Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача: суму страхових виплат згідно міжнародного страхового договору подорожуючих № 107825 від «13» березня 2015 року в сумі 68 315,34 грн (2 377,84 Євро згідно курсу НБУ); суму неустойки згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 992 ЦК України в розмірі 3% - 2 049,46 грн; моральну шкоду в розмірі 9 646,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13 березня 2015 року між ним та відповідачем було укладено міжнародний страховий договір подорожуючих (Договір), період дії Договору з 15 червня 2015 року по 15 червня 2016 року. Предметом Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані із медичними та іншими витратами Страхувальника (Застрахованої особи). Під час дії Договору 19 липня 2015 року відбувся страховий випадок, а саме позивач занедужав і йому була надана невідкладна медична допомога, вартість якої становила 2 377,84 Євро. Після настання страхового випадку, на виконання пункту 9.1. Договору було повідомлено страхувальника, надано виписки з лікарні та вартість лікування і рахунки. Проте відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, внаслідок чого останній зазнав також душевних страждань. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи судом повідомлявся належним чином, його представник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено міжнародний страховий договір подорожуючих № 107825 (Договір), період дії Договору з 15 червня 2015 року по 15 червня 2016 року (а.с.10-11). Предметом Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані із медичними витратами Страхувальника (Застрахованої особи) в зв'язку з поїздкою за кордон. Під час дії Договору 19 липня 2015 року відбувся страховий випадок, а саме позивач занедужав і йому була надана невідкладна медична допомога, вартість якої становила 2 377,84 Євро (а.с.12-14, 27-33). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п 9.1 Договору, при настанні надзвичайних подій Застрахована особа (Страхувальник) або їх представник зобов'язані протягом 24 годин зв'язатись з Сервісною компанією за вказаними у Договорі телефонами та повідомити про страховий випадок. У випадку, коли Застрахована особа з об'єктивних причин не зв'язалась із Сервісною компанією для отримання необхідної допомоги та вимушена самостійно сплатити вартість наданої їй невідкладної допомоги, вона повинна узгодити це зі Страховиком ( п.9.3 Договору). Згідно листа відповідача від 29.02.2016 останній відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки: позивач запізнився повідомити про страховий випадок на 7 годин 07 хвилин; відсутність аналізу сечі, та те що позивач не повідомляв про операції на січовому міхурі та простати. Судом встановлено, що під час настання страхового випадку позивач не мав фізичної можливості повідомити відповідача протягом 24 годин, однак на наступний день після настання страхового випадку 20.07.2015, на виконання пункту 9.1. Договору було повідомлено страхувальника телефонним дзвінком та електронним листом, що підтверджується відповідними витягами (а.с.17-18). Згодом відповідачу було надано виписки з лікарні та вартість лікування і рахунки (а.с.27-33). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем суду не надано доказів того, що для виплати страхового відшкодування щодо страхового випадку від 19.07.2015 необхідні аналіз сечі позивача та повідомлення про операції на січовому міхурі та простати. Суд не вбачає з умов Договору страхування, що вищевказані обставини є необхідними для виплати страхового відшкодування. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачі» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Висновком соціально-психологічного дослідження №27-02-16 від 27 лютого 2016 року зазначено, що через неправомірність вищевказаних дій відповідача щодо невиплати страхового відшкодування, позивачу завдана моральна шкода з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності її соціального оточення, зв'язків і цінностей, яка становить в грошовому еквіваленті 9 646,00 грн. Оцінивши надані суду докази, кожен окремо та в їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини та норми законодавства, суд доходить висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, чим порушив умови Міжнародного страхового договору подорожуючих та завдав позивачу моральних страждань, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути: суму страхових виплат згідно міжнародного страхового договору подорожуючих № 107825 від «13» березня 2015 року в сумі 68 315,34 грн (2 377,84 Євро згідно курсу НБУ); суму неустойки згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 992 ЦК України в розмірі 3% - 2 049,46 грн; моральну шкоду в розмірі 9 646,00 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 23, 979, 992 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про страхування», ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачі»,

Outcome: approved