Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] тридцять тисяч доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу, зменшену на суму 239\~469 грн.; три відсотки річних за прострочення платежу за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно , що складає 2700 доларів США , з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу; відсотки в розмірі облікової ставки НБУ за користування чужими грошовими коштами за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно , що складає 7946,1 доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу. При цьому він посилається на те, що 12.07.2008 року позичив відповідачу 30 000 доларів США зі строком повернення до 12.11.2011 року, однак останній своїх зобовязань не виконав. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2011 року стягнуто з відповідача 239 469 грн. боргу, що було еквівалентно 30 000 доларам США по курсу НБУ станом на 22.11.2011 року. Виконавчий лист про стягнення вказаної суми перебуває в провадженні відділу Державної виконавчої служби, однак зобовязання не виконано. Оскільки зобовязання виражені в іноземній валюті, курс якої на даний час змінився, то стягнута судом сума в розмірі 239469 грн. не є еквівалентною 30000 доларів США, а тому різниця між вказаними величинами підлягає стягненню. Крім того, посилаючись на прострочення виконання грошового зобовязання, просить стягнути 3 відсотки річних за час прострочення та плату за користування чужими грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ. Позивач просив суд проводити судовий розгляд без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2011 року встановлено, що 12.07.2008 року [PERSON] позичив [PERSON] 30 000 доларів США зі строком повернення до 12.11.2011 року, однак зобовязань не виконав, у звязку з чим судом стягнуто 239\~469 грн., що було еквівалентно 30\~000 доларам США станом на 22.11.2011 року. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 14.02.2012 року за заявою позивача було відкрито виконавче провадження, однак до теперішнього часу рішення суду не виконано . Згідно ч.1 ст. 1046 ,ст.1049 ЦК за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно зі ст. 524 ЦК зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні, про те в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК якщо у зобовязані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За розяcненями Верховного Суду України , що містяться в листі від 01.07.2014 року, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті за зобовязаннями, вираженими в іноземній валюті, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівною на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійсненні платежу. Статтею 526 ЦК передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статі 598 ЦК зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже , належним виконанням зобовязання за договором займу, вираженого у валюті, є повернення наймодавцю грошових коштів в національній валюті України в сумі, еквівалентній сумі зобовязання , виражений в іноземній валюті по курсу НБУ на день платежу, якщо інше не визначено договором або законом. Відтак, прийняття судом рішення від 14.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 239469 грн. не може розцінюватись як спір про той самий предмет, оскільки предметом даного позову є різниця між сумою, що стягнута судом, та сумою, еквівалентною 30000 доларів США на час здійсненні платежу. Таким чином, рішенням Приморського районного суду м Одеси від 14.12.2011 року задоволено вимоги щодо повернення позики лише в частині 239469 грн.. Сума в національній валюту України, що є різницею між стягнутою сумою та сумою, еквівалентною 30 000 доларам США по курсу НБУ на день платежу , утворилася після прийняття судом рішення, внаслідок триваючого порушення з боку відповідача по невиконанню зобовязань за договором позики, та підлягає стягненню на підставі ст.ст.524, 526, 532, 536,1046,1049 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК в разі порушення грошового зобовязання боржник,який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно від суми заборгованості 30000 доларів США складає 2700 доларів США, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 ЦК. Відповідно до ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором . Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже вимоги позивача про стягнення плати за користування чужими грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ згідно наданого позивачем розрахунку на загальну суму 7946,1 доларів США підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що задоволенню.

Outcome: approved