Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 28.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № GP-5944207, відповідно до умов якого Банк видав останньому кредит в сумі 74033,89 грн. 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал». На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 складає 128 000грн, з яких: 28587,44 грн заборгованість за кредитом; 8997,8 грн заборгованість за процентами; 36449,48 грн заборгованість за комісією; 53965,28 грн штрафні санкції. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором № GP-5944207 від 28.01.2014, яка станом на 23.07.2019 складає 128 000грн, з яких: 28587,44 грн заборгованість за кредитом; 8997,8 грн заборгованість за процентами; 36449,48 грн заборгованість за комісією; 53965,28 грн штрафні санкції, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 27 серпня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.65). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про слухання справи, про причини неявки відомостей від нього не надходило, але до початку розгляду справи по суті подав відзив на позовну заяву, яким заперечує позовні вимоги позивача. Зазначає, що 28.01.2014 він дійсно уклав кредитний договір № GP-5944207 з АТ «Банк Ренесанс Капітал», а не з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», будь-які документи щодо перепідписання вищезазначеного кредитного договору на його адресу не надходили та він будь-яких інших договорів з даного приводу не підписував. Вважає, що позивач не є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Під час підписання кредитного договору з АТ «Банк Ренесанс Капітал» будь-яка інформація про стягнення з нього в межах кредиту будь-якої комісії, не зазначалося. Але позивач наполягає на стягненні з нього окрім заборгованості за кредитом ще й заборгованість за процентами, комісією та штрафні санкції. Окрім того, вказує, що позивач здійснив розрахунок заборгованості за кредитом без урахування здійснених платежів та не здійснив в повному обсязі розшифровку сум заборгованості з урахуванням відсотку річних процентів від взятого кредиту. Заявляє застосування загального та спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови в задоволенні позову. Будь-яких повідомлень від банку не отримував. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що заперечень від позивача проти заочного розгляду справи не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши та оцінивши\~ в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 28.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № GP-5944207, відповідно до умов якого Банк видав останньому кредит в сумі 29\~999, 11 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1004722274. Відповідно до п. 1\~ст. 104 ЦК України\~юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. У статуті ПАТ «ПУМБ», затвердженому позачерговими загальними зборами акціонерів (Протокол № 80 від 27.11.2018), зазначено, що позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», тому твердження відповідача щодо того, що позивач не є таким, хибне. Суд відноситься критично до посилання відповідача щодо того, що кредитний договір є неукладеним, оскільки, самим же відповідачем до суду подано відзив, в якому останній зазначив, що він отримав кредит 28.01.2014 у ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Крім того, у матеріалах справи міститься письмова вимога позивача до відповідача про погашення заборгованості, яку відповідач отримав, тому твердження щодо того, що останньому не було відомо про зміну кредитора у зобов`язанні не відповідає дійсності. Згідно зі\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. У відповідності зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування прострочене зобов`язання боржника за договором не припиняється. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 2 та 4\~ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Як вбачається з графіку платежів, доданого до пропозиції укласти договори (оферти), кредитне зобов`язання складається зі щомісячних платежів, тобто з окремих зобов`язань, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Тому, відповідно до зазначеної постанови Верховного Суду, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем слідує рахувати за період часу з 28 липня 2016 року по 02 липня 2019 року, оскільки за період з 28 травня 2014 року по 28 червня 2016 року сплили строки позовної давності. Тому, станом на 23 липня 2019 року заборгованість становить 15882 грн. 80 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту 14038 грн. 62 коп. та процентів за користування кредитом - 1844 грн. 18 коп. Так, відповідно до ч. 3\~ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16 зазначено, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про незаконність положення кредитного договору, яке встановлює обов`язок відповідача по сплаті комісії за надання кредиту у розмірі 2 %, а отже підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за комісійною винагородою у сумі 36449,48 грн. відсутні. З цього слідує, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є незаконною, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 53965,28 грн, то суд констатує, що вона є необґрунтованою. Позивачем не надано жодного розрахунку з нарахування указаної неустойки. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності. Оскільки з дати останнього нарахування щомісячного платежу до моменту подачі позовної заяви минуло більше, ніж один рік, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення штрафних санкцій, задоволенню не підлягає. Тобто, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 15882 грн. 80 коп. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 238,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial