Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що він є власником автомобіля VOLVO FH 12.380, державний реєстраційний номер [NUMBER] , шасі [NUMBER] . З відповідачем він уклав трудовий договір, згідно якого [PERSON] був прийнятий на роботу у якості водія автотранспортних засобів. 28 березня 2018 року [PERSON] був у відрядженні в м. Фастів за кермом автомобіля VOLVO FH 12.380. В даному автомобілі сталася пожежа з вини відповідача і йому було завдано майнову шкоду у розмірі 392\~290 гривень, яку він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав повністю, пояснивши, що між сторонами виникли трудові правовідносини, і відшкодування завданої шкоди працівником, який перебуває в трудових відносинах, можу відбуватися лише в межах, визначених трудовим законодавством. Крім того, не встановлено, що пожежа виникла з вини відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля VOLVO FH 12.380, державний реєстраційний номер [NUMBER] , шасі [NUMBER] .( а.с.7). 16 лютого 2018 року позивач уклав з відповідачем трудовий договір, згідно якого [PERSON] був прийнятий на роботу у якості водія автотранспортних засобів( а.с.8). 28 березня 2018 року [PERSON] був у відрядженні в м. Фастів за кермом автомобіля VOLVO FH 12.380. 29 березня 2018 року в даному автомобілі сталася пожежа. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки VOLVO FH 12.380, 2004 року випуску складає 392\~290 гривень(а.с.25-34). Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2018 року причиною пожежі є несправність побутового газового приладу( а.с.16). Відповідно до довідки виданої Головним управлінням ДСНС України у Київській області орієнтовною причиною пожежі стало порушення правил експлуатації газового обладнання( а.с.17). Також в акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 29.03.2018 року о 01-30 годині у ФОП Ткаченка С.А. від 02.05.2018 року, складений за формою Н-5 в пункті 4.1. зазначено, що «Технічних причин настання нещасного випадку не встановлено». З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що, перебуваючи в трудових відносинах з позивачем, виконуючи свої трудові обов`язки, він 28 березня 2018 року був у відрядженні в м. Фастів за кермом автомобіля VOLVO FH 12.380. Залишившись на ніч на стоянці підприємства, де відповідач мав розвантажити вантаж, він готував собі їжу на газовому балоні, який придбав особисто для цієї мети, як зазвичай роблять водії інших автомобілів. Після приготування їжі він поставив газовий балон до салону автомобіля і ліг спати також в салоні автомобіля. О 1 годині 30 хвилин 29 березня 2018 року він прокинувся і увімкнув світло в кабіні, внаслідок чого в кабіні стався вибух і кабіна загорілася. Він намагався загасити пожежу, отримав численні опіки, внаслідок чого був доставлений до лікарні ( ар.с.9). Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. З огляду на викладене відповідач має відповідати за завдану шкоду в межах, встановлених ст. 130 КЗпП України. Посилання представника на те, що позивачу завдана шкода не як роботодавцю, а які фізичній особі, оскільки автомобіль є особистою власністю позивача, не може бути підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін в трудових відносинах фактично ніким з сторін не оспорюється і підтверджується копією трудового договору, укладеного між сторонами( ар.с.8). Що ж стосується відсутності вини відповідача в заподіянні шкоди саме з вини [PERSON] , то всупереч положенням ст.ст. 12,81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме на підтвердження того, що шкода була завдана позивачу не з вини відповідача, а з інших причин, в тому числі у зв*язку з несправністю автомобіля. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed