Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Сумської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить суд: - визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації [PERSON] міської ради №197 від 25 грудня 1996 року щодо приватизації квартири №6 по вулиці Франка в будинку №9 в місті Кролевець Сумської області. - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] від 25 грудня 1996 року, видане органом приватизації Житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець та зареєстроване в Конотопському БТІ. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1996 року, виданого органом приватизації Житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець, зареєстрованого в Конотопському БТІ, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначену квартиру його батько [PERSON] отримав у 1972 році для проживання сімї з чотирьох осіб (він, дружина [PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON]). З дня свого народження він (позивач) проживав в квартирі разом з батьками та сестрою, був зареєстрований там з моменту отримання паспорта 17.04.1992 року і знявся з реєстрації 03.06.1997 року. Згодом переїхала і сестра, в квартирі останнім часом проживали лише батьки. 06 березня 2014 року батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. В звязку з необхідністю вирішити питання про подальше спадкування, оглянувши документи на квартиру, виявив, що в 1996 році квартира була приватизована, але без його участі. Раніше він про цей факт не знав. Вважає те, що квартира була приватизована без його участі і те, що він не отримав у ній частки є незаконним, оскільки в період приватизації він був зареєстрований у квартирі. На той час він навчався у військовому училищі і тому тимчасово був відсутній за місцем реєстрації. Жодних заяв про відмову від приватизації квартири або ж про дозвіл на її приватизацію без його участі він в [PERSON] ЖЕК не надавав. Посилаючись на абз.2 ч.1 ст.3, ч.ч.1, 4 ст.5, ч.ч.1-4 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.п.17-19 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56, а також на п.2 ч.3 ст.71 Житлового кодексу УРСР позивач вважає, що [PERSON] ЖЕК, як орган приватизації [PERSON] міської ради, передавши квартиру [ADDRESS] у спільну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] 0.1. та [PERSON], порушила його право на житло, а тому розпорядження [PERSON] ЖЕК від 25.12.1996 року №197 про приватизацію квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на вказане житло від 25 грудня 1996 року, видане органом приватизації Житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець, зареєстроване в Конотопському БТІ, є незаконними та повинні бути скасовані. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Відповідач [PERSON] міська рада надала суду письмове пояснення щодо позову, в якому зазначено про те, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], ознайомившись із письмовими поясненнями відповідача [PERSON] міської ради, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення міської Ради депутатів трудящихся міста [PERSON] від 12 серпня 1976 року №15 [PERSON], сімя якого складалася з чотирьох чоловік ([PERSON] дружина, дочка [PERSON] і син [PERSON]), 17 серпня 1976 року було видано ордер на право зайняття двох кімнат загальною площею 30,2 кв.м в квартирі [ADDRESS] (а.с.10). Вказана квартира приватизована згідно з Законом України» Про приватизацію державного житлового фонду» шляхом її безоплатної передачі наймачу [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і згідно з розпорядженням від 25 грудня 1996 року №197 керівника органу приватизації видано свідоцтво про право власності на житло від 25 грудня 1996 року, у якому зазначено, що вказана квартира належить їм на праві приватної спільно власності в рівних частках (а.с.9, 54). Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Відповідно до п.п.17-19 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56. громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартири (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сімї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державною житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сімї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Довідка про склад сімї та займані приміщення (далі - довідка) береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сімї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Із записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в кв.№6, буд.№9 на вул.Франка в м.Кролевець вбачається, що позивач був прописаний за вказаною адресою з 17 квітня 1992 року до 3 червня 1997 року (а.с.15). Як зазначено у позовній заяві і не заперечується відповідачами, позивач на момент оформлення передачі в приватну власність квартири тимчасово був відсутній за місцем реєстрації, оскільки навчався у військовому училищі. Відповідно до п.2 ч.3 ст.71 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Таким чином за позивачем на час його навчання збереглося право на житло квартиру [ADDRESS], де він був зареєстрований. Оскільки під час приватизації спірної квартири у грудні 1996 року позивач був зареєстрований в ній, заяв про відмову від приватизації квартири або ж про дозвіл на її приватизацію без його участі він в [PERSON] ЖЕК не надавав, тому підстав для виключення позивача з числа осіб, які приймали участь у приватизації даної квартири, не існувало. Поряд з цим, позивачем, який був вже на той час повнолітнім, не підписана заява [PERSON], наймача спірної квартири, від 24 грудня 1996 року про оформлення передачі в приватну власність квартири, а також у довідці про склад сімї наймача, доданої до вказаної заяви, позивач не зазначений як такий, що мешкає у цій квартирі і має право на неї на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.51, 52). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що приватизація спірної квартири була здійснена з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56. [PERSON] помер 6 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Як вбачається з інформації [PERSON] районної державної нотаріальної контори після його смерті заведена спадкова справа за №60/2014 приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.38, 39, 40-41). Про порушення свого права на приватизацію частки квартири позивач дізнався після смерті [PERSON], що не заперечується відповідачами. В звязку із викладеним та враховуючи, що визнання відповідачами: [PERSON], [PERSON], [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, вимоги позивача про визнання незаконними та скасування: розпорядження органу приватизації [PERSON] міської ради №197 від 25 грудня 1996 року щодо приватизації квартири №6 по вулиці Франка в будинку №9 в місті Кролевець Сумської області та свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS] від 25 грудня 1996 року, виданого органом приватизації Житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець та зареєстрованого в Конотопському БТІ, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved