Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 15.07.2010 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з часом їх відносини погіршилися, а починаючи з червня 2015 року взагалі стали нестерпними через різні погляди на сімейне життя, втратою взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. З липня 2015 року поживають окремо у зв'язку з постійними чварами. Переконаний, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання, не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2010 року. Мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З червня 2015 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, з липня 2015 року проживають окремо. Позивач не бажає зберегти сім'ю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved