Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 16.11.1979 року [PERSON], сімя якої складалася з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], отримала ордер № 2000 на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 16.02.2017 року [PERSON] померла. На теперішній час у зазначеному вище житловому приміщенні зареєстровані відповідачі, які не мешкають в ньому понад шість місяців, комунальні послуги в період з 31.01.2015 року по 31.07.2018 року не сплачують, вхідні двері в квартиру не мають замку та забиті цвяхами. Відповідачі право власності на вказану квартиру не оформлювали, а тому дана квартира знаходиться в комунальній власності та може бути надана іншим громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, проте здійснити розподіл цього жилого приміщення є неможливим, оскільки в ньому зареєстровані відповідачі, місце перебування яких на теперішній час не відоме. У звязку з дефіцитом жилих приміщень, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засіданні відповідачі не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про місце та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Заяви про розгляд справи за їх відсутність від відповідачів не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідачів у суду немає. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 01.11.2018\~року згідно\~ч.\~1\~ст.\~281\~ЦПК України\~постановлено ухвалу\~про заочний\~розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 16.11.1979 року [PERSON] отримала ордер на житлове приміщення № 2000, серія 0184, розташоване за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю сімю у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). 16.02.2017 року у смт. Роти Бахмутського району Донецької області померла [PERSON], що підтверджується відповіддю Рубіжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 22.08.2018 року за № 1465/17.14-08 (а.с.16) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується інформацією від 31.08.2018 року за № 727 та відомостями від 24.09.2018 року за № 846, 843, 844, 845, б/н, б/н, наданими загальним відділом Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 8-9, 34-39). Право власності на квартиру [ADDRESS] в м. Рубіжному Луганської області загальною площею 76,9 кв.м., з яких житлова площа 51 кв.м., не оформлено, квартира приватизована не була, що підтверджується відповіддю комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 23.03.2018 року за № 388, відомостями управління житлово-комунального господарства Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.09.2018 року за № 719 та інформацією відділу міського комунального майна Рубіжанської міської ради від 22.03.2018 року за № 83 (а.с.15, 25, 26). Актом обстеження житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], від 05.09.2018 року встановлено, що у вказаній квартирі ніхто не проживає більше трьох років, вхідні двері квартири знаходяться у незадовільному стані, без замку, забиті цвяхами, в квартирі відсутні прилади опалення, водопостачання та газопостачання, заборгованість зі сплати комунальних послуг становить 84\~570,00 грн. Вказаний борг підтверджується також довідкою про житлово-комунальні послуги станом на 01.08.2018 року (а.с.17-22, 24). Згідно відповіді Головного управління Національної поліції в Луганській області від 06.06.2018 року № 7754/111/36-2018, від 17.08.2018 року № 10993/111/36-2018, від 22.08.2018 року № 11143/111/36-208 та Рубіжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції від 22.08.2018 року № 1465/17.14-08, відповідачі по справі в місцях позбавлення волі не значаться та в розшуку не перебувають, актові записи про їх смерть відсутні (а.с.10-14, 16, 23). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст.\~163\~ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Стаття 71\~Житлового кодексу\~України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.\~7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Матеріалами справи підтверджено, що ордер на квартиру [ADDRESS] був отриманий [PERSON], яка померла 16.02.2017 року, в даний час вказана квартира не приватизована та право власності на неї не оформлено, відповідачі у вказаній квартирі не проживають більше шести місяців, вхідні двері квартири знаходяться у незадовільному стані, без замку, забиті цвяхами, в квартирі відсутні прилади опалення, водопостачання та газопостачання, а заборгованість зі сплати комунальних послуг становить 84\~570,00 грн. Після встановлення зазначених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 10\~572, 00 грн. у звязку з їх документальним підтвердженням (а.с.1).

Outcome: approved