Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 56700 гривень та судових витрат посилаючись на те, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПП «Шибумі», працюючи водієм та виконуючи обовязки з перевезення вантажів допустив недостачу товарно-матеріальних цінностей. Враховуючи, що відповідачем підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність просить стягнути матеріальну шкоду з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з 15.04.2010 року [PERSON] працював водієм та виконував обовязки експедитора по перевезенню вантажу ПП «Шибумі». 26.09.2013 року між ПП «Шибумі» та ТОВ «АВІ Логістик» було укладено договір «Про надання товарно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжміському та міжнародному сполученні». На виконання цього договору ПП «Шибумі» та ТОВ «АВІ Логістик» узгодили заявку на перевезення спортивного одягу за маршрутом м. Котка м. Київ. Перевезення вантажу було доручено водію-експедитору [PERSON] При розвантаженні доставленого до м. Києва вантажу, було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 139720,44 гривень. В процесі вирішення спору між юридичними особами було укладено мирову угоду, яку затверджено ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2015 року. За умовами угоди позивач сплатив ТОВ «АВІ Логістик» 56700 гривень. Враховуючи, що 15.04.2010 року між ПП «Шибумі» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, розмір завданих працівником збитків в розмірі 56700 гривень просить стягнути з [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав викладених в позові. Заслухавши представників позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно наказу № 19-к від 15 квітня 2010 року [PERSON] з 15 квітня 2010 року прийнятий на посаду водія Приватного підприємства «Шибумі» (а.с 7). Власноручно написаною заявою від 15 квітня 2010 року [PERSON] не заперечував проти покладення на нього обовязків експедитора (а.с 8). Наказом №19-КЕ від 15 квітня 2010 року [PERSON] разом з його основною роботою, обумовленою трудовим договором, доручено виконувати додаткові роботи експедитора з перевезення вантажів (а.с 9). 15 квітня 2010 року між [PERSON] та ПП «Шибумі» підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с 10). За умовами договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей. 26.09.2013 року ТОВ «АВІ Логістик» та ПП «Шибумі» уклали договір № 01-26/09 «Про надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів автомобільним транспортному в міжміському та міжнародному сполученні» (а.с 19-20). На виконання цього договору сторони 26.09.2013 року узгодили заявку на перевезення спортивного одягу за маршрутом м. Котка м. Київ: адреса завантаження Фінляндія м. Котка, вантажовідправник Net Logistic JVM OY, адреса розвантаження Україна м. Київ, вантажоотримувач ТОВ «[PERSON] [PERSON]А.». Перевезення вантажу було доручено [PERSON] (а.с 18). Як встановлено судом автомобілем позивача за період з 26.09.2013 року по 01.10.2013 року було здійснено перевезення вантажу в міжнародному сполученні. При розвантажені вантажу в м. Києві було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 139720,44 гривень. З приводу завданих збитків ТОВ «АВІ Логістик» звернулось з позовом до ПП «Шибумі». В процесі розгляду справи між сторонами укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2015 року. За умовами вказаної угоди ПП «Шибумі» відшкодувало ТОВ «АВІ Логістик» 56700 гривень завданих збитків. На даний час позивач просить стягнути вказані кошти з працівника, що призвів до їх виникнення [PERSON], з яким укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Підстави, умови, порядок, межі і розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації встановлені Главою ІХ КЗпП України. Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету [PERSON] Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної [PERSON] Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 477/24. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 скеровує суди на те, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП України), суд зобовязаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Оскільки робота експедитора по перевезенню вантажів, яку згідно наказу від 15.04.2010 року виконував [PERSON], внесена до зазначеного вище Переліку, то укладений між позивачем та відповідачем договір про повну матеріальну відповідальність має юридичну силу та є підставою для повної матеріальної відповідальності працівника перед роботодавцем за завдані збитки відповідно до ст. 134 КЗпП України. З огляду на викладене позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1218 гривень.

Outcome: approved