Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 13 серпня 2008 року у сумі 105935,89 грн., оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконує не належним чином. Просив стягнути судові витрати у розмірі 2102,00 грн.. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13 серпня 2008 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. На виконання умов зазначеного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 3400 грн.. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.Крім того, в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01 березня 2019 року, сторони дійшли згоди, що починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% для картки «Універсальна» та 84% для картки «Універсальна голд». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 12 травня 2020 року має заборгованість 105935,89 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4356,98 грн. (в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4356,98 грн.), заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 0,00 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 1451,32 грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив суд позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності. У судове засідання відповідач не з`явивився, подав до суду заяву, в якій вимоги визнав частково не погоджуючись із сумою тіла кредиту та нарахованої пені, просив суд справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи,оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Частиною 3 ст.12 та частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, а саме: розрахунок заборгованості за договором б/н від 13 серпня 2008 року (а.с.5-8, 9-16); виписку за договором б/н від 13 серпня 2008 року (а.с.17-22); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування (а.с.23); довідку про видані кредитні картки (а.с.24); заяву [PERSON] (а.с.25); довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періода»; умови та правила надання банківських послуг (а.с.27-32); відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.38), банківську ліцензію (а.с.40); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.41); статут АТ КБ «Приватбанк» (а.с.42-43);суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. При цьому, оскільки заборгованість за тілом кредиту - 4356,98 грн., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту - 0,00 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 4356,98 грн., яку у позовній заяві просив стягнути позивач виходить за межі встановленого максимального розміру кредитного ліміту - 3400 грн. (а.с.23), до стягнення з відповідача підлягає саме такий розмір заборгованості за тілом кредиту. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як з`ясовано, підстави для застосування неустойки позивачем доведені. При цьому, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14). Таким чином, враховуючи, що розмір пені є значно завищеним, неспівмірним з тілом кредиту, що суперечить принципам справедливості та добросовісності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до розміру основної заборгованості за кредитом, а саме з 100127 грн. 59 коп. до 3400 грн.. Отже, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту - 3400 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 1451,32 грн, заборгованості за пенею - 3400 грн., а всього - 8251,32 грн.. В частині стягнення заборгованості за за тілом кредиту в сумі 956,98 грн. та за пенею в сумі 96727,59 грн. слід відмовити з підстав, наведених вище. Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням роз`яснень наданих у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 де зазначено, що у разі якщо суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Таким чином з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню 99,09% сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial