Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та повідомив, що між сторонами 18 червня 1993 року був зареєстрований шлюб в м/в ЗАГС м.Вінниці, за актовим записом № 1349. Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, що привело до фактичного розірвання шлюбу, а тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач, отримавши в підготовчому засіданні 09.09.2019 позовну заяву, відзив на позов не надала. Надалі ані в підготовчі засідання, ані в судові засідання не з`явилася. 29.10.2019 нею подана заява про надання строку для примирення, яка обґрунтована відсутністю підстав для розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказував, що сторони мають двох повнолітніх дітей, з дружиною майже рік спільно не проживають, не спілкуються. При цьому наголошував на неможливість примирення з відповідачем та неможливість примушування його до збереження шлюбу та вчинення будь-яких дій щодо цього. Відзначав, що він ще в липні 2019 року подав позовну заяву про розірвання шлюбу, кожного разу з`являвся в засідання, наразі відповідач не з`являється в судові засідання, тим самим виражаючи зневагу як до нього, так і до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в порядку, визначеному чинним законодавством. Будь-яких доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання суду не надала. Вислухавши позивача, дослідивши обставини справи, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 18 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб в м/в ЗАГС м.Вінниці, за актовим записом № 1349. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, спільно не проживають, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності спільного проживання, не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи. При цьому, зважаючи на зміст заяви відповідача, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення. Суд зважає, що справа перебуває в провадженні з липня 2019 року, а також звертає увагу на поведінку сторін в справі та відсутність будь-яких дій, які б свідчили про наміри та бажання зберегти шлюб. Примушування ж до таких дій суд не вправі. Суд критично ставиться до дійсних мотивів подання заяви про примирення, вбачаючи в ній лише бажання затягнути розгляд справи. Згідно зі ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення ст.111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання ж строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved