Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що почувши від сторонніх осіб про опубліковану в № 20 (944) від 19.05.2016 року інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» статтю щодо сільського голови с. Будилка Лебединського району Сумської області [PERSON], він з метою з»ясування чи зазначена газета друкує правдиву інформацію чи це видання не потрібно сприймати всерйоз, а відноситись до нього як до такого, що пише казки та переказує плітки, чи має редакція докази того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, спонуканий тим, що сам сільський голова [PERSON] не підтвердив йому факту надання інтерв»ю зазначеному засобу масової інформації, 07.06.2016 року звернувся до редакції газети із заявою № 181, в якій, мотивуючи свої дії тим, що на його думку зазначена стаття побудована не на дійсних та перевірених фактах, а на чутках, підслуханих на вокзалі просив проінформувати його за яких обставин була написана та опублікована зазначена стаття; роз»яснити викладений в ній вислів «порядок в селі» та повідомити чому в цій статті поставлені в заслуги сільському голові ті дії, які на думку позивача вчинили інші особи; повідомити позивачеві яким чином депутати Будильської сільради підтримують і розвивають життя громади на належному рівні і чим це життя відрізняється від життя інших громад; пояснити чому автор не висвітлив в у статті всіх письменників с. Будилка; повідомити чи знає редактор цього автора і чому його не знають інші працівники редакції; повідомити прізвища всіх кореспондентів газети; повідомити чи погоджувалася дана стаття з керівництвом району; чому в ній викладені міркування, які на думку позивача є нісенітницею; чому редактор газети не поцікавився результатами звернень позивача до суду та Уповноваженого Верховної ради України і чого не знайшов в с. Будилка серйозного чоловіка та не вислухав його доводів, як поступають порядні редактори. Всього позивач у своїй заяві поставив редактору газети 12 основних та 5 додаткових запитань, однак відповідач 09.06.2016 року надіслав йому листа, в якому не надав йому затребуваної інформації, а як вважає позивач, виклав нісенітницю про те, що позивач читає його газету, а в ній не порушується інформаційне законодавство України. Своїми діями на думку [PERSON] відповідач порушив ст. 34 Конституції України, ст. 302 ЦК України, Закон України «Про звернення громадян», основні немайнові права позивача. Тому позивач звернувся до суду і просив визнати протиправними дії Інформаційно рекламного тижневика «Будьмо разом» щодо ненадання інформації на заяву і такими, що порушили його право на інформацію та на розгляд звернення. Крім того, для негайного поновлення своїх, прав позивач просив суд зобовязати відповідача повторно розглянути його заяву і надати інформацію у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснив суду, що звертався до редакції з заявою відповідно до закону «Про звернення громадян» так як публікацією статті були порушені його основні немайнові права, а саме - право на збирання інформації, оскільки стаття описує діяльність сільського голови с. Будилка з позитивного боку, ставить йому в заслугу дії по благоустрою села, вчинені іншими людьми, в той час як на думку позивача, [PERSON] не належним чином виконує свої посадові обов»язки, саме [PERSON] намагається привернути увагу оточуючих до допущених сільським головою недоліків і саме про нього в статті ішла мова як про серйозного чоловіка, який не дає спокою сільському голові. Крім того, в судовому засіданні позивач мотивував свій позов тим, що отримавши його звернення відповідач у своїй відповіді не надав йому пояснень по суті поставлених запитань, чим відмовив в наданні інформації та не зазначив шляхів оскарження рішення про відмову в наданні інформації, що також є порушенням чинного законодавства. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, мотивуючи це тим, що позаштатним автором газети [PERSON] в 2016 році було підготовлено серію матеріалів про діяльність місцевих сільських рад і їх керівників, зокрема про голову Будильської сільради [PERSON] Після публікації зазначеної статті - 25.05.2016 року до редакції ТОВ «Будьмо разом» звернувся мешканець с. Будилка [PERSON] із претензіями щодо правдивості вкладеної в статті інформації, на що йому було дано відповідь на питання, які стосувались безпосередньї діяльності газети, детально роз»яснено, що стаття створена і опублікована відповідно до Законів України «Про інформацію» та «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», та звернуто увагу, що на питання, які не входять до компетенції редакції газети та про які редакція не обізнана надати відповідь немає можливості. Проте, отримана відповідь [PERSON] не задовольнила і 07.06.2016 року він звернувся до редакції газети уже з письмовою заявою в якій виклав 12 запитань, на які в доповнення усних пояснень, наданих під час особистого прийому 25.05.2016 року редактором, тобто повторно була надана письмова відповідь загального характеру, яка також не задовольнила [PERSON] і він звернувся до суду з позовною заявою, в якій образливо охарактеризував колектив газети, принизив його честь та гідність і виклав наміри за рахунок газети компенсувати свої особисті витрати. Оскільки під час розгляду позову [PERSON] наполягав на тому, що не отримав відповіді на своє звернення, йому в доповнення до усних та письмових роз»ясень, наданих раніше 23.12.2016 року була направлена ще одна відповідь на його звернення, проте вона також не задовольнила позивача. Представники відповідача вважають зазначений позов безпідставним з тих мотивів, що позивачем не було надано суду жодного доказу порушення його особистих прав публікацією статті «Голова Будилки», його звернення викладене в формі заяви, проте не відповідає вимогам Закону «Про звернення громадян» так як містить лише перелік питань, частина яких взагалі не відноситься до змісту публікації та до інформації, якою володіє редакція газети, що не дає можливості надати на них обґрунтовану відповідь. Крім того вони послались на те, що частина запитань, поставлених позивачем в своєму зверненні стосується персональних про фізичних осіб працівників редакції і не може бути повідомлена стороннім особам без їх згоди. З посвідчення та довідки (а.с. 24, 56), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] є головним редактором газети «Будьмо разом». З заяви (а.с. 38), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 07.06.2016 року [PERSON] звернувся до редактора газети «Будьмо разом» [PERSON] із заявою, в якій просив надати відповідь на 12 основних та 5 додаткових запитань щодо статті про Будильського сільського голову [PERSON], яка була опублікована в № 20 (944) газети «Будьмо разом» від 19.05.2016 року, тобто просив проінформувати: 1. Редакція завжди освітлює читачам на сторінках газети випадково почуті чутки, чи це ексклюзивний випадок. 1.1 Можливо в даному випадку було офіційне інтервю з сільським головою, від якого останній відхрещується та каже, що газета сама видумала текст і невідомо де самостійно здобула фото. 2. Якщо сільський голова все ж таки давав інтервю для зазначеної статті, прошу назвати дату і місце його проведення, а також повідомити звідки взялося фото. 3. Що хотів сказати редактор фразою «порядок в селі», тобто як розуміти цей вислів у стилі «але взагале». 4. Чи перевіряла редакція «БР» інформацію про чистоту на вулицях, якщо так, розкажіть, яким чином залишились непоміченими та не відображені в статті сміттєзвалища в районі озер (біля зерноскладу) на Центральній вулиці в с. Будилка та в інших містах села, що підтверджують наявні фото та відеоматеріали відзняті саме перед виходом публікації. Чи може редакція підтвердити написані в статті слова про чистоту на вулицях села. 5. Прошу повідомити навіщо редакція поставила в «заслуги сільського голови амбулаторію з нібито «найновішим» дровяним котлом», адже амбулаторію обслуговує центральна районна лікарня і по документах купила котел та вставила вікна саме лікарня, про що свідчать відповідні документи. 6. Яким чином Будильські депутати - однодумці [PERSON] підтримують і розвивають життя громади на належному рівні. 6.1 Чим це життя «на належному рівні» відрізняється від життя інших громад Лебединського району. 7. Чому автор не висвітлив у статті всіх письменників - не написав, що (зі слів самого [PERSON]О.) батько сільського голови також частенько писав звернення в різноманітні інстанції, а тому дотримуючись алегорії відбитої в статті автором, сільського голову також можна вважати потомком письменника. 8. Прошу офіційно повідомити чи особисто Ви знаєте [PERSON], який нібито має добрі вуха (слух) та написав зазначену статтю. 8.1 Чому ніхто з працівників редакції «БР» не знає [PERSON]. 8.2 Якщо Ви стверджуєте, що [PERSON] є позаштатним кореспондентом чи отримував він за цю статтю грошову винагороду. 9. Прошу назвати прізвища та імена всіх кореспондентів редакції «БР», в тому числі позаштатних. 10. При усному моєму зверненні Ви повідомили мені, що погоджували написання статті з головою Лебедииської районної ради [PERSON], прошу це підтвердити або скасувати цей факт. 11. Як Ви могли написати нісенітницю про те, що «Вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики» можна звернутись до когось із зверненнями чи до суду, адже закони творять депутати Верховної Ради України, а не сільські голови з незнаючими законів депутатами. Те, що [PERSON] називає «слабенькими пунктики в різних законах» самі закони, принаймні ст. 60 ЗУ «Про запобігання корупції» визнає як корупцію. 11.1 Чому ж Ви не поінтересувались результатами судів, про які говорить сільський голова та про які Ви пишете, адже суди визнають дії сільського голови протиправними. 11.2Чому ви не проінформували громадян про те, що в другому півріччі 2015 року Уповноважений Верховної ради з прав людини двічі вчив сільського голову правильно писати та виконувати закони. 12.Чому ви не знайшли того серйозного чоловіка та не вислухали його доводи, як поступають порядні редактори, а однобоко прославляєте сільського голову, зробили його при житті святим і водночас нещасним від чоловіка, який безпідставно тиранить його святі дії своїми зверненнями та позовами. З листа (а.с. 39), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що головний редактор газети «Будьмо разом» [PERSON] надав відповідь позивачу за вих. № 17 від 09.06.2016 року на заяву № 181 від 07.06.2016 року ( вх.. № 24 від 07.06.2016 року) та пояснив, що редакція тижневика «Будьмо разом», готуючи до друку і друкуючи матеріал «Голова Будилки» (№ 20 від 19.05.2016 року), Закони України «Про інформацію» та «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» не порушила. З тексту статті (а.с. 45), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 19.05.2016 року в тижневику «Будьмо разом» вийшла стаття «Голова Будилки» про сільського голову [PERSON] та його діяльність, здобутки та авторитет в селі. З довідки, фотознімку, додатку (а.с. 68-70), досліджених в судовому засіданні вбачається, що сільського голову [PERSON] для статті в газеті було сфотографовано цифровою фотокамерою Olimpus F310, яка перебуває на балансі ТОВ «Будьмо разом» під інвентарним №11. З довідки (а.с. 71), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] не отримував гонорар за матеріал «Голова Будилки», надрукований у №20 від 19.05.2016 року. З листа (а.с. 72), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Будьмо разом» листом за № 59 від 23.12.2016 року, повідомило відповідача, що готуючи спірну статтю до друку, журналіст діяв в межах чинного законодавства України, а особа, яка давала інтерв»ю, - реалізовувала своє право на вільне вираження своїх думок та суджень, гарантоване Конституцією України. З статуту (а.с. 73-87), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Будьмо разом» є юридичною особою, створена фізичними особами та має право здійснювати рекламно-інформаційну, видавничу та друкарську діяльність, включаючи видавництво і збут друкарської продукції, заснування ЗМІ; поліграфічну промисловість, надання поліграфічних послуг; тощо. З листа (а.с. 89), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] 01.07.2016 року повідомив [PERSON] про те, що не надавав інтерв»ю газеті «Будьмо разом». З квитків (а.с. 91, 106), досліджених в судовому засіданні вбачається, що вартість проїзду по маршруту м. Лебедин - с.Будилка коштує 6.00 грн. та 7, 32 грн. З листа (а.с. 98), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що редакція газети 28.12.2016 року зверталась до [PERSON] з проханням підтвердити факт надання інтерв»ю. З журналу (а.с. 100-103), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 25.05.2016 року редактором газети «Будьмо разом» здійснено особистий прийом [PERSON], розглянуто питання щодо підготовки матеріалу «Голова Будилки», надано усне роз»яснення та крім того, направлено письмову відповідь 07.06.2016 року. З листа (а.с. 89), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] на його звернення щодо публікації статті в газеті «Будьмо разом» 29.12.2016 року надано відповідь і головою Лебединської районної ради. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована, позовні вимоги повязані з цивільними правовідносинами, що витікають із розгляду звернень громадян і регулюються, зокрема Законом «України «Про звернення громадян» та Законом України «Про інформацію», та не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] почувши від сторонніх осіб про опубліковану в № 20 (944) від 19.05.2016 року інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» статтю «Голова Будилки», з метою з»ясування чи зазначений інформаційно-рекламний тижневик друкує правдиву інформацію чи це видання не потрібно сприймати всерйоз, а відноситись до нього як до такого, що пише казки та переказує плітки та чи має редакція докази того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності та спонуканий тим, що сам сільський голова [PERSON] не підтвердив йому факту надання інтерв»ю зазначеному засобу масової інформації 25.05.2016 року звернувся до редакції газети із усною заявою щодо неправдивості інформації викладеної в статті, на що йому було дано усна відповідь - роз»яснення про те, що стаття створена і опублікована відповідно до чинного законодавства України. Тоді, 07.06.2016 року [PERSON] звернувся до редакції газети із заявою № 181, в якій, мотивуючи свої дії тим, що на його думку зазначена стаття побудована не на дійсних та перевірених фактах, а на чутках, підслуханих на вокзалі просив його проінформувати: 1. Редакція завжди освітлює читачам на сторінках газети випадково почуті чутки, чи це ексклюзивний випадок. 1.2 Можливо в даному випадку було офіційне інтервю з сільським головою, від якого останній відхрещується та каже, що газета сама видумала текст і невідомо де самостійно здобула фото. 8. Якщо сільський голова все ж таки давав інтервю для зазначеної статті, прошу назвати дату і місце його проведення, а також повідомити звідки взялося фото. 9. Що хотів сказати редактор фразою «порядок в селі», тобто як розуміти цей вислів у стилі «але взагале». 10. Чи перевіряла редакція «БР» інформацію про чистоту на вулицях, якщо так, розкажіть, яким чином залишились непоміченими та не відображені в статті сміттєзвалища в районі озер (біля зерноскладу) на Центральній вулиці в с. Будилка та в інших містах села, що підтверджують наявні фото та відеоматеріали відзняті саме перед виходом публікації. Чи може редакція підтвердити написані в статті слова про чистоту на вулицях села. 11. Прошу повідомити навіщо редакція поставила в «заслуги сільського голови амбулаторію з нібито «найновішим» дровяним котлом», адже амбулаторію обслуговує центральна районна лікарня і по документах купила котел та вставила вікна саме лікарня, про що свідчать відповідні документи. 12. Яким чином Будильські депутати - однодумці [PERSON] підтримують і розвивають життя громади на належному рівні. 12.1 Чим це життя «на належному рівні» відрізняється від життя інших громад Лебединського району. 13. Чому автор не висвітлив у статті всіх письменників - не написав, що (зі слів самого [PERSON]О.) батько сільського голови також частенько писав звернення в різноманітні інстанції, а тому дотримуючись алегорії відбитої в статті автором, сільського голову також можна вважати потомком письменника. 8. Прошу офіційно повідомити чи особисто Ви знаєте [PERSON], який нібито має добрі вуха (слух) та написав зазначену статтю. 8.2 Чому ніхто з працівників редакції «БР» не знає [PERSON]. 8.2 Якщо Ви стверджуєте, що [PERSON] є позаштатним кореспондентом чи отримував він за цю статтю грошову винагороду. 13. Прошу назвати прізвища та імена всіх кореспондентів редакції «БР», в тому числі позаштатних. 14. При усному моєму зверненні Ви повідомили мені, що погоджували написання статті з головою Лебедииської районної ради [PERSON], прошу це підтвердити або скасувати цей факт. 15. Як Ви могли написати нісенітницю про те, що «Вишукуючи в різних законах слабенькі пунктики» можна звернутись до когось із зверненнями чи до суду, адже закони творять депутати Верховної Ради України, а не сільські голови з незнаючими законів депутатами. Те, що [PERSON] називає «слабенькими пунктики в різних законах» самі закони, принаймні ст. 60 ЗУ «Про запобігання корупції» визнає як корупцію. 15.1 Чому ж Ви не поінтересувались результатами судів, про які говорить сільський голова та про які Ви пишете, адже суди визнають дії сільського голови протиправними. 15.2Чому ви не проінформували громадян про те, що в другому півріччі 2015 року Уповноважений Верховної ради з прав людини двічі вчив сільського голову правильно писати та виконувати закони. 16.Чому ви не знайшли того серйозного чоловіка та не вислухали його доводи, як поступають порядні редактори, а однобоко прославляєте сільського голову, зробили його при житті святим і водночас нещасним від чоловіка, який безпідставно тиранить його святі дії своїми зверненнями та позовами. На повторне звернення позивача відповідач 09.06.2016 року надіслав йому листа, в якому не надав йому конкретної відповіді на кожне із поставлених запитань, а доповнив свої усні роз»яснення, надані 25.05.2016 року письмовою відповіддю, яка носила загальний характер, а оскільки після отримання цього листа позивач звернувся до суду і під час розгляду позову наполягав на неотриманні належної відповіді на своє звернення, 23.12.2016 року відповідачем направлено [PERSON] ще одного листа, яким втретє надано відповідь на звернення останнього. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін, матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно вимог ч.1 ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в с суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Згідно вимог ч.1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно обирати, зберігати використовувати і поширювати інформацію. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збереженими на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформацією про фізичну особу (персональними даними) є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об»єднань громадян, підприємств, установ, організації, незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов»язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» заявою є звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організації, незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Згідно вимог ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено ім»я, по-батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Згідно вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що 25.05.2016 року, звертаючись до редакції ТОВ «Будьмо разом» відповідно вимог ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» з усною заявою, а 07.06.2016 року з заявою, викладеною в письмовій формі він діяв з метою реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та в спосіб, визначений чинним законодавством. При цьому, суд враховує, що з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні вбачається, що він звертався до редакції з заявою відповідно до закону «Про звернення громадян», так як вважав, що публікацією статті були порушені його основні немайнові права, оскільки стаття описує діяльність сільського голови с. Будилка з позитивного боку, ставить йому в заслугу дії по благоустрою села, вчинені іншими людьми, в той час як [PERSON], на думку [PERSON], не належним чином виконує свої посадові обов»язки, а [PERSON] намагається привернути увагу оточуючих до допущених сільським головою недоліків і саме про нього в статті ішла мова як про серйозного чоловіка, який бере активну участь в громадському житті с. Будилка. Проте, на думку суду позивач не довів в судовому засіданні яким саме чином публікація статті порушила його основні немайнові права, тобто яким чином вона завдала шкоди його соціально-економічним, політичним та особистим правам і законним інтересам, чи завадила їх реалізації і яким чином він мав на увазі їх поновити, звернувшись до редакції газети. При цьому суд враховує, що в позовній заяві [PERSON] викладає зовсім іншу причину свого звернення до газети а саме вказує, що звернувся до редакції почувши від сторонніх осіб про статтю щодо сільського голови, не з метою реалізації власних прав а з метою з»ясування чи зазначена газета друкує правдиву інформацію чи це видання не потрібно сприймати всерйоз, а відноситись до нього як до такого, що пише казки та переказує плітки та чи має редакція докази того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, спонуканий тим, що сам сільський голова [PERSON] не підтвердив йому факту надання інтерв»ю. Крім того, суд бере до уваги, що в і в тексті заяви від 07.06.2016 року причину свого письмового звернення [PERSON] обґрунтував не передбаченим ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» сприянням реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів або повідомленням про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності газети, а тим, що на його думку стаття про Будильського сільського голову побудована не на дійсних та перевірених фактах, а на чутках, підслуханих на вокзалі. На думку суду зазначені мотиви звернення, викладені позивачем в заяві до редакції газети та в позовній заяві не дають підстав вважати, що публікацією статті «Голова Будилки» були порушені соціально-економічні, політичні чи особисті права і законні інтереси [PERSON] і він був вимушений звертатись до редакції газети з метою їх реалізації відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про звернення громадян». При цьому суд враховує, що і сама форма його заяви від 07.06.2016 року, в якій не викладено суті порушеного питання не відповідає ч.7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян». Крім того, суд не може взяти до уваги доводи позивача в тій частині, що відповідач у своїй відповіді не надав йому пояснень по суті поставлених запитань, чим відмовив в наданні інформації та не зазначив шляхів оскарження рішення про відмову в наданні інформації, так як в судовому засіданні було встановлено, що 07.06.2016 року позивач звертався до редакції газети повторно, після того як 25.05.2016 року йому вже була надана відповідь по суті справи, а в судове засідання не було надано доказів, що ця відповідь була неповною чи необгрунтованою і самим позивачем дана відповідь не була оскаржена як така, що суперечить чинному законодавству. В той же час, суд бере до уваги заперечення представників відповідача по суті спору з тих підстав, що частина питань [PERSON] стосувалася роз»яснення висловів, застосованих журналістом при написанні статті, а в судове засідання не було надано доказів того, що до складу інформації, яка згідно чинного законодавства повинна надаватись громадянам на їх вимогу входить тлумачення художніх образів чи літературних термінів. Також, суд бере до уваги заперечення представників відповідача по суті спору і з тих підстав, що частина питань [PERSON] стосувалася обставин соціально-побутового та громадського життя мешканців с. Будилка а не інформації, якою володіє редакція, так як в судове засідання не було надано доказів того, що на час звернення [PERSON] зазначена інформація була задокументованою або публічно оголошеною редакцією газети. Крім того, суд бере до уваги заперечення представників відповідача по суті спору і з тих підстав, що частина питань [PERSON] стосувалася персональних даних фізичних осіб працівників редакції і не може бути повідомлена стороннім особам без їх згоди, так як в судове засідання не було надано доказів того, що на час звернення [PERSON] працівники редакції дали згоду на ознайомлення позивача з конфіденційною інформацією, яка стосується їх професійної діяльності. Тому суд вважає, що в судовому засіданні позивачем не було доведено факту порушення його прав відповідачем і в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed