Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3707 грн.65 коп., що включає суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 3 629 грн.65 коп., з 3 % річних з простроченої суми 78 грн. 00 коп., стягнути з відповідача судові втрати у розмірі 243,60 грн. Позивач зазначає, що мотивуючи свої вимоги тим, що наприкінці серпня 2013 між ним та відповідачем досягнуто усної угоди з питання встановлення металевих воріт позивачу, відповідно до якої відповідач мав встановити позивачу металеві ворота у строк до трьох тижнів за ціною 4500 грн., в якості передоплати позивачем надано відповідачу грошові кошти у сумі 2250 грн., після передачі цих коштів близько п'яти днів потому відповідач повідомив позивача про потребу в грошових коштів ще в сумі 1000, які позивачем були надані. Позивач вказує, що станом до 02 грудня 2013 року відповідачем не було встановлено металевих воріт та не повернуто суму взятих коштів. Також позивач вказує, що він 02 грудня 2013 року звернувся до Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області з метою повернення грошових коштів наданих відповідачу. В поясненнях до Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області відповідач зазначав, що він отримував грошові кошти за металеві ворота від позивачу у розмірі 3250 грн. та він зобов'язується їх повернути, але станом на 01.07.2014 року він їх позивачу не повернув, тому позивач змушений звертатися до суду для захисту своїх прав. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, тому суд вважає за можливим вирішити справу заочно на підставі наявних неї доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Свідок [PERSON] дав показання, що позивач звернувся до нього з пропозицією встановлення позивачу металевих воріт, але він відмовився та порекомендував йому відповідача для виконання цих робіт. Свідок [PERSON] зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір підряду і в присутності [PERSON] позивачем було передано відповідачу гроші в якості передоплати в розмірі 2250 грн., які відповідач в присутності свідка прийняв та перерахував. Свідок [PERSON] дала показання, що свідком [PERSON] порекомендовано позивачу відповідача для встановлення металевих воріт, після чого між позивачем та відповідачем було укладено усний договір підряду та свідок зазначила, що після укладення договору підряду саме нею особисто за рахунок коштів чоловіка було передано відповідачу до вже переданих 2250 грн. додатково грошові кошти в якості передоплати в розмірі 1000 грн. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження слідчого Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області від 19.12.2013 року, відповідач надав пояснення слідчому про те, що він дійсно домовився з позивачем про виготовлення йому металевих воріт та що, він дійсно отримав від позивача грошові кошті у сумі 3250 грн., а металеві ворота останньому він не виготовив проте повідомив про свій намір повернути взяті ним грошові кошти. На підставі вищевказаних доказів, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір підряду наприкінці серпня на початку вересня 2013 року. Відповідно до ч.2 ст.849 ЦПК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Натомість відповідачем умов договору підряду не виконано, і позивач відмовився від договору та зажадав повернення суми передоплати. Судом встановлено, що відповідачем станом на день розгляду справи сума передоплати не була повернута. Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.849 ЦПК України позовна вимога про стягнення коштів з відповідача у сумі 3250,00 грн. за договором підряду підлягає задоволенню. Вимога щодо стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції 3629 грн.65 коп., з 3 % річних з простроченої суми 78 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено дату укладення усного договору підряду, тому суд не може встановити точну дату вищевказаного договору, і відповідно збитки від інфляції та 3 % річних з простроченої суми. В зв'язку з частковим задоволенням позову, вимоги про сплачений судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 213,56 грн. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного та

Outcome: partial