Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач відмовляється від погашення заборгованості стягнутої за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року про стягнення з [PERSON] у розмірі 250000 грн., проценти за користування коштами у розмірі 65156,05 грн., 3% річних 8568 грн., Станом на серпень 2017 року відповідачем борг не повернуто тому звернувся до суду про стягнення 3% річних, індексу інфляції та процентів за користування коштами за період прос рочки розрахунку. У судове засідання представник позивача зявився, підтримав уточнення позовних вимог, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання з'явився, заперечив проти позову, пояснив суду, що борг погашено. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 квітня 2008 року, що набрало законної сили 05 вересня 2016 року про стягнення з [PERSON] у розмірі 250000 грн., проценти за користування коштами у розмірі 65156,05 грн., 3% річних 8568 грн. Даними листа №50174 від 21.11.2017 року відділу ДВС м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області підтведжується, що на примусовому виконанні відділу знаходиться виконавчий лист №686/14569/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 323724,54 грн. Станом на 21.11.2017 року на користь стягувача стягнуто лише 14636,36 грн. Залишок заборговності становить 309088,18 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до змісту ч.1ст. 1050 ЦК Українипередбачено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України з 31 серпня 2016 року по 10.04.2017 року так, як згідно рішення суду від 05.09.2016 року задоволено позов про стягнення 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.\~\~\~ З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення 3% річних, індексу інфляції та процентів за користування грошовими коштами. Суд вважає, що представлений розрахунок позивачем 3% річних, індексу інфляції за період з 01.01.2016 року по 01.03.2017 року, процентів за кристування коштами за період з 31.08.2016 року по 10.04.2017 року є правильним тому позивач має право на стягнення 3% річних 8890,35 грн., інфляційних витрат у розмірі 59153,72 грн., проценти за користування коштами 39981,64 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1081 грн.

Outcome: approved