Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що проводилась перевірка щодо неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачами. Зазначають, що відповідно до Наказу служби у справах дітей № 80 від 29.10.2009 року на обліку Служби перебувають малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах. Батьки дітей перебувають у шлюбі та тривалий час разом не проживають. Мати малолітніх неналежним чином виконує батьківські обов'язки, веде асоціальний та аморальний спосіб життя, ніде не працює. Батько - [PERSON] з сім'єю не проживає, дітьми не цікавиться, місце його перебування не відоме. Працівниками служби систематично відвідувалась дана родина за місцем проживання. Батьків дітей неодноразово запрошували до Служби з метою проведення профілактичних бесід, ознайомлювали з чинним законодавством України щодо недопущення неналежного утримання, виховання та навчання дітей. Згідно інформації дитячої поліклініки № 4 Подільського району міста Києва батьки вихованням дітей не займаються, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Діти мешкали у незадовільних санітарно-гігієнічних умовах. Посилаються на те, що на момент обстеження Службою у справах дітей житлових умов відповідачки в квартирі перебували сторонні люди, мати дітей перебувала в стані алкогольного сп'яніння, останню було повідомлено, що до неї будуть застосовані адміністративні міри покарання. Кімната знаходилась в незадовільному стані, в кімнаті брудно, речі розкидані, повітря важке, затхле. Діти разом з матір'ю та її співмешканцем сплять на одному дивані, відповідачка ніде не працює. Відповідно до матеріалів дільничних інспекторів Подільського РУ ГУ МВС України остання характеризується з негативної сторони, систематично зловживає спиртними напоями, не займається вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей, систематично порушує громадський порядок. Обґрунтовують свої вимоги тим, що Службою було направлено подання до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з проханням притягнути відповідачку до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. За клопотанням Служби у справах дітей та відповідного розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 702 від 04.11.2013 року «Про відібрання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від матері без позбавлення батьківських прав», дітей 04.11.2013 року було відібрано від матері та влаштовано до дитячої клінічної лікарні № 9 Подільського району м. Києва. Після проходження повного медичного обстеження,з метою проходження соціально-психологічної реабілітації малолітні 28.11.2013 року були влаштовані до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», де вони перебувають на даний момент. Мотивують вимоги тим, що відносно відповідачки до суду 11.10.2013 року направлена позовна заява щодо відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав та 14.01.2014 року судом винесено (заочне) рішення про відібрання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від матері без позбавлення батьківських прав. Згідно листа № Ц-85 від 11.06.2014 року Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», з 13.01.2014 року малолітніх [PERSON] та [PERSON], батьки дітей, не відвідують, станом їх справ не цікавляться. Посилаються на те, що відповідачі не виконують особисті немайнові обов'язки по піклуванню про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, ними не створюються належні умови для розвитку їх природних здібностей, не готують їх до самостійного життя та взагалі не проявляють інтересу до дітей. Батьки самоусунулися від виховання своїх дітей і тому зв'язку з вищевказаними обставинами вимушені звертатись до суду з даною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідачів, з метою захисту прав малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримує вимоги, просить позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути на утримання малолітніх дітей аліменти, обґрунтувавши поясненнями, оскільки останні не займаються вихованням своїх малолітніх дітей, матеріально їх не утримують, не дбають про їх духовний та моральний розвиток, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків щодо діток. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час слухання справи повідомлялись належним чином по останньому відомому місцю проживання та через оголошення в пресі, газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не надано. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, суду надана заява відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, висновок прокурора, який вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Суду надані матеріали відносно відповідачів з яких вбачається, що останні не займаються вихованням та утриманням дітей, крім цього підтверджується неналежне виконання батьківських обов'язків і письмовими поясненнями третьої особи наданими суду. Судом встановлено, що згідно Наказу служби у справах дітей від 29.10.2009 року «Про постановку на облік малолітніх [PERSON] та [PERSON], які опинилися у складних життєвих обставинах», малолітні діти відповідачів поставлені на облік, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.9). З розпорядження № 702 від 04.11.2013 року Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.11), вбачається, що малолітні діти відповідачів згідно розпорядження відібрані від матері без позбавлення батьківських прав в зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дітей та були поміщені до дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м. Києва для проведення медичного обстеження стану здоров'я,що підтверджує пояснення представника позивача. З наданих суду актів про факт передачі дитини (а.с.14-15), вбачається, що малолітні діти відповідачів на підставі листа Служби у справах дітей Подільської РДА в м. Києві від 27.11.2013 року та висновку про доцільність влаштування від 27.11.2013 року з метою проходження соціально-психологічної реабілітації поміщені в Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей» де вони і перебувають на даний час. Згідно наданих пояснень відповідачки Службі у справах дітей (а.с.51-55), остання заперечувала факт неналежного виконання нею батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей, однак її пояснення спростовуються наданими суду листами про проведену роботу з сім'єю від 16.04.2014 року ( а.с.59) в яких зазначено, що відповідачка та її співмешканець перебували в нетверезому стані, в квартирі антисанітарія, брудно, відчувався затхлий запах алкогольних напоїв…..в процесі послідуючих відвідувань двері в квартиру не відчиняли, однак видно було, що в квартирі безлад, затхлість та сильний запах алкогольних напоїв. З пояснення відповідачки від 07.11.2013 року (а.с. 51, 60, 65-67) вбачається, що остання повідомлена про проведення з нею профілактичної роботи та відповідальність за невиконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей. Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2014 року (а.с.17-18) малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відібрано від [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано їх органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. З наданого суду акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей від 04.09.2013 року (а.с.73) вбачається, що квартира де проживає родина знаходиться в незадовільному стані, брудно, повітря затхле, діти разом з матір'ю та співмешканцем спали на одному дивані, а з акту від 11.09.2013 року( а.с.74), комісії двері не відчинили, зі слів чергової дізналися, що дитина голодна, гуляє на вулиці одна допізна. В квартиру ходять п'яні чоловіки. Відповідно до висновку служби у справах дітей Подільської райдержадміністрації в місті Києві від 19.08.2014 року за № 106-4885 (а.с 75-76) вбачається, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки, знаходячись в шлюбі тривалий час не проживають разом, мати дітей веде асоціальний та аморальний спосіб життя, ніде не працює, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2014 року діти були відібрані від матері та влаштовані до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», де перебувають з 28.11.2013 року по теперішній час. Згідно ж інформації закладу батьки дітьми не цікавляться, не відвідують їх, матеріально дітей не утримують, не цікавляться їх життям та станом здоров'я, самоусунулись від виховання дітей, тому вважають доцільним позбавити їх батьківських прав. Згідно листа № Ц-85 від 11.06.2014 року Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей»,( а.с.20) вбачається, що з 13.01.2014 року малолітніх [PERSON] та [PERSON], батьки дітей, не відвідують, станом їх справ не цікавляться. Згідно листа Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.12.2013 року за №55/22154( а.с.58) зазначається, що в ході перевірки подання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП [PERSON] працівниками ВКМСД Подільського РУГУ проведено перевірку та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї та поставлено на алфавітно-довідковий облік, як особу яка вчинила насильство в сім'ї. Встановлені судом обставини підтверджують факт невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків до дітей. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного кодексу України - батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року - статтею 3 зазначено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 - Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини - суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11 - Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. … Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків утримання дитини. Крім того суд вважає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. В зв'язку з вищевикладеними обставинами, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з відповідачів користь державного закладу або фізичної особи, кому будуть передані діти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2014 року і до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами в порушення вимог вищезазначених норм Закону не надано суду будь-яких доказів в спростування позовних вимог та підстав для відмови в позові позивачу. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Підлягає стягненню з відповідачів на користь держави солідарно судовий збір в розмірі 487, 20 грн., відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.164-166, 179, 180-183 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved