Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідачка взяла у неї в борг 15.08.2015 року 15000 грн. і 03.09.2017 року 23413 грн., про що було написано розписки. Борг в сумі 15 000 грн. відповідачка зобов`язалась повернути частинами: 8 000 грн. до 16.08.2016 року, решту в розмірі 7 000 грн. до 30 грудня 2016 року рівними частинами по 1 750 грн. кожного місяця. Борг в сумі 23 413 грн. відповідачка зобов`язалася повернути всю суму до 1 липня 2017 року частинами: 4 000 грн. повернути до 03.10.2017 року, слідуючу частину в розмірі 4000 грн. повернути до 03.11.2017 року і решту суми з 03.12.2017 року по 01.07.2018 року по 2 000 грн. Але у вказані дати суми боргу не повернула, на зв`язок перестала виходити. А тому просять стягнути з відповідачки 38413 грн. боргу згідно розписок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Також просив суд стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати в сумі 5704,40 грн. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду повернулася судова повістка з відміткою, що адресат відсутній. Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, тобто відповідач повідомлений належним чином про час та місце проведення підготовчого засідання. А тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 15 серпня 2015 року взяла у [PERSON] в борг 15 000 грн. для підприємницької діяльності і зобов`язалась повернути дану суму слідуючими частинами: 8 000 грн. до 16.08.2016 року, решту в розмірі 7 000 грн. до 30 грудня 2016 року рівними частинами по 1 750 грн. кожного місяця. Крім того 3 вересня 2017 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 23 413 грн. для підприємницької діяльності і зобов`язалася повернути всю суму до 1 липня 2017 року, при цьому слідуючими частинами: 4 000 грн. повернути до 03.10.2017 року, слідуючу частину в розмірі 4000 грн. повернути до 03.11.2017 року і решту суми з 03.12.2017 року по 01.07.2018 року по 2 000 грн. зобов`язалась повертати кожного місяця, про що власноручно написала дві розписку. Але у вказані дати суми боргу не повернула, на зв`язок перестала виходити. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь І час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший час прострочення не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Дане встановлено на підставі копій розписок на загальну суму 38413 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1 ч.3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Представником позивачки адвокатом Пащенко В.М. було укладено угоду про надання правової допомоги від 12.04.2017 року на 5000 грн, згідно якої позивачка сплатила завдаток 2000 грн. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати: 704,40 грн. судового збору, 500 грн. за консультацію та збір необхідних доказів, 1000 грн. за підготовку позовної заяви. 100 грн. за підготовку клопотання про розгляд справи в порядку заочного розгляду справи, всього 2304,40 грн. В задоволенні решти вимог- клопотання про перенесення розгляду справи, поїздки на автомобілі з м.Києва до [PERSON] слід відмовити так як не надано належних доказів, а саме використання пального, відстані між Києвом та Кагарликом, використання автомобіля для поїздок. А тому, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути борг в сумі 38413 грн. та 2304,40 грн. судових витрат

Outcome: approved