Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач відмовляється виконувати умови укладеного договору № Р25.185.71914 від 18 червня 2014 року, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Мотивували свої вимоги тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір № Р25.185.71914 від 18 червня 2014 року. Згідно вказаного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000 гривень зі сплатою 5% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни визначені Кредитним договором. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу № 31/12-2, за умовами якого право вимоги ПАТ «Ідея Банк» по зобов'язанням за кредитним договором № Р25.185.71914 від 18 червня 2014 року перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє». Станом на 11.02.2016 року заборгованість по тілу кредиту складає 41579 гривень 91 копійка, заборгованість по процентам та комісіям складає 13382 гривень 03 копійки, а всього на загальну суму 54961 гривень 94 копійки. Відповідач не виконав своїх обов'язків перед позивачем за вказаним договором, а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості та судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду. Позивач надіслав до суду клопотання слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Зазначила, що заборгованість виникла у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Оскільки сторони не заперечують проти ухвалення рішення у судовому засіданні, а відповідач позов визнає, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі відповідно до порядку встановленому ст. 174-175 ЦПК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволеня позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved