Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідачів власними силами та за свій рахунок привести до попереднього стану самовільно захоплену земельну ділянку шляхом демонтажу самовільно збудованого металевого паркану та знесення капітального паркану, розташованого за адресою: [ADDRESS]; стягнути судові витрати. У своїх додаткових поясненнях до позову представник позивача уточнила адресу самовільно захопленої земельної ділянки, а саме: [ADDRESS]. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідачі без дозвільних документів шляхом встановлення металевого та капітального паркану самовільно зайняли земельну ділянку загальною площею 0,2392 га по [ADDRESS], яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. У відповідачів немає договору на встановлення паркану та документів, які підтверджують право власності або користування зазначеною земельною ділянкою. Органами місцевої влади або місцевого самоврядування рішення про надання відповідачам у власність або користування зазначеної земельної ділянки для встановлення металевого та капітального паркану не приймалося, ділянка відповідачам не передавалася, у зв'язку з чим має місце самовільне зайняття земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись спочатку на відсутність металевого та капітального парканів. Згодом, представники відповідачів стверджували, що зазначена огорожа була зведена попереднім власником. Крім того, у письмових запереченнях проти позову представник [PERSON]. зазначив, що огорожа є некапітальною, оскільки не має фундаменту та не є об'єктом самочинного будівництва в розумінні 376 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками нежилих приміщень, загальною площею 267,6 кв. м., розташовані за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2008 року та договору дарування від 08.04.2008 року відповідно. У зв'язку з надходженням листа департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 22.08.2013 року, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради здійснила перевірку факту самовільного захоплення земельної ділянки територіальної громади м. Одеси за адресою: [ADDRESS], за результатами якої з'ясовано, що володільцями нежилих приміщень, розташованих за зазначеною адресою нежилих приміщень, самовільно проведені роботи з установки металевої та бетонної огорожі земельної ділянки площею 0,2393 га. На підтвердження зазначеної обставини представник позивача надав суду матеріали проведеної перевірки, зокрема копії акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 30 від 19.07.2013 року, акта від 08.2013 року, технічного звіту інженерно-геодезичних робіт по топографічній зйомці та визначенню площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а також матеріали фотофіксації на місцевості, а також технічних паспортів на нежитлові приміщення за зазначеною адресою від 13.05.2008 року та 03.08.2010 року. Зазначені докази суд вважає належними і допустимими і бере їх до уваги. Заперечуючи проти належності матеріалів фотофіксації як доказу по справі, представники відповідача [PERSON], у свою чергу, не надали суду власні матеріали фотозйомки та не просили суд здійснити відповідну фотофіксацію із залученням спеціаліста тощо. Посилання представників відповідача на те, що зазначена огорожа була зведена попереднім власником спростовуються матеріалами справи, а саме: у технічному паспорті на нежитлові приміщення за зазначеною адресою, виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» станом на 13.05.2008 року, тобто після набуття у власність відповідачами зазначених приміщень, відсутня будь-яка згадка у технічній характеристиці підсобних приміщень про наявність огорожі. Відповідне зазначення огорожі № 1-3 міститься у технічному паспорті на зазначені нежитлові приміщення, виготовленому станом на 03.08.2010 року. При цьому суд звертає увагу, що в описі основних конструктивних елементів зазначено, що огорожа виготовлена з металу, залізобетону та сітки, загальна площа - 272,6 кв. м. Що стосується заперечення представників відповідача щодо некапітальності встановленої огорожі, то ними не було заявлено клопотання про проведення відповідної експертизи, так само не було надано суду будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень. Згідно з листом Інспекції з благоустрою міста від 04.10.2013 року договір про встановлення паркану за адресою: [ADDRESS], інспекцією не надавався, про що було складено протокол та надано припис з вимогою прийняти заходи щодо демонтажу паркану. Зазначені вимоги відповідачами були проігноровані. Крім того, згідно з листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.10.2013 року документи, які підтверджують право власності або користування зазначеною земельною ділянкою площею 0,2393 га за адресою: [ADDRESS], відсутні. У технічному паспорті на розташовані на цій ділянці нежитлові приміщення від 03.08.2010 року зазначено, що документи на земельну ділянку не оформлені. Представники відповідачів так само не надали суду відповідні документи на земельну ділянку, надавши лише копії квитанцій про сплату ними земельного податку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зважаючи на викладені обставини та положення чинного законодавства України, суд вважає доведеним факт самовільного будівництва металевого паркану та знесення капітального паркану на земельної ділянці площею за адресою: [ADDRESS], яка належить територіальній громаді м. Одеси. Таким чином, позовні вимоги Одеської міської ради є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved