Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2008 АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11332816000 з [PERSON] , відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит)в сумі 21 573,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, зазначених у даному Договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 108 943,65 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору. Пунктом 2.1 вказаного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу визначено, що Позичальник передає в заставу банку, а банк приймає наступне рухоме майно - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] (предмет застави є власністю Позичальника). При цьому, пунктом 2.1. вищевказаного договору визначено, що за домовленістю Сторін вартість Предмету застави складає 169 540,00 грн. 17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11332816000 від 14.04.2008, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». В свою чергу, ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло статусу Заставодержателя відносно предмета застави - автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. При цьому згідно Витягу з Державно реєстру обтяжень рухомого майна чітко вбачається, що приватне обтяження зареєстроване 09.09.2008, а термін дії останнього після змін - включно до 10.04.2018. Станом на дату укладення договору факторингу № 46 від 17.11.2016 сума заборгованості [PERSON] перед Новим Кредитором - ТОВ «Українська факторингова компанія» за кредитним договором № 11332816000 від 14.04.2008 становить 195 701, 51 грн. в тому числі сума простроченого основного боргу - 117 090,77 грн., сума нарахованих процентів - 1 775,99 грн., сума прострочених процентів - 76 834,75 грн. Під час здійснення заходів щодо стягнення заборгованості на користь ТОВ «Українська факторингова компанія», кредитору та заставодержателю стало відомо, що предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] вже не належить позичальнику [PERSON] , а з 04.05.2016 зареєстрований за новим власником - [PERSON] , та, новому власнику видані нові номерні знаки на заставний автомобіль- [NUMBER] . Згідно п.8.1 договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11332816000 від 14.04.2008 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету застави. При цьому пунктом 8.2 вказаного договору чітко передбачено, що звернення стягнення предмет застави здійснюється у тому числі на підставі рішення суду. Тобто, станом на теперішній час право власності на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, шасі № [NUMBER] , перейшло до [PERSON] , хоча ані Банком, ані позивачем як заставодержателем дозвіл про зняття транспортного засобу з обліку не надавався, запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження не вилучався, і на даний час є чинний включно до 10.04.2018 року. Враховуючи вищенаведене, особа - [PERSON] , що придбала заставний автомобіль, вважається його недобросовісним набувачем, оскільки на момент придбання такого автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися та містяться станом на теперішній час відомості про обтяження такого майна. Отже, ТОВ «Українська Факторингова компанія» як новий кредитор, заставодержатель, цілком правомірно у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором, у спосіб, визначений діючим законодавством, має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, що належить новому власнику автомобіля. У зв`язку з вищевикладеним просить суд звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] шляхом передачі у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» в рахунок погашення зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11332816000 від 14.04.2008, що складають 195 701, 51 грн., в тому числі сума простроченого основного боргу - 117 090,77 грн., сума нарахованих процентів - 1 775,99 грн., сума прострочених процентів - 76 834,75 грн. Зобов`язати [PERSON] передати на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі і в задоволенні просив відмовити. Подав до суду відзив на позовну заяву і додаткові пояснення в порядку доповнення з запереченнями проти позову. Треті особи по справі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.04.2008 АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11332816000 з [PERSON] , відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 21 573,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, зазначених у даному Договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 108 943,65 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору. Пунктом 2.1 вказаного договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу визначено, що Позичальник передає в заставу банку, а банк приймає наступне рухоме майно - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] (предмет застави є власністю Позичальника). При цьому, пунктом 2.1. вищевказаного договору визначено, що за домовленістю Сторін вартість Предмету застави складає 169 540,00 грн. Судом встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11332816000 укладався 14.04.2008 р. згідно з законодавством, яке діяло на той момент часу. Так, у редакції статті 13 ЗУ «Про заставу» яка діяла станом на дату укладання договору, а саме: 14.04.2008 р. передбачено, що Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів. До того ж, нормами ЦК України, в редакції станом на 14.04.2008 року - дату укладення договору між Банком та [PERSON] також було передбачено наступне: Частиною 1 статті 577 ЦК України визначено - якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 3 вказаної статті визначено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Отже, станом на дату укладення договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11332816000 від 14.04.2008 законодавством не передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договору, предметом застави якого є транспортні засоби. Зміни в частині нотаріального посвідчення договору застави, предметом якого є транспортні засоби, були внесені до ст. 13 ЗУ «Про заставу» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.07.2010 № 2435-VІ. А тому норми на які посилається представник [PERSON] до даних правовідносин не підлягають застосуванню. 17 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11332816000 від 14.04.2008, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». В свою чергу, ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло статусу Заставодержателя відносно предмета застави - автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. При цьому згідно Витягу з Державно реєстру обтяжень рухомого майна чітко вбачається, що приватне обтяження зареєстроване 09.09.2008, а термін дії останнього після змін - включно до 10.04.2018. Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше встановлено Договором або законом. Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Станом на дату укладення договору факторингу № 46 від 17.11.2016 сума заборгованості [PERSON] перед Новим Кредитором - ТОВ «Українська факторингова компанія» за кредитним договором № 11332816000 від 14.04.2008 становить 195 701, 51 грн. в тому числі сума простроченого основного боргу - 117 090,77 грн., сума нарахованих процентів - 1 775,99 грн., сума прострочених процентів - 76 834,75 грн. Під час здійснення заходів щодо стягнення заборгованості на користь ТОВ «Українська факторингова компанія», кредитору та заставодержателю стало відомо, що предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] вже не належить позичальнику [PERSON] , а з 04.05.2016 зареєстрований за новим власником - [PERSON] , та, новому власнику видані нові номерні знаки на заставний автомобіль- [NUMBER] . Згідно ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.8.1 договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11332816000 від 14.04.2008 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету застави. При цьому пунктом 8.2 вказаного договору чітко передбачено, що звернення стягнення предмет застави здійснюється у тому числі на підставі рішення суду. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно до ч. 6 вищевказаної статті - звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Частиною 7 статті 20 Закону України «Про заставу» також передбачено, що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпечувального обтяженням зобов`язання. Стаття 27 Закону України «Про заставу» чітко регламентує, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу Україниза умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Тобто, станом на теперішній час право власності на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року, колір сірий, шасі № [NUMBER] , перейшло до [PERSON] , хоча ані Банком, ані позивачем як заставодержателем дозвіл про зняття транспортного засобу з обліку не надавався, запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження не вилучався, і на даний час є чинний включно до 10.04.2018. Крім того, з ТСЦ № 8044 РСЦ МВС в м. Києві від 27.09.2017 вбачається, що на час перереєстрації автомобіля будь-які обмеження, передбачені Порядком «Про державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку автомобілів, а також самохідних машин, сконструйованих на базі шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів і марок і моделей, причипів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998, були відсутні і такий доступ був наданий лише 05.10.2016, тобто після відчуження заставного автомобіля. Однак, вказаний реєстр був наданий у розпорядження нотаріусам, окрім цього, при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу транспортного засобу нотаріус перевіряє можливість відчуження автомобіля, а отже [PERSON] мала можливість і змогу перевірити наявність р ДРОРМ відомостей про обтяження. Враховуючи вищенаведене, особа - [PERSON] , що придбала заставний автомобіль, вважається його недобросовісним набувачем, оскільки на момент придбання такого автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися та містяться станом на теперішній час відомості про обтяження такого майна. Також твердження представника відповідача про необхідність укладання окремого договору застави на час укладення договору не було передбачено нормативно-правовими актами. На момент укладання Договору про надання споживчого кредиту діяв ЗУ «Про захист прав споживачів», який передбачав, ст. 11 вказаного Закону - Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: форми його забезпечення. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Представник відповідача також посилається на те, що ТОВ «Українська факторингова компанія» не має дозволу (ліцензії) на надання фінансових послуг з факторингу, проте згідно офіційного сайту Нацкомфінпослуг вбачається, що ТОВ «Українська факторингова компанія» має ліцензію на здійснення факторингових операцій. Крім того, на момент укладення договору факторингу така ліцензія не передбачалась. Твердження представника відповідача, що звернення стягнення на заставу шляхом визнанння права власності не передбачено законодавством також не відповідає дійсності. На обгрунтування своїх тверджень представник відповідача вказує на ст. 24 та ст. 25 ЗУ «Про заставу», проте вказані статті регламентують Задоволення вимог заставодержателя в разі недостатньої суми, вирученої від реалізації предмета застави та Наслідки перевищення суми, вирученої від реалізації предмета застави, над сумою боргу. Заставу рухомого майна регламентують ЗУ «Про заставу» та ЗУ «Про забезпечення вимоги кредитора та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрцію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом. Отже, вказаним законом передбачена можливість судового звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності. На підставі вищевикладеного позовна заява підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст..ст. 19-20,27 Закону України «Про заставу», ст.ст. 25-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст..ст. 202, 510, 512, 514, 525-526, 530, 577, 1077 ЦК України,

Outcome: approved