Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 28.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до умов вищевказаного договору Позикодавець (Позивач) передав у власність Позичальника (Відповідача) строком до 28.11.2016 року грошові кошти готівкою в розмірі 130 000 (Сто тридцять тисяч гривень, 00 коп) безпосередньо при підписанні договорів. Пунктом 1 даного договору позики передбачено, що таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю в строк до 28.11.2016 року. Відповідно до пункту 5 договору, у разі прострочення повернення позики Відповідач зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п 1 даного договору факт отримання коштів Відповідачем в повному обсязі підтверджується його розпискою. У передбачений договором від 28.05.2016 року термін Відповідач відмовився повертати грошові кошти Позивачу, не зважаючи на його неодноразові звернення. Вказаний лист був отриманий Відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення, копія якого додається до позовної заяви. Однак, жодної відповіді Відповідач не надав, грошові кошти станом на дату подання позову не повернені. Таким чином станом на дату подання позову у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем за договором позики від 28.05.2016 на загальну суму 130 000 (Сто тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.05.2016 року в сумі 130 000,00 грн. Представник позивача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнали у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 травня 2016 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів (а.с.4) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 130 000,00 грн., а позичальник зобов'язався повністю повернути позику за цим договором в термін до 28 листопада 2016 року. Позивачем надано суду розписку від 28.05.2016 року, якою підтверджується факт отримання відповідачем грошових коштів за вищевказаним договором позики. Відповідач в зазначений в договорі позики строк кошти не повернув. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики грошових коштів від 28 травня 2016 року в сумі 130 000 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved