Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що у 06 жовтня 2014 року між ними було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідач взяв у позивача борг у розмірі 7800 доларів США, що на момент надання позики становило 101400 гривень. На підтвердження отримання грошових коштів у доларах США, умови повернення відповідач написав власноручну письмову розписку. Відповідач зобов'язався повернути позивачу позичені кошти частинами у термін визначений у договорі згідно з графіком повернення і останнім днем такого повернення сторони визначили дату не пізніше 06 січня 2015 року. В подальшому, а саме 06 листопада 2014 року [PERSON] повернув [PERSON] 600 долари США, а 06 грудня 2014 року 458 долари США. У встановлений графіком строк, відповідач борг не повернув у повному обсязі, а тому як зазначає позивач він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав і просить суд стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, суму боргу у розмірі 234247.05 доларів США, з яких 6742 долари США - сума основного боргу, 227411.60 доларів США - пеня за прострочення повернення позики, 93.45 доларів США - три проценти річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також позивач просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача суми судового збору. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому наголосив, що суму коштів надавав у позику відповідачеві у доларах США, а тому і просить суд стягнути розмір заборгованості у доларах США. Також зазначив, що відповідач добровільно у письмовій розписці зазначив про те що суму позики отримав у валюті - доларах США. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього боргу у доларах США відмовити. В той же час просив суд зменшити розмір неустойки за несвоєчасне повернення боргу. Наполягав на тому що отримав у позивача грошові кошти у борг в валюті - гривнях, а тому вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з нього суми боргу у доларах США. Заслухавши сторони, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивачем було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 7800 доларів США на підставі договору позики укладеного 06 жовтня 2014 року, який було посвідчено Щербак ТВ. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2795. З матеріалів письмової розписки датованої 06 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у доларах США. Суд вважає переконливо доведеною обставину того, що грошові кошти надані [PERSON] були передані у доларах США. 06 листопада 2014 року [PERSON] повернув [PERSON] 600 долари США, а 06 грудня 2014 року 458 долари США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналізуючи матеріали розписки та пояснення сторін у їх сукупності, суд вважає переконливо доведеним, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються Главою 71 Параграф 1. «Позика» Цивільного кодексу України. Доказів непередачі [PERSON] [PERSON] всієї грошової суми у позику, а так само передачі грошових коштів у гривнях, про що зазначав відповідач в засіданні, суду надано не було. Суд вважає, що вимога позивач про стягненя з відповідача основної суми боргу у розмірі 6742 долари США підлягає задоволенню. Крім того, оскільки відповідачем не виконані умови договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині сплати трьох процентів річних за весь час прострочення, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України є обґрунтованими. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 93.45 доларів США. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми пені суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п. 8 Договору позики від 06 жовтня 2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики(частину позики) згідно графіку, вказаного в п. 2 цього Договору, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 20% від суми несплаченого платежу. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Позивачем суду надано розрахунок пені, сума якої становить згідно останнього розрахунку станом на 23.06.2015 року - 227411.60 доларів США. Відповідачем подано до суду заяву про зменшення розміру неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про стягнення розміру заборгованості, суд вважає необхідним зменшити розмір неустойки(пені), оскільки він явно перевищує розмір боргу, а також є на погляд суду, в частині нарахування розміру суми, здійсненим без дотримання принципу розумності та справедливості. На погляд суду справедливим та вірним буде визначити розмір пені у розмірі суми боргу, тобто в сумі 6742 долари США. Таким чином, з урахуванням вищенаведених мотивів, суд задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення пені та 3% від простроченої суми вважає, що до стягнення з відповідачів, окрім основної суми боргу у розмірі 6742 долари США, підлягає стягненню сума трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка становить 93.45 долари США та сума пені, яка як зазначено вище визначена судом у розмірі 6742 долари США. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, а зокрема суму судового збору у розмірі 3654 гривні.

Outcome: partial