Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу. На теперішній час у квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі був зареєстрованим за вказаною адресою, не знятими з реєстраційного обліку, за адресою прописки не з`являвся протягом останнього року. Відповідачі не несуть витрат по утриманню квартири, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засіданні не з`явився, але від її представника надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду справи були належним чином повідомленими, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини. Зі згоди представника позивача, та на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу. (арк.с.9). Відповідач протягом останнього року не проживає за цією адресою, що підтверджується актом про фактичне місце не проживання. (а.с.11). Крім того, представником позивача надано суду акт, виданий Межиріцькою сільською радою Павлоградського району від 06 вересня 2020 року відповідно до якого встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , який є зареєстрованим за вказаною адресою. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідач не є співвласником вищезазначеного житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved