Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке. 17 травня 2001 року між Фондом та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0155/2001, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 30000,00 грн. Цей кредит [PERSON] зобов`язувався повертати двічі на рік до 17 грудня та 17 червня поточного року рівним частинами основного боргу, починаючи з 17.12.2003. Посилаючись на те, що відповідачі не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, станом на момент подання позову, 28.12.2020, утворилась заборгованість в сумі 14325,56 грн. Ухвалою суду від 17.02.2021 було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до суду не з`явився, в позові зазначивши, що просить справу розглядати без участі представника позивача, дає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між Фондом та відповідачем [PERSON] 17.05.2001 був укладений кредитний договір № 0155/2001, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 30000,00 грн. Цей кредит [PERSON] зобов`язувався повертати двічі на рік до 17 грудня та 17 червня поточного року рівним частинами основного боргу, починаючи з 17.12.2003. Також умовами кредитного договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється плата 3% річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. Розрахунком заборгованості, даними про повернення кредиту, розрахунком відсотків підтверджується факт, що станом на 15 грудня 2020 року у відповідача [PERSON] перед Фондом виникла заборгованість на загальну суму 14325,56 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом - 10091,81 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4233,75 грн. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунка відповідача. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно дост. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язаннямає виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно дост. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, що також передбачено умовами вказаного Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з наведеного, позов комунального підприємства «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі за текстом - Фонд) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved