Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 05 травня 2015 року між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що причиною розпаду їхньої сім`ї послужило те, що в них різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, проведення дозвілля, внаслідок чого у них постійно виникали конфлікти і сварки, які негативно впливають на їхню психіку та психіку їхньої дитини. Крім цього з грудня 2018 року подружжя разом не проживає. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд шлюб розірвати. Зазначив, що вони з відповідачкою не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, крім цього позивач фактично створив нову сім`ю, у зв`язку з чим шлюбні відносини між подружжям не можуть бути відновленими. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу не погодилася, зазначила, що у них із позивачем є спільна дитина і тому вона заперечує проти позову, заходів щоб примиритися із чоловіком не вживала, оскільки чоловік знаходився у нетверезому стані. Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2015, актовий запис № 524. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають більше року, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Спору про поділ майна подружжя немає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved