Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з Публічного акціонерного товариства «Реал Банк» грошові кошти в загальному розмірі 887 доларів США, а також 3% річних у розмірі 123 доларів США. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.12.2013 року між позивачем та ПАТ «Реал Банк» було укладено Договір банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів , відповідно до умов якого на депозитний рахунок позивачем було внесено 5202,00 дол.США, що підтверджується квитанцією на суму 41\~579,59 грн. на строк з 03.12.2013 року по 03.06.2014 року з нарахуванням щомісяця процентів вкладнику з розрахунку 6,2% річних. Постановою Правління НБУ від 21.05.2014 року було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Реал Банк». Термін користування коштами на момент ліквідації склав 170 днів та сума, яка підлягала виплаті повинна була складати з урахуванням відсотків 5354,00 дол.США. 10.06.2014 року позивач отримав виплату гарантованої суми відшкодування 52730,86 грн., тоді як повинен був отримати 63\~196,05 грн.. Звернувшись до банку позивач отримав відповідь, що його вимоги акцептовані у сумі 864,77 грн., що на думку позивача не відповідає обставинам справи.. У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтував тим, що позивач отримав право на відшкодування суми вкладу в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відшкодування коштів за вкладом Позивача відбувається з нарахованими відсотками встановленими на дату прийняття такого рішення, а саме на 28.02.2014 року. На виконання зазначеного положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування у повному обсязі в сумі 5280,32 дол. США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 28.02.2014 (998.6300 грн. за 100 дол. США) становила 52730,86 грн. Отже позивач отримав свій вклад та відсотки у повному обсязі, що у відповідності до ст. 26 та 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачем неправомірно здійснено розрахунок відсотків за період більший ніж це передбачено умовами договору та приписами Закону, при цьому розмір відсотків визначений Позивачем також невірно. Більше того, для розрахунку суми виплати Позивачем неправомірно обрано обмінний курс долара США до української гривні визначений станом на 10.06.2014р., в той час, як цей курс відповідно до приписів Закону повинно визначати на дату введення тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Окрім того відповідач зазначає, що враховуючи, що з 21.05.2014р. розпочато процедуру ліквідації, ПАТ РЕАЛ БАНК не може порушити вимог чинного законодавства, а саме задовольнити кредиторські вимоги Позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судовим розглядом встановлено, що 03 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Реал Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з капіталізацією нарахованих процентів №1949/20/БТ, відповідно до умов якого Вкладник передав Банку грошові кошти у сумі 5202,00 дол.США на строк зберігання коштів з 03.12.2013 року до 03.06.2014 року, а Банк зобов`язується повернути Вкладнику суму вкладу та виплатити проценти за користування на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.4, 4.1, 4.2 Договору за користування вкладом в межах терміну, встановленого у Договорі, банк зобов`язаний нараховувати Вкладнику проценти з розрахунку 6,2 % річних. Нарахування процентів за вкладом починається з дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок Вкладника, день повернення суми вкладу в розрахунок не включається. Нарахування процентів здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця. Нараховані проценти в перший робочий день місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, зараховуються на депозитний рахунок Вкладника, після чого проценти нараховуються на загальну суму вкладу. При нарахуванні процентів приймається календарна кількість днів у місяці, а у році 365 (366) днів для національної валюти і 360 днів для іноземної валюти. Умовами договору у п.6.2 передбачено, що після закінчення строку зберігання коштів нарахування процентів за цим договором припиняється, а сума вкладу та нараховані проценти виплачуються на вимогу Вкладника готівкою через касу Банку, або за заявою Вкладника перераховуються на його депозитний рахунок або поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток. Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Частина 1 ст.625 ЦК України\~передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Нормами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини 1, 2 статті 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на\~\~умовах\~\~видачі вкладу\~\~на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу\~\~зі\~\~спливом\~\~встановленого\~\~договором\~\~строку\~\~ (строковий вклад). Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору\~\~про\~\~відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно положення ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. За ч.1 ст.1074 ЦК України\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як передбачено ч.3 ст.1068 ЦК України\~банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності. Згідно ст.317 ЦК України\~змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом із цим, судом встановлено, що Постановою Правління Національного Банку України від 21.05.2014 року № 295 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПА «Реал Банк». Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.04.2017 року №1742 уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Реал Банк» призначено Єрмака Валерія Олександровича. Згідно даних офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб термін ліквідації банку встановлено з 21.05.2013 року по 20.05.2018 року. Зазначена інформаціє є загальновідомою, тому доведенню не підлягає. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 16 ст. 2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тому, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону ж спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 вказаного Закону України. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань перед кредиторами та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Частиною 6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~\~передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюються на зобов`язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.\~\~ Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно п.1 ч.2 ст.46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Частиною 3\~вказаної статті\~передбачено,\~що під\~час здійснення\~ліквідації у\~банку не\~виникає жодних\~додаткових зобов`язань\~(у\~тому числі\~зі сплати\~податків і\~зборів (обов`язкових\~платежів),\~крім витрат,\~безпосередньо пов`язаних\~із здійсненням\~ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону. Також,\~вимогами зазначеного\~закону,\~статтями 39,40,49,52\~встановлено,\~що під\~час тимчасової\~адміністрації складається\~план (рішення\~Фонду,\~що визначає\~спосіб,\~економічне обґрунтування,\~строки та\~умови виведення\~неплатоспроможного банку\~з ринку)\~у якому\~визначаються заходи\~щодо виведення\~банку з\~ринку в\~один із\~способів,\~передбачених частиною\~2\~ст.\~39\~зазначеного Закону.\~Фонд складає\~реєстр активів\~і зобов`язань,\~які підлягають\~відчуженню.\~Під час\~відчуження зобов`язань\~Фонд має\~забезпечити неупереджене\~ставлення до\~всіх кредиторів\~неплатоспроможного банку,\~дотримуючись черговості,\~передбаченої ст.\~52,\~при цьому\~зобов`язання\~банку за\~вкладами фізичних\~осіб,\~гарантованими Фондом,\~мають найвищий\~пріоритет і\~не можуть\~бути відчужені\~частково.\~Під час\~ліквідації банку\~уповноважена особа\~Фонду не\~має права\~здійснювати задоволення\~вимог кредиторів\~до затвердження\~реєстру акцептованих\~вимог кредиторів,\~за виключення\~погашення за\~погодженням з\~виконавчою дирекцією\~Фонду вимог\~за правочинами,\~що забезпечують\~проведення ліквідаційної\~процедури. Вимоги,\~не включені\~до реєстру\~акцептованих вимог\~кредиторів,\~задоволенню в\~ліквідаційній процедурі\~не підлягають\~і вважаються\~погашеними. Кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій ст. 52. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципу черговості. Так, відповідно до ч.3 ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Таким чином, у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово. \~Статтею 52 зазначеного Закону встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Таким чином, з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію наступають певні правові наслідки, у тому числі припиняється нарахування процентів, діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, закриттям кореспондентських рахунків банку, діючим залишається тільки рахунок, відкритий банку для здійснення ліквідаційної процедури. З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що ПАТ «Реал Банк» знаходиться на стадії ліквідації і в ньому здійснюється ліквідаційна процедура, а тому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону. Процедура ліквідації банківської установи, зокрема повернення коштів вкладникам неплатоспроможного банку, здійснюється відповідно до вимог вказаного вище Закону, зокрема, статтями 26, 45, 52. \~\~\~\~Так, згідно із ст. 2 Закону\~ під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту),банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З урахуванням положень наведених вище вимог законодавства України позивач виступає вкладником Банку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Так, відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~позивач отримав кошти за договором банківського вкладу у розмірі 52730,86 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки №115 від 10.06.2014 року. З листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Реал Банк» вбачається, що вимоги позивача в сумі 864,77 грн. акцептовані та віднесені до 4 черги переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Реал Банк». Частинами 5 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~, яка діяла на час спірних правовідносин, передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Вiдповiдно до даних, якi мiстяться на офiцiйному сайтi Нацiонального банку України, станом на 21.05.2014 року (дата віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації) офіційний курс гривнi до долару США було встановлено на рiвнi 1172,32 грн. за 100 доларів США. З матеріалів справи вбачається, що термін користування коштами позивача на момент початку процедури ліквідації банку склав 170 днів (з 03.12.2013 року по 21.05.2014 року). Сума, яка підлягала виплаті позивачу станом на 21.05.2014 року становить 5202,00 дол.США (сума вкладу) та 152 дол.США (відсотки за користування коштами), що в еквіваленті на гривні складає 62766,01 грн. (із розрахунку офіційного курсу станом на 21.05.2014 року). Натомість позивачем отримано виплату гарантованої суми у розмірі 52730,86 грн. У відповідності до ч.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, позивачу відповідачем не виплачено кошти у сумі 10035,15 грн., що за курсом НБУ станом дату ухвалення рішення в еквіваленті складає 368 дол. 53 центів (2722,96 грн. за 100 дол.США). Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання зобов`язання позивачем за період з 17.07.2014 до 05.12.2018 нараховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 123 доларів США. Оскільки сума заборгованості за позовом судом визнана у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, судом здійснено перерахунок розміру 3% річних, та встановлено, що за період з 17.07.2014 до 05.12.2018 підлягають стягнення з відповідача на користь позивача 3 % від суми заборгованості у розмірі 1353,74 грн, що складає еквівалент 49,72 доларів США. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача. Вiдповiдно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачiв», споживачi звiльняються вiд сплати судового збору за позовами, що пов`язанi з порушенням їх прав. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено вiд сплати судового збору, вiн стягується з вiдповiдача в дохiд держави пропорцiйно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з вiдповiдача в дохiд держави також пiдлягає стягненню сума судового збору в розмірi 640,00 грн..

Outcome: partial