Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що відповідно до розписки від 22.10.2015 [PERSON] (далі Відповідач 1) взяла у нього позику в розмірі 325 000,00 гривень, які зобов`язалася повернути до 30.12.2015. Позивач вказує, що Відповідач 1 у строк встановлений позикою грошові кошти не повернула. 21 січня 2016 року Позивач направив Відповідачу 1 цінним листом із описом вкладення вимогу про негайне повернення позики, проте відповіді на лист так і не отримав. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з Відповідача 1 на його користь суму основного боргу 325 000,00 грн. та судовий збір. В процесі розгляду даної справи у якості співвідповідача було залучено [PERSON] (далі - Відповідач 2) оскільки було встановлено, що [PERSON] , беручи позику у Позивача, діяла від її імені та інтересах, за її схваленням. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду від представника Відповідача 1 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позову просять відмовити. В процесі розгляду даної справи Відповідачем 1 було подано відзив за змістом якого вказує, що вона з квітня 2015 року до січня 2016 року виконувала функції менеджера Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙТ ФІШ» (код ЄДРПОУ 38134200, адреса: 02002, м. Київ, вул. Степана Сагайдака, буд.114-А офіс 2) за усною домовленістю із [PERSON] , (паспорт серія [NUMBER] , виданий Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області, проживає за адресою: [ADDRESS] ), яка є співзасновником ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» та особою, яка була уповноважена діяти від імені цього підприємства згідно доручення. Відповідач, виконуючи функції менеджера ТОВ «ЛАЙТ ФІШ», домовлялася з підприємствами-постачальниками рибної продукції щодо закупівель партій товару. У 2015 році [PERSON] , діючи в інтересах ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» та [PERSON] , від імені за усною домовленістю з [PERSON] , замовляла для цього підприємства партії товару у ТОВ «БПС АКТИВ», співвласником та керівником якого є Позивач [PERSON] При цьому документальне оформлення поставки партії товару було виконано частково як розрахунки між ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» та ТОВ «БПС АКТИВ». Однак 20 тон хеку за ціною 48.00 грн/кг на загальну суму 960 000,00 грн. було отримано за замовленням [PERSON] для [PERSON] без документального оформлення, за домовленістю зі співласником та керівником ТОВ «БПС АКТИВ», Позивачем [PERSON] [PERSON] , після отримання партії товару 20 тон хеку за ціною 48.00 грн/кг на загальну суму 960 000,00 грн. від Позивача [PERSON] , станом на 01.11.2015 здійснила часткові розрахунки за поставлену продукцію перед [PERSON] двома платежами на суму 480 000,00 грн. та 155 000,00 грн. відповідно. Станом на 22.10.2015 заборгованість складає 325 000,00 грн. При цьому, саме на цю суму заборгованості безпосередньо Відповідачем [PERSON] як особою, що домовлялася про поставку, було написано розписку на суму заборгованості 325 000,00 грн. за вимогою позивача [PERSON] Також Відповідач вказує, що рішенням господарського суду м. Києва від 15.03.2016 (справа № 910/1057/16) стягнуто з ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» на користь ТОВ «БПС АКТИВ» основний борг в розмірі 95 500 грн., пеню в розмірі 55 799,01 грн. та 3% річних в розмірі 3 617,84 грн. за неналежне виконання договору поставки свіжозамороженої риби від 02 лютого 2015 року. Вказане підтверджує ту обставину, що 02 лютого 2015 року було укладено як документально оформлений договір поставки свіжомороженої риби між підприємствами ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» та ТОВ «БПС АКТИВ», так і усний договір між фізичними особами - співвласником ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» [PERSON] та співвласником і керівником ТОВ «БПС АКТИВ» [PERSON] Саме діючи за згодою свого роботодавця [PERSON] . Відповідач і виписала розписку на суму 325 000,00 грн., яка є заборгованістю [PERSON] перед [PERSON] за усним договором поставки риби. Також Відповідач вказує, що на поштовому конверті, в якому направлявся лист-претензія на ім`я [PERSON] з вимогою повернути «суму позики» відправником зазначено саме ТОВ «БПС АКТИВ», що ще раз свідчить про те, що так звана «сума позики» є заборгованістю за усним договором поставки риби, укладеним між роботодавцем Відповідача [PERSON] та керівником ТОВ «ЛАЙТ ФІШ» [PERSON] . Відповідач також стверджує, що розписка укладена від її імені не відповідає дійсності оскільки у період з 16 по 29.10.2015 вона перебувала за межами території України. Також, на думку Відповідача, доказів укладення договору позики Позивачем не надано. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Верховного суду від 21.02.2018 встановлено, що 22 жовтня 2015 [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики у формі розписки. За умовами договору позики [PERSON] передав [PERSON] кошти в розмірі 325 000,00 грн., які остання повинна була повернути 30 грудня 2015 року. Крім того, встановлено, що кошти за вищевказаною розпискою від 22.10.2015 не повернуто. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки під час розгляду справи постановою Верховного суду від 21.02.2018 було встановлено, що договір позики у формі розписки укладався Позивачем саме з Відповідачем 1 [PERSON] , тому саме на ній на підставі норм чинного законодавства лежить обов`язок повернення позики. В процесі розгляду справи Відповідачем 1 не було надано суду доказів на підтвердження обставин вказаних нею у відзиві, а тому суд не приймає їх до уваги та відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат за яким стягненню з Відповідачів підлягає судовий збір, витрати на професійну допомогу в розмірі 30 000,00 грн. та витрати на залучення свідків в розмірі 5 000,00 грн. При цьому в судовому засіданні не допитувались свідки та в матеріалах справи відсутній опис робіт (надання послуг) адвокатом на суму 30 000,00 грн., а отже стягненню з Відповідача 1 підлягає тільки судовий збір в сумі 3 250,00 грн. За вищевказаних обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: partial