Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом під керуванням відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, її автомобілю завдано шкоди, а тому на її відшкодування просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, на відшкодування матеріальної шкоди 69 221 грн. 20 коп., на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. Представник позивачки в суді позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив про його задоволення. Відповідач в суді проти задоволення позову заперечив, розмір матеріального збитку завданого автомобілю позивача вважав завищеним, коли при огляді транспортного засобу експертом він присутній не був. Також пояснив, що він усвідомлює свій обов`язок по відшкодуванню шкоди позивачу, однак посилався на відсутність коштів в необхідному розмірі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 08 липня 2019 року о 22 год. 30 хв. в м. Вишгород Київської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Escort днз. [NUMBER] , рухаючись по вул. Набережна на перехресті з вул. Шолуденка, виконуючи поворот ліворуч, при виїзді з перехрещенням проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mini Cooper днз. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 28 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди згідно Закону України «Про обов`язкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» застрахована не була. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №327/19 від 02 жовтня 2019 року складеного судовим експертом Ковалем І.М. матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля Mini Cooper днз. [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 61 302 грн. 68 коп. Власником пошкодженого транспортного засобу є позивач, що підтверджується свідоцтвом про його реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 29 листопада 2006 року. Згаданий звіт, який складено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, сумнівів у суду не викликає, який слід покласти в основу прийнятого рішення по справі. Доводи відповідача про менший розмір заподіяної шкоди автомобілю позивача суд до уваги не приймає, які жодними належними, допустимими та достатніми доказами не обґрунтовані. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд вважає, що завдавач шкоди автомобілю позивача - [PERSON] , є володільцем джерела підвищеної небезпеки, в розумінні вимог вказаного чинного законодавства України. Отже відповідач, правомірно керував транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди та з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, та як наслідок заподіяння матеріальних збитків автомобілю позивача. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальний збиток завданий відповідачем його автомобілю в розмірі 61 302 грн. 68 коп., та витрати, які позивач змушений був понести для відновлення пошкодженого майна, а саме оплату вартості експертного дослідження в розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією №879330 від 02 жовтня 2019 року, оплату за авто послуги в розмірі 1 000 грн., що підтверджується квитанцією №44693738 від 25 вересня 2019 року та витрат за оплату послуг станції технічного обслуговування в розмірі 3 840 грн. (послуги з дефектовки автомобіля і пов`язані з цим роботи, вчинені за замовленням позивача у зв`язку із пошкодженням його автомобіля), що підтверджуються квитанцією №44310242 від 12 вересня 2019 року. Разом з тим, суду не представлено належних доказів того, що витрати пов`язані з викликом відповідача на огляд транспортного засобу понесено саме позивачем, які як вбачається з електронного повідомлення №000105 поніс [PERSON] , а відтак підстав для стягнення 78 грн. 60 коп. на відшкодування цих витрат, судом не встановлено. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, до суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, заподіяння позивачеві моральної шкоди в суді не доведено, отже підстав для відшкодування моральної шкоди згідно вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України по справі не встановлено, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн., понесення яких підтверджується квитанцією №0.0.1502169604.1 від 22 жовтня 2019 року. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial