Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності посилаючись на те, що він, відповідно до договору дарування від 09.10.2006 року має у власності 1/2 частину житлового будинку № 70 по вул. Набережна в с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області. Інша частина будинку належить його сестрі [PERSON] В натурі їх частки не визначені, що спровокувало зайняття його сестрою всіх приміщень будинку, і на даний час вона не погоджується на добровільний розподіл житлових кімнат, підсобних приміщень та надвірних споруд. Вони з сестрою отримали державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, серії ЯЕ № 134130 від 01.06.2007 року, який виданий на імя [PERSON] та в якому внесено його прізвище, як співвласника 1/2 частини земельної ділянки. Співвласник іншої частини будинку [PERSON] не бажає добровільно розділити будинок та присадибну земельну ділянку, користується всіма приміщеннями будинку, присадибною ділянкою та підсобними і господарськими будівлями та спорудами, не допускаючи його в двір, влаштовує скандали, сварки, провокує його на застосування фізичної сили. Всі його звернення до неї особисто, до міліції та до сільської ради результату не дали. Тому, просить суд виділити йому, [PERSON], частку в натурі з жилого будинку, який розташований за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, вул. Набережна, 70, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності з співвласником [PERSON] В подальшому з урахуванням проведеної будівельно-технічної експертизи уточнив позовні вимоги та просив суд розподілити житловий будинок з надвірними спорудами пополам: кімнати 1, 5, 6 в його користування, а інші споруди навпіл. Судові витрати просив розподілити пополам з відповідачем. Відповідач [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що коли покійна мати робила заповіт був збутовий будинок і сарай за її рахунок, бо в батьків грошей не було. Коли померли батьки та бабуся, вона вирішила залишитися жити в селі та продовжила будувати будинок, брат не допомагав. [PERSON] їй погрожує, намагався вночі зруйнувати стіну будинку, щоб зробити вхід. Вона збирається свою частину будинку переписати його дітям. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи встановив наступне: Відповідно до договору дарування № 1-2920 від 09.10.2006 року [PERSON] подарувала 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою вул. Набережна, 70, с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області [PERSON] (а.с.21-22). За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 700/16-23 від 28.10.2016 року розроблено три варіанти розподілу житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Набережна, 70, с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області. Визначено, розподіл можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників за трьома варіантами (варіант № 1 перший співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію в сумі 16531 грн.; варіант № 2 перший співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує другому співвласнику, компенсацію в сумі 13912 грн.; варіант № 3 перший співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує другому співвласнику, компенсацію в сумі 44618 грн.). У всіх варіантах запропоновано провести роботи по переплануванню та переобладнанню будинку. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Аналіз указаних норм матеріального права дає підставу для висновку, що виділ частки в спільному майні є неможливим у разі, якщо спільне майно є неподільною річчю або є заборона, установлена законом. Як вбачається з роз'яснень у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (з наступними змінами), якщо виділ в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку він проводиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). Статті 100, 152 ЖК дозволяють виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду без отримання документів, що дають право на їх виконання, тільки у випадку, коли вони не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування. Відповідно до висновку експертизи роботи з переобладнання та перепланування спірного будинку за адресою вул. Набережна, 70, с. Келеберда, Канівського району, Черкаської області, визначені як умови забезпечення ізольованого користування частками у ньому, передбачають втручання в несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування. Отже, згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування згідно висновку експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, так як така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову. Позивач не надав дозвіл на переобладнання та перепланування будинку та погодження варіанту поділу будинку із відповідними службами (органами державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції, газового господарства) про допустимість пов'язаних із цим переобладнань. Порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюється Житловим кодексом, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 N 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207. Аналіз зазначених норм вказує на те, що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету (або іншого державного органу, якому в кожному конкретному регіоні можна делегувати такі повноваження), а не будь-якого іншого листа або повідомлення, підписаного будь-якою службовою особою. Крім того необхідний дозвіл виконкому місцевої ради має бути отриманий до ухвалення судом рішення. Оскільки висновком експертизи передбачено роботи по переплануванню будинку (втручання в каркас будинку) та реконструкція системи опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання як умови виділу в натурі житлового будинку, то дозволи відповідних служб є обовязковими. Суд вважає, що жодних документів щодо отримання дозволу на переобладнання або висновку компетентних органів про те, що переобладнання не є втручанням в несучі конструкції та /або інженерні системи загального користування та не потребує такого дозволу, позивачем та його представником не було надано суду. Відповідно до викладеного, суд вважає , що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed