Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить стягнути з відповідача прострочену суму боргу по кредиту за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №334 від 13.11.2018 в розмірі 4146 грн., суму заборгованості по відсотках із застосуванням процентної ставки 54% річних за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №334 від 13.11.2018 за серпень 2020 року листопад 2020 року включно в розмірі 414,09 грн., суму заборгованості по відсотках із застосуванням процентної ставки 90% річних за договором споживчою кредиту (пенсійний) ПД №334 від 13.11.2018 за липень 2020 року - квітень 2021 року включно в розмірі 2143,81 грн. та судових витрат в сумі 2270 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач не виконував вчасно в повному обсязі умови договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погасив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом відправлення пакету документів за місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційній веб-сторінці суду, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 13.11.2018 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір споживчого кредиту ПД №334. Позичальнику було надано кредит у сумі 15000 грн. під 54% річних, загальним строком на 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 13.11.2020 року згідно графіку. У разі порушення строку погашення кредиту, але не раніше 1 числа, наступного за місяцем, в якому повинно було відбутися погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховуються 90% річних (тип процентної ставки фіксована) (а.с.9,10). Відповідно до довідки про стан заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту ПД №334 від 13.11.2018 року станом по листопад 2020 року включно складає 4146 грн. (а.с.11). Відповідно до довідки про нарахування та сплату відсотків за договором споживчого кредиту ПД №334 від 13.11.2018 року позичальника за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року із застосуванням процентної ставки 54% річних заборгованість складає 414,09 грн. (а.с.12). Відповідно до довідки про нарахування та сплату відсотків із застосуванням процентної ставки 90% річних за весь час прострочення боржником платежів за період з липня 2020 року по квітень 2021 року по кредиту за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №334 від 13.11.2018 року заборгованість складає 2143,81 грн. (а.с.13). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов`язання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За ч.1,2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов`язання. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved