Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь моральну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 вересня 2017 року о 21 год. 25 хв. відповідач, керуючи автомобілем Chevrolet Epica, державний реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, рухаючись по пр. О. Поля, буд.16 (біля е/о30) у м. Дніпро, при зміні напрямку руху, а саме повертаючи праворуч не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, була заподіяна шкода. Крім майнової шкоди позивачу у тому числі заподіяно і моральну шкоду, яка виразилася насамперед в душевних стражданнях у звязку з пошкодженням майна і у душевних стражданнях у звязку з протиправною поведінкою щодо нього самого, які він зазнав як під час ДТП, так і після нього. 27 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області визнав винним відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. ПрАТ «СК «Провідна», як відповідальна особа за винуватця ДТП (поліс АМ/0944698), визнала цю подію страховим випадком, перерахувала на розрахунковий рахунок ТОВ «Автоленд Сервіс», яке здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля позивача, суму страхового відшкодування у розмірі 70245 грн. В цілому вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля позивача складає 167672,40 грн. 24 квітня 2018 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено у повному обсязі та стягнуто з останнього в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суму у розмірі 75013,38 грн. та судові витрати. Позивач зазначає, що на даний час на вказане рішення була подана апеляційна скарга та відкрито апеляційне провадження. Дані обставини на думку позивача в цілому показують і підтверджують тривалий характер протиправної поведінки відповідача, якою спричиняється шкода і небажання відповідача в добровільному порядку вчинити дії по зменшенню негативного впливу наслідків власної протиправної поведінки, цинічність та байдужість відповідача у вирішенні даного питання, що не могло не позначитись на душевних переживаннях позивача. Зазначає, що він пережив дуже тривалий душевний стрес, має негативний психоемоційний стан, неспокій та хвилювання, поганий сон, апетит, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди особисто був за кермом автомобіля, який було пошкоджено, відчував додаткові емоційні навантаження та необхідність витрачати свій час та зусилля з метою відновлення його порушених прав. Крім того йому необхідно було доводити свою точку зору під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно відповідача. Позивач зазначає, що він має право на відшкодування моральної шкоди також і через протиправну поведінку відповідача в судовому засідання під час слухання цивільної справи про відшкодування матеріальної шкоди, де відповідач зловживаючи процесуальними нормами, свідомо розпорядився належним йому майном, перереєструвавши його на іншого власника. Також у позивача є побоювання, що наслідки даного стресу та хвилювання можуть привести до значного погіршення його здоровя в майбутньому і необхідно буде витрачати кошти на оздоровлення. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач, у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Автомобіль Audi Q7, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, належить [PERSON], якою було надано право керувати вказаним транспортним засобом, використовувати та експлуатувати його позивачу (а.с.14-16). 27 вересня 2017 року о 21 год. 25 хв. відповідач, керуючи автомобілем Chevrolet Epica, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по пр. О. Поля, буд.16 у м. Дніпро біля е/о 30, при зміні напрямку руху, а саме повертаючи праворуч не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілями отримані механічні пошкодження і заподіяна матеріальна шкода. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.17-21). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, яким він керував, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач обєктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 2500 гривень, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Доводи позивача щодо завдання йому моральної шкоди протиправною поведінкою відповідача в судовому засідання під час розгляду цивільної справи за його позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданою даною ДТП, судом до уваги не приймаються та не можуть враховуватися під час вирішення питання про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 587,33 грн. (704,80*2500/3000).

Outcome: partial