Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] 01 січня 2017 року було укладено письмовий договір оренди нежитлового приміщення №406 А-2017, за умовами якого орендодавець передав в строкове платне користування обєкт оренди: нежитлове приміщення, площею 34,20 м.кв., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 25-Б (2-й поверх). Сума орендної плати за місяць склала 7524,00 грн. Відповідач орендував приміщення з 01 січня 2017 року після підписання акту приймання-передачі нежитлового приміщення №1, а 1 червня 2017 року було підписано Угоду про заміну сторони, відповідно до якої було замінено сторону орендодавця, таким чином позивач виконав умови договору. Відповідач зі своєї сторони порушив взяті на себе зобовязання в частині оплати за оренду приміщення та має заборгованість, а саме загальна сума оплати мала дорівнювати 30096, 00 грн. з ПДВ. Однак відповідач сплатив лише за три місяці із чотирьох і сума заборгованості на день подачі позову до суду становить 7524,00 грн. згідно умов Договору при порушенні Орендарем умов оплати він самостійно і одночасно з оплатою передбачених платежів сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого платежу. Крім того за приписами ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Позивач звертався до відповідача з претензією з відповідними розрахунками однак відповіді не отримав і відповідач борг не погасив, що призвело до звернення з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 9818,40 грн. та судові витрати понесені при подачі позову в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При розгляді справи судом встановлено, що 01.01.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Південтеплоенергомонтаж» та Фізичною особою [PERSON], було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 406 А-2017 (надалі Договір). [PERSON] п. 1.1 Договору Оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об»єкт оренди: нежитлове приміщення площею 34,20 м.кв., за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 25-Б (2-й поверх). Приміщення передане в оренду з метою використання під розміщення офісу (п.1.2 Договору). Відповідно до ч.1 ст. 729 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до п. 3.1 та 3.2 Договору за оренду вказаного Приміщення Орендар сплачує Орендодавцю плату з розрахунку 220,00 грн. з ПДВ за 1 кв.м. площі за місяць з урахуванням комунальних витрат та інших послуг передбачених п.13 цього Договору. Загальна сума орендної плати за місяць складає 7524,00 грн. Пунктом 3.3. Договору, передбачено, що сторони визначили, що платежі Орендар виконує самостійно своїм платіжним дорученням за кожен місяць наперед оплатою до 10 числа поточного місяця перерахуванням на розрахунковий рахунок Орендодавця. За умовами п. 5.1 Договору, при порушенні Орендарем умов оплати згідно Договору він самостійно і одночасно з оплатою передбачених платежів сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу. [PERSON] №1 від 01.01.2017 року приймання-передачі нежитлового приміщення за вказаним Договором відповідач вступив у строкове платне користування вказаного приміщення з 01 січня 2017 року (п.2.1. Договору). Термін дії Договору встановлено з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року (п.6.1 Договору). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). [PERSON] Угоди про заміну сторони в договорі оренди нежитлового приміщення №406 А-2017 від 01.01.2017 року було замінено сторону Орендодавця з ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» на ТОВ «Регіональні Ресурси» із збереженням усіх умов Договору оренди нежитлового приміщення №406 А-2017 від 01.01.2017 року. [PERSON] звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 23.05.2018 між ПАТ «Південтеплоенергомонтаж» і [PERSON] значиться заборгованість в сумі 7\~524,00 грн. на користь позивача. У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за Договором, позивачем направлена на його адресу претензія за вих. № 45-202 від 15.03.2018 року з вимогою погасити існуючу заборгованість в розмірі 7524,00 грн., та нараховану пеню в розмірі 958.74 грн., останнім вказана вимога була залишена без задоволення та борг не сплачено. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом України та висловлена у постановах від 12.04.2017 року, від 19.10.2016 року та ін. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за період з 01.01.2017 року по 11.04.2017 рік становить: сума заборгованості за оренду 7524,00 грн., пеня 958,74 грн., всього 8482,74 грн., розмір індексу інфляції та 3% річних за неналежне виконання зобов'язання за період з 11.04.2017 року по 25.06.2018 рік, складає: інфляційні нарахування в сумі 1062,94 грн., три проценти річних 272,72 грн. Відповідач проти позовних вимог не заперечував і з даним розрахунком погодився. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушенні взяті на себе зобов'язання згідно умов укладеного Договору шляхом їх не належного виконання, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved