Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участі третіх осіб ЛКП «Вулецьке», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Львівської міської ради про зобов`язання до вчинення дій шляхом припинення будь-яких будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що на території Франківської районної адміністрації Львівської міської ради перебуває земельна ділянка на [ADDRESS]. На початку серпня 2017 року на [ADDRESS] невідомі особи розпочали самовільні будівельні роботи, спрямовані на капітальне будівництво нерухомого майна. Комісійним обстеженням вдалось з`ясувати, що вказані особи мають відношення до ТзОВ «Осот плюс» та у них відсутні дозвільні документи на здійснення робіт, а також здійснюється самовільне захоплення земельної ділянки. Керівником ТзОВ «Осот плюс» є [PERSON] . Згідно інформації, наявної в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що за ТзОВ «Осот плюс» зареєстровано чотири нежитлових приміщення за адресою: [ADDRESS] (приміщення, позначені за адресою: [ADDRESS] (приміщення, позначені під літерою Г-1, В-1, Б-1 та А-1). Підстава реєстрації права власності, на думку районної адміністрації, є досить сумнівною - протокол загальних зборів учасників та висновок ФОП [PERSON] Поряд з цим, ухвалою Львівської міської ради від 22.11.2001 р..№1308 «Про погодження приватному підприємству «Авто-люкс-сервіс» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження на складання проекту відведення земельної ділянки для влаштування автостоянки на [ADDRESS] » земельну ділянку на [ADDRESS] заплановано передати Приватному підприємству «Авто-люкс-сервіс», а не ТзОВ «Осот плюс». З метою недопущення самовільного захоплення об`єктів комунальної власності та припинення незаконних дій по самовільному будівництві, районною адміністрацією скеровано відповідні листи до Львівської місцевої прокуратури №3 , Франківського ВП ГУНП у Львівській області та Військової прокуратури Західного регіону України з прохання вжити усіх допустимих дій та заходів, спрямованих на припинення самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] а також внести відповідні відомості по даному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак будівельні роботи продовжуються і надалі. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, , подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, на адресу суду відповідачем подано письмові заперечення, проти позовних вимог заперечує повністю, просить у позові відмовити за безпідставністю. Треті особи в судове засідання не з`явилися, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, додані докази, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. На обґрунтування позовних вимог щодо припинення будівельних дій, позивач посилається як на підставу для задоволення позову на той факт, що актом складеним комісією Львівського комунального підприємства «Вулецьке» від 07.08.2017 р. вказано, що по [ADDRESS] проводяться самочинні будівельні роботи по влаштуванню залізобетонних блоків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОТ ПЛЮС» «Осот Плюс», (код ЄДРПОУ 40895841), керівником якого є [PERSON] , та який є відповідачем у даній справі як фізична особа. Позивач також зазначає, що станом на дату відкриття провадження у справі та проведення судових засідань, будівельні роботи були розпочаті та надалі проводяться безпосередньо та конкретно відповідачем, [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Доказів того, що станом на дату відкриття провадження у справі та проведення судових засідань, будівельні роботи були розпочаті та надалі проводяться безпосередньо та конкретно відповідачем чи іншими особами за вказівкою, цивільно-правовим договором чи іншим чином сприянням відповідачем не надано. Актом ЛКП «Вулецьке» від 07.08.2017 р. встановлюється, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Осот Плюс» (код ЄДРПОУ 40895841) станом на невстановлену дату проводяться самочинні будівельні роботи із влаштування залізобетонних блоків на [ADDRESS]. Позивач також просить суд задовольнити вимоги, що полягають у зобов`язанні [PERSON] припинити будь-які будівельні роботи за адресою: [ADDRESS] , однак не подає доказів того, що такі роботи проводяться як станом на дату винесення рішення, так і впродовж проведення радніших судових засідань. Разом з тим, Франківська районна державна адміністрація Львівської міської ради пред`являє позов не до Товариства з обмеженою відповідальністю «Осот Плюс», яке зазначене як виконавець робіт згідно акту ЛКП «Вулецьке» від 07.08.2017 року, а до [PERSON] , відносно якого докази на предмет здійснення ним будівельних робіт по [ADDRESS] в матеріалах справи загалі відсутні. Таким чином, позивач не надає достатніх та переконливих доказів, які містять причинно-наслідкових зв`язків, які в достатній мірі підтверджують та обґрунтовують доводи позивача. Відтак, суду не подано належних, допустимих та достатніх доказів зв`язку між діями відповідача та фактом початку, проведення та подальшого виконання самовільних будівельних робіт на [ADDRESS] . Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи. Таким чином, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Таким чином, здійснюючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вищевикладене дає суду підстави зробити висновок, що позивачем не надано доказів того, що будівельні роботи по [ADDRESS] проводилися безпосередньо [PERSON] , а тому відсутній його суб`єктивний обов`язок щодо покладення обов`язку у виді припинення будівельних дій за адресою [ADDRESS] . Відповідно до викладеного вище, судом встановлено, що порушено права позивачки, визначені ст.41,55 Конституції України та ст.321 ЦК України, в тому числі щодо можливості розпорядитися своєю власністю, а тому такі в подальшому підлягають захисту. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Ковенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків… має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За принципом верховенства права, закріпленого у нормах чинного законодавства України, у т.ч. щодо судового захисту права та інтересу особи; справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку та вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed