Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими, передбаченими договором та законом платежами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 17.11.2016 року між сторонами була укладена угода про надання особистого кредиту № 500572389 з відповідними додатками. Згідно з умовами угоди позивач надав відповідачу кредит у сумі 22880,00 грн. у строк з 17.11.2016 року по 18.11.2018 року. Позичальник (відповідач) зобов'язалась повертати зазначену суму в порядку та на умовах, визначених угодою, виплачувати відсотки за користування кредитом, неустойку та інші платежі відповідно до графіку погашення кредиту. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст. 1055 ЦК України. Всупереч умов укладеного між сторонами договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку відповідача підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 26748,57 грн., що станом на 12.05.2017 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 22589,61 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 927,29 грн., штрафу в розмірі 1000,00 грн. та комісії 2231,67 грн. 18.05.2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про досудове врегулювання спору (№ 36127-102-б/б від 17.05.2017 року) із проханням погасити зазначену суму боргу. Факт направлення вимоги підтверджується реєстром, квитанцією та іншими документами. Однак, відповідач не відреагувала на таке звернення банку та не погасила заборгованість. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договорні зобов'язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов'язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачені договором кошти. Враховуючи викладене, суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач заперечень на позов не подавав, доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 88 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved