Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з нею у шлюбі з 25 грудня 1971 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини припинені з підстав зловживання відповідачем алкоголем та ведення аморального способу життя. З 1990 року шлюбних стосунків з відповідачем не підтримує, проживає окремо. Шлюб носить формальний характер, тому просив розірвати його. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. З аналогічною заявою до суду звернулася відповідач. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 1971 року. Вказана обставина підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 15 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З 1990 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають, їх сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились з вини відповідача, яка зловживала спиртними напоями. Розлад в сім'ї не носить тимчасового характеру.Рішення обох сторін про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища відповідач не заявила. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатив 487 гривень 20 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 16 від 17 грудня 2015 року. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved