Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просив стягнути з нього відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 40000,00 грн. та моральної коди в розмірі 70000,00 грн. У підтвердження своїх позовних вимог зазначив, що 15 листопада 2016 року близько 16 години 30 хвилин на автодорозі «Знаменівка - Луганськ - Ізварино» в районі 226 км водій [PERSON], керуючи автомобілем «Міцубісі-Оутлендер», державний номер [NUMBER], вчинив наїзд на позивача. За фактом дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження. За Постановою слідчого проведена судово-медична експертиза, за висновком якої позивачу спричинені тяжкі тілесні ушкодження. На протязі вказаного періоду позивач втратив можливість працювати, отримувати, хоч і мінімальну, заробітну платню, утримувати сім'ю. Спираючись на розмір мінімальної заробітної платні за період непрацездатності від місяця отримання травми, зазначає, що розмір відшкодування мінімальної заробітної платні складає 40000,00 грн., за період з грудня 2016 та 12 місяців 2017 року. Позивач і сьогодні відчуває фізичний біль, потрібна повторна операція. Через травму він втратив можливість працювати за професією, переміщується за допомогою милиць. Практично не може користуватись громадським транспортом. Проживає у власному будинку, але позбавлений можливості виконувати звичайну роботу по утриманню будинку. Позивач зазначає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000,00 грн. буде відповідати глибині його фізичних та душевних страждань, які продовжуються, оскільки не відновиться функція ноги. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 40000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року близько 16 години 30 хвилин на автодорозі «Знаменівка - Луганськ - Ізварино» в районі 226 км відповідач по справі, керуючи автомобілем «Міцубісі-Оутлендер», державний номер [NUMBER], скоїв наїзд на позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події позивачуспричинені тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з частинами 1 3 статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Судом встановлено, що на момент отримання тілесних ушкоджень позивач не працював. Однак суду не надано належних та допустимих доказів ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Також, суд зазначає, що вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40000,00 грн. є безпідставними, оскільки не доведено факт витрат суми на лікування, про що позивач зазначає в позовній заяві. Оскільки відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях суд вважає, що заявлені вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 40000,00 грн. є недоведеними та не підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Враховуючи відсутність доказів вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та на його користь з відповідача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 35000,00 грн. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial