Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. 15 лютого 2021 року він дав в борг [PERSON] (далі - Відповідач) на підставі договору позики, оформленим у вигляді розписки, грошові кош\-ти в сумі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 03 березня 2021 року Відповідач надав йому заяву, посвідчену приватним нота\-ріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. 03.03.2021 р. за р. №383, у якій Відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів на підставі договору позики, оформленим у вигляді розписки, в сумі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн. Також у випадку не повернення позики у повному обсязі, а саме 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн., до 10 березня 2021 року, Відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити штраф за порушення строку повернення суми позики у розмірі 100% від суми позики, а саме 150000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 10 березня 2021 року. Однак до те\-перішнього часу відповідач не повернув борг. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики у розмірі 300 000,00 грн., з яких 15000,00 грн., - сума боргу за даним договором, а 150000,00 грн. - штраф за невиконання зобов`язання. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2021 р. відкрито провадження по даній справи та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження. В підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач та його представник у підготовчому засіданні позовні вимоги визнали, про також зазначено у письмовій заяві відповідача про визнання позову, яку він надав суду. Суд, вислухав пояснення сторін, представника відповідача, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги на підготовчому провадженні. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.02.2021 року позивач передав грошову позику відповідачу у сумі 150 000 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка. 03 березня 2021 року Відповідач написав заяву, яка посвідчена приватним нота\-ріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. цього ж дня за №383, у якій Відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів на підставі договору позики, оформленим у вигляді розписки, в сумі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн. Також у випадку не повернення позики у повному обсязі, а саме 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн., до 10 березня 2021 року, Відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити штраф за порушення строку повернення суми позики у розмірі 100% від суми позики, а саме 150000,00 грн. Судом в судовому засіданні оглянуті оригінали розписки, а також вищевказаної заяви від 03.03.2021 р. У встановлений договором строк відповідач не повернув позивачу позичені кошти. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно частини першої ст.1049 ЦК України у разі укладення договору позики на позичальника покладається обов`язок повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, як зазначено у ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач не повернув позивачу позичені ним грошові кошти у визначений сторонами строк, тобто не виконав належним чином грошове зобов`язання, в зв`язку з чим відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу та штраф на невиконання ним грошового зобов`язання своєчасно, обумовлений ним у вищевказаній заяві. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи, з нього на користь позивача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 1500,00 грн., а інші 1500,00 грн. повинні бути повернені позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved