Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої словянської нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 30 жовтня 2000 року по реєстру №1-3105 є власником житлового будинку № 45 по вулиці К. Цеткін (на теперішній час Надії) м. Словянська. У вказаному будинку були зареєстровані відповідачі як члени його сімї, а саме дружина та дочка. В 2012 році сімейні відносини між ним та відповідачем [PERSON] були припинені. Відповідачі забрали свої речі і виселилися із належного йому будинку, обіцяючи добровільно знятися з реєстрації, однак до теперішнього часу так з реєстрації і не знялися, що порушує права позивача як власника будинку, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію, а тому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі витягу з договору на представництво інтересів, будучи повідомленою належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомля лися належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої словянської нотаріальної контори Донецької області [PERSON] 30 жовтня 2000 року по реєстру №1-3105 [PERSON] є власником житлового будинку № 45 по вулиці К. Цеткін (на теперішній час Надії) м. Словянська Донецької області. Згідно домової книги слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (на теперішній час Надії) м. Словянська Донецької області. Згідно акту комітету мікрорайону «Словважмаш» м. Словянська № 1313 від 29 серпня 2017 року слідує, що: [PERSON] та [PERSON] не проживають в [INFO] (на теперішній час Надії) м. Словянська Донецької області з 2012 року по теперішній час. Із спірного будинку відповідачі виїхали добровільно та їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України слідує, що: «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Приймаючи до уваги, що відповідачі у спірному будинку не проживають, добровільно виїхали на інше постійне місце проживання, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved