overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем\~ вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 25.05.2006 року, про що зроблено актовий запис №12 у виконкомі Березівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач зловживає алкогольними напоями, застосовує насильство фізичного характеру щодо позивачки. Сторони припинили шлюбні відносини. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. Їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явився. Подала до суду\~ заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~ Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем\~ вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року, про що зроблено актовий запис №142 у Хустському районному відділі ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області. Від шлюбу у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на шлюб та сім»ю, втрату між ними почуття кохання та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбні відносини і на даний час проживають окремо. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. Їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Просив шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, подала заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~ Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2007 року, про що зроблено актовий запис №26 у виконкомі Боронявської сільської ради Хустського району. Від шлюбу у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає погіршення їхніх взаємовідносин, різні погляди на життя, які призвели до втрати між ними взаємоповаги та повного припинення шлюбних відносин. З серпня 2015 року сторони проживають окремо. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. Їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати і залишити їй прізвище «Чумак». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2014 року, однак сімейне життя не склалося, сторони проживають окремо. Позивачка зазначає, що між ним та відповідачкою спільного життя не існує, тобто сім`я фактично розпалася і поновити її неможливо, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Між сторонами втрачено почуття довіри, бажання проживати однією сім`єю немає, тому просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з ч.2 ст. 112 CК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 жовтня 2014 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Кіндратівської сільської ради, Сумського району, Сумської області, актовий запис №5 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони подружні стосунки не підтримують з червня 2018 року, спільного господарства разом не ведуть, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє синів: [PERSON], 01.08.2001 р. н. та [PERSON], 10.11.2007 р. н. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував обставини, викладені позивачем у позовній заяві та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до свідоцтв про народження, позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], 01.08.2001 р. н. та [PERSON], 10.11.2007 р. н. Діти проживають з матірю та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 11.07.2016 №765. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду (01.07.2016) і до повноліття дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2001 по 2014 рік. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. У зв'язку з чим позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від для подання позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 12.12.2002, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язана надавати. Як вбачається з матеріалів справи, що також знайшло своє підтвердження в ході судового засідання, неповнолітній [PERSON] проживає з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходяться на повному його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 26.06.2017 №1192 (а. с. 5), будь-яких доказів надання допомоги на утримання дитини матір'ю - відповідачем [PERSON] суду надано не було. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що вона не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2005. Від шлюбу вони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], 22.03.2006 р. н. та [PERSON], 10.05.2014 р. н. Сімейне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам дітей, через що вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, просила строк на примирення не надавати та винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, при розірванні шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Трофимова». У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що подальше примирення та збереження даного шлюбу неможливе, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 01 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області зроблено відповідний актовий запис за №99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-КГ №003476, виданим 01 жовтня 2005 року. \~Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], 22.03.2006 р. н. та [PERSON], 10.05.2014 р. н. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.02.2016. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, шлюб став суперечити їх інтересам. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, але до суду надано заяву, в якій просить дану цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, але до суду надано заяву, в якій просить розглянути справу без її участі позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 02 лютого 2016 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 02.02.2016 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], (а. с. 6). Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved