отримав. Відповідно до п.1.10 Договору №002-21907-230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Друга» у доларах США, вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки [NUMBER], відкритий в установі Банку. На запит суду відповідачем надано довідку про те, що 29.09.2014 року вклад в розмірі 18 500 доларів США зараховано на рахунок [NUMBER] згідно договору, у зв'язку з закінченням строку розміщення вкладу та надано виписку по угоді № 002 - 21907 - 230913 від 23.09.2013 року. З виписки по рахунку клієнта [PERSON] № 345137-2014/1125 за період з 11.01.2013 року до 25.11.2014 року, номер основного рахунку [NUMBER], вбачається, що залишок коштів на поточному рахунку позивача станом на 25.11.2014 року становить 18 207, 96 доларів США. На неодноразові запити суду, за письмовим клопотанням представника відповідача, відповідачем не надано суду докази про зменшення або збільшення залишку коштів на поточному рахунку позивача, тому суд виходить із розміру грошових коштів, зазначених в виписці по рахунку станом на 25.11.2014 року, що надана представником відповідача під час розгляду заяви про скасування заочного рішення суду, та уточнених позовних вимог. До заяви про уточнення позовних вимог представником позивача долучено доказ на підтвердження неможливості вільно розпоряджатися грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку відповідача, позивачем [PERSON], - роздруківку з банкомату відповідача від 26.02.2015 року, в якій зазначено про відсутність грошей для видачі. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно із ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. З правового висновку, зробленого Верховним судом України у справі № 6-140 цс13 від 25 грудня 2013 р., що є обов'язковим для суду на підставі ст.360-7 ЦПК України, вбачається, що відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. З матеріалів справи слідує, що між позивачем та відповідачем укладено договір банківського строкового вкладу строком до 28.09.2014 року, по закінченню вказаного строку договору, позивач звернувся з вимогою про повернення коштів, що знаходяться на депозитному рахунку, та відсотків, проте відповідач на підставі п. 1.10, 1.3 Договору № 002 - 21907 - 230913 від 23.09.2013 року, вклад в сумі 18 500 доларів США перерахував на поточний рахунок позивача, позивач частково отримав грошові кошти з поточного рахунку, проте на час звернення до суду, позбавлений можливості вільно розпоряджатися грошовими коштами, що перебувають на рахунку банку, що підтвердив також квитанцією з банкомату від 26.02.2015 року про відсутність грошей для виплати, на звернення позивача відповідач надав письмову відповідь про наявність заборон, встановлених Постановою НБУ від 29.08.2014 року № 540 на видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків. Таким чином, суд вважає, що при наявності грошових коштів на банківському рахунку позивача в розмірі 18 207, 96 доларів США, позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися вказаними грошовими коштами, а відповідач перерахувавши кошти на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але не надавши йому можливості використання цих коштів не виконав свої зобов'язання з повернення вкладу, тому у суду є підстави для примусового стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 18 207, 96 доларів США, що за курсом НБУ на час розгляду справи становить 427 887,06 грн. та судового збору на користь держави в сумі 3 654 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно із Законом України «Про захист прав споживачів». Суд вважає, що введення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Дельта Банк» не є перешкодою для стягнення судом грошових коштів, належних позивачу, які знаходяться на банківському рахунку відповідача, оскільки обмеження, зазначені в ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. На підставі Договору № 002-21907-230913 банківського вкладу (депозиту) від 23.09.2013 року, ст. 526, 530, 1058, 1066, 1074 ЦК України, ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial