Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним як, спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 1,4514 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом на конкретне спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією заповіту. Після відкриття спадщини позивач, як спадкоємць за заповітом прийняв спадщину після смерті спадкодавця, подавши до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Належність спадкодавцю спадкового майна, а саме: земельної ділянки площею 1,4514 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області, підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданий 06.06.2006 року № 385. При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та отримання документів про право власності на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в заповіті не конкретезовано ніяким додкументом, а саме не зазначено розмір спадкової земельної ділянки, що підтверджується постановою державного нотаріуса Хорольського району Полтавської області Решти С.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.03.2017 року. Оскільки в нотаріальному порядку неможливо оформити право власності на спадкову земельну ділянку, то позивач просить вирішити дане питання в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача і зазначила, що позов підтримує. Відповідач - Біївецька сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту, посвідченого 18.02.2004 року секретарем виконкому сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 7. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подав заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Хорольського району Полтавської області Решти С.М., що підтверджуються постановою нотаріуса № 374/02-31 від 03.03.2017 року. Інших спадкоємців у спадкодавця на момент смерті не було та не має на даний час. Із постанови державного нотаріуса Хорольського району Полтьавської області Решти С.М. від 03.03.2017 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,4514 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області та належала спадкодавцю не може бути видане, у зв'язку з тим, що в заповіті не конкретезовано ніяким додкументом, а саме не зазначено розмір спадкової земельної ділянки. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю з дня смерті спадкодавця, яка померла [INFO] року, належить спадкове майно, а саме земельна ділянка, що залишилась після смерті спадкодавця. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], який був виданий Богуславською РДА Київської області 06.06.2006 року, спадкодавець була власником земельної ділянки площею 1, 4514 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 03.09.2018 року, підтверджується факт належності на праві приватної власності [PERSON]. земельної ділянки площею 1,4514 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області. Оскільки спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті спадкодавця, а саме конкретне спадкове майно, про яке було зазначено в заповіті, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове нерухоме майно, для захисту його прав на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved