Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування до державного бюджету витрат, пов'язаних з навчанням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, в якій зазначає, що з 2008 року по 30.10.2014 року [PERSON] проходила службу в органах внутрішніх справ. Згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 256 від 31.08.2011 року відповідач переведена із Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. 01.09.2011 року між курсантом [PERSON], ГУМВС України в Запорізькій області та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ був укладений договір № 1138 про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (далі - Договір). Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 56 ос від 24.05.2012 року відповідач успішно закінчила Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ та була направлена до органів внутрішніх справ. Згідно з наказом ГУМВС України в Запорізькій області № 169 о/с від 21.06.2012 року відповідач призначена на посаду слідчого відділення Енергодарського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області. Згідно з наказом ГУМВС України в Запорізькій області № 498 о/с від 30.10.2014 року відповідач звільнена з посади слідчого відділення Енергодарського відділу ГУМВС України в Запорізькій області відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням). Звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну є однією з підстав відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі МВС України. Розділи 3 та 4 Договору передбачають підстави, розмір та порядок відшкодування вартості навчання в разі дострокового розірвання Договору. Пунктом 2.3.6 вказаного Договору також передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі з затвердженим розрахунком. Таким чином, відповідач, звільнившись з органів внутрішніх справ за п.64 «ж»(за власним бажанням), порушила вимоги п. 2.3 зазначеного Договору, тому зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з її утриманням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 № 419/831/240/605/ 537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у Вищому навчальному закладі, а саме витрат на: · грошове забезпечення; · продовольче забезпечення; · речове забезпечення; · перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; · оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 2.1.1 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь державного бюджету витрати, пов'язані з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ в розмірі 6440 (шість тисяч чотириста сорок) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ Плахотня Н.Ю., яка діє на підставі довіреності № 9 від 06.11.2014 року (а.с.52), не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 58, 86). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позову (а.с.61-63, 89), із змісту яких вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення, при цьому зазначає, що після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], та на час її звільнення з органів внутрішніх справ, вона самостійно виховувала малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач вважає, що вона звільнилася з органів внутрішніх справ, не відпрацювавши встановлений трирічний термін, з поважних причин, що відповідає положенням п.п.3) п.9 Постанови Кабінету Міністрів № 992 від 22.08.1996 року, тому правові підстави для стягнення з неї витрат, пов'язаних з навчанням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, відсутні. Представник третьої особи - Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причину та обставини неявки до суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 256 від 31.08.2011 року «Про переведення курсантів Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ» курсанта Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ - рядового міліції [PERSON] було переведено з 01.09.2011 року до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на факультет з підготовки слідчих (а.с.7). 01.09.2011 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, Головним Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та [PERSON] було укладено Договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ № 1138 за державним замовленням на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» за спеціальністю «правознавство» (а.с.6-7). За умовами п.2.1.3 зазначеного договору, позивач зобов'язався забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими правовими актами МВС України. Відповідно до копії витягу з наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 56 ос від 24.05.2012 року «По особовому складу» випускниця факультету з підготовки слідчих Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ [PERSON] з 26.05.2012 року була відряджена для призначення на посаду згідно з фахом по факультету з підготовки слідчих до ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.8). Наказом начальника ГУМВС України в Запорізькій області № 169 о/с від 21.06.2012 року лейтенанта міліції [PERSON], який прибула з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, було призначено на посаду слідчим слідчого відділення Енергодарського міського відділу з 26.06.2012 року (а.с.10). Згідно вимог п.2.3.5 Договору, після закінчення навчання відповідач зобов'язаний приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років (а.с.6). Відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Запорізькій області № 498 о/с від 30.10.2014 року старший лейтенант міліції [PERSON] відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, на підставі рапорту відповідача від 01.08.2014 року та подання начальника Енергодарського міського відділу від 22.10.2014 року, була звільнена з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Отже, необхідно констатувати, що відповідач звільнилася з органів міністерства внутрішніх справ за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. За змістом п.2.3.6. Договору, у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку. Нормою статті ст. 18 Закону України «Про міліцію» встановлено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Положеннями пунктів 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, передбачено, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно п.п. 4.1, 4.3 Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; іншими витратами виконавця у зв'язку з утриманням особи в університеті. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується в порядку, визначеному законодавством. Відповідні норми з цього приводу містяться також і в «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313, який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, зокрема і у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. В пунктах 2 та 7 «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України» зазначено, що порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до п. 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 № 419/831/240/605/ 537/219/534, період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. Як вбачається із наданої позивачем довідки - розрахунку витрати, пов'язаних з утриманням відповідача [PERSON] у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за період часу з 01.09.2011 року по 25.05.2012 року складають 6440 грн. 50 коп. (а.с.17). Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилалася на обставину, згідно якої вона на час звільнення з органів внутрішніх справ була одинокою матір'ю та мала дитину віком до чотирнадцяти років, що на її думку є безумовно поважною причиною звільнення за власним бажанням з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі, у зв'язку з чим вона не повинна відшкодовувати позивачу витрати, пов'язані з навчанням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. При цьому, в якості правового обґрунтування своїх стверджень, відповідач посилалася на п.п.3) п. 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Проте, суд не може погодитися з вищенаведеним запереченням відповідача проти позову, оскільки ці заперечення не ґрунтуються на матеріалах справи та на нормах чинного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов/язання (неналежне виконання). Правовою нормою ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правова норма ст. 629 встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту. Умовами пункту 7.2 Договору встановлено, що дострокове припинення дії чи розірвання цього договору з боку будь-якої зі сторін оформлюється окремим договором. Пунктом 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 встановлено саме перелік поважних причин, з яких допускається розірвання випускником угоди, укладеної з навчальним закладом на навчання за державним замовленням. До того ж, даний нормативний акт Кабінету Міністрів України не передбачає односторонньої відмови будь-якої сторони від виконання умов договору, в тому числі з поважних причин, передбачаючи при цьому лише розірвання, зміну та доповнення угоди, яка оформлюється шляхом підписання додаткових угод, що також знайшло своє відображення в Додатку №1 «Типова угода про підготовку фахівців за вищою освітою» до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується належними доказами, відповідач звільнилася із служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням, без оформлення додаткової угоди (окремого договору) про розірвання договору, як це передбачено вимогами п.7.2 Договору та положеннями ст. 654 ЦК України. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання за договором від 01.09.2011 року про підготовку фахівця за державним замовленням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та звільнилася за власним бажанням з посади слідчого відділення Енергодарського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області, при цьому не відпрацювала після закінчення навчального закладу в органах міністерства внутрішніх справ встановлений договором трирічний термін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про стягнення з відповідача [PERSON] витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved