Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Суворовського районного суду міста Херсона у справі №668/12285/15-ц від 21.12.2015 року позивач зобов`язаний сплачувати [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В 2018 році на дитину віком від 6 років мінімальний розмір аліментів становив 930,00 грн. щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №668/12285/15-ц від 29.01.2016 року за період з січня 2018 року по січень 2019 року, наданого старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС міста Херсон Бойченко С., стягнення щомісячних платежів було розраховано, виходячи із розміру доходу/середньомісячної заробітної плати працівника для місцевості, та визначалося у розмірі, що значно перевищував вказану суму 930,00 грн. Загальний розмір аліментів, який стягується з позивача за рішенням суду, не відповідає його доходам та ставить в скрутне матеріальне становище. Станом на 01.01.2019 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становить в сумі 48447,16 грн. Погасити позивач зможе її лише шляхом розстрочення боргу, оскільки немає іншого рухомого чи нерухомого майна. Відповідно до рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 27 травня 2008 року у справі №2-2695/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Суворівська районна у м.Херсоні рада про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . [PERSON] не опікується сином, не сплачує аліменти на його утримання, згідно рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 26 листопада 2012 року у справі №2120/8703/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму, передбаченого для певної вікової категорії дітей щомісяця, починаючи з 17.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки рішення суду [PERSON] не виконує, місце знаходження її невідоме, з 15.11.2018 року вона оголошена в розшук. Підприємницька діяльність позивача припинена із незалежних від нього підстав, він не працевлаштований та не має постійного заробітку. На обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Суворовського району міста Херсона не перебуває. З кінця 2015 року значно погіршився стан здоров`я [PERSON] через ускладнення, пов`язані із легеневим захворюванням - бронхіальною астмою. Оскільки це захворювання є хронічним, на лікування постійно потрібні кошти. З разових заробітків останній також надає допомогу своїй непрацездатній матері [PERSON] , яка отримує мінімальну пенсію. Незважаючи на всі ці негаразди, на те, що відповідач постійно чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , позивач має намір виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання свого сина [PERSON] та докладаю всіх зусиль, щоб покращити своє матеріальне становище, оскільки володію багатьма будівельними професіями, має також тривалий водійський стаж. За період з квітня 2007 року по 2015 рік, коли сторони проживали, позивач особисто здійснив повну реконструкцію житлового будинку загальною площею 51,5 кв.м, за адресою [ADDRESS] , в якому вони мешкали разом. Вказаний будинок було придбано за їхні спільні кошти, але право власності [PERSON] оформила на своє ім`я та зараз користується ним одноосібно. У зв`язку з викладеним, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21.12.2015 року у справі №668/12285/15-ц у розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, - на суму, яка відповідає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня ухвалення рішення судом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими. На підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона №668/12285/15-ц від 21.12.2015 року позивач зобов`язаний сплачувати [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в свою чергу ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання сина, оскільки матеріально не допомагає, участі у його вихованні не приймає, про що свідчить розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач самостійно, власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує дитину, в той час як обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів. Позивач зобов`язаний сплачувати аліменти лише у розмірі ј частини доходу, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Покликання позивача на необхідність зменшення визначеного розміру аліментів на утримання дітей до мінімального гарантованого розміру не заслуговує на увагу, оскільки закріплений на законодавчому рівні такий розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів (правова позиція Верховного суду в справі ВС/КЦС №461/4936/16 від 31.10.2018 року). Розмір стягуваних аліментів не є надмірним, а є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, розмір аліментів, який позивач зобов`язаний сплачувати на виконання рішення Суворовського районного суду міста Херсона, відповідає мінімуму на одну дитину, що встановлений ч.5 ст.183 СК України. Жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я позивачем не надано, копія виписки, що міститься в матеріалах справи, лише підтверджує перебування [PERSON] з 21.09.2015 року по 26.09.2015 року на лікуванні у Херсонській міській клінічній лікарні. Позивачем також не доведено жодних обставин та не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували родинний зв`язок та перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Отже, позов являє собою лише позицію позивача, яка є неаргументованою та не підкріплена жодними допустимими та належними доказами. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Зазначили, що доказів зміни матеріального становища позивача, припинення підприємницької діяльності після винесення рішення суду про стягнення аліментів не мають. Відсутні також докази погіршення стану здоров`я позивача та понесених витрат на лікування, а також утримання [PERSON] , як і документів на підтвердження факту родинних відносин з зазначеною особою. В останнє судове засіданні не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи - Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В останнє судове засідання неявився, надав заяву про закінчення судового розгляду у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №224, зробленого 06.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 27.05.2008 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона у справі №2120/8703/12 від 26.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму, передбаченого для певної вікової категорії дітей щомісяця, починаючи з 17.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона у справі №668/12285/15-ц від 21.12.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. З рішення суду вбачається, що [PERSON] позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у зазначеному розмірі. З листа Суворовського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області від 12.10.2018 року №13 вбачається, що 01.10.2018 року до Суворовського РВ ДВС м.Херсон подано виконавчий лист №766/5889/18 виданий 27.07.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області. 01.10.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про усунення [PERSON] перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . 01.10.2018 року державним виконавцем направлено виклик [PERSON] на адресу, яка вказана у виконавчому документі, а саме: [ADDRESS] . На виклик державного виконавця боржник не з`явився до відділу для визначення часу та місця побачення з дитиною. 15.11.2018 року Скадовський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області з поданням про розшук боржника-фізичної особи [PERSON] З виписки №09087 [PERSON] вбачається, що з 21.09.2015 року по 26.09.2015 року (до винесення рішення судом 21.12.2015 року про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , 2009 р.н.) позивач перебував на лікуванні у Херсонській міській клінічній лікарні. Згідно довідки про неотримання допомоги від 07.02.2019 року [PERSON] не перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Суворовського району м.Херсона. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини (з 21.12.2015 року) суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, то суд їх до уваги не приймає, оскільки на момент постановлення рішення Суворовського районного суду м.Херсона про стягнення з нього аліментів вказана обставина існувала, але позивач не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed