Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на спадкове майно квартиру [ADDRESS], після смерті 18 лютого 2005 року [PERSON]. В звязку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити правоустановчі документи на ? частину квартири після смерті [PERSON] порушує питання про визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування за законом. Крім того, у звязку з тим, що свідоцтво про народження [PERSON] і [PERSON] не збереглося, що перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину, просить встановити факт родинних відносин та визнати, що [PERSON] ([INFO]), яка померла 01 березня 2003 року є матірю [PERSON] ([INFO]), яка померла 18 лютого 2005 року та є його рідною бабусею. Позивач та його представник в суді просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в суді проти задоволення позову не заперечила і з ним погодилася. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (мати позивача) були співвласниками (по ? частині кожному) квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 квітня 1997 року. 01 березня 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК №441505 від 03 березня 2003 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. Спадкоємцем на той час стала мати позивача [PERSON], яка протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступила в управління і володіння згаданою квартирою. Зазначене підтверджується довідкою Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області №631 від 03 серпня 2015 року, згідно якої [PERSON] дійсно зареєстрована, проживала та доглядала до дня смерті за своєю матірю [PERSON], вела з нею спільне господарство та даними будинкової книги. Таким чином спадкодавець [PERSON] набула право власності на спадкове майно шляхом отримання його в спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння згаданою квартирою, згідно ст. 549 ЦК України 1963 року. 18 лютого 2005 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ОК №005372. Однак померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи на успадковане після смерті матері майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала. Зазначене також підтверджується листом Вишгородської районної нотаріальної контори Київської області №1659/01-16 згідно якого спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та матеріалами спадкової справи №322 від 18 лютого 2005 року після майна померлої [PERSON]. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи. Згідно листа Вишгородської районної державної нотаріальної контори №1276/01-14 №1277/01-14 від 14 травня 2009 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Оскільки померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи на успадковане після смерті матері майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачу здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивач набув право власності на вказане спадкове майно, яке належало його матері, яка померла і не встигла його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Крім того, як встановлено по справі [PERSON] є матірю [PERSON] та рідною бабусею позивача. Вказані обставини підтверджуються довідками Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області №631 від 03 серпня 2015 року та №434 від 03 лютого 2003 року та випискою із засідання профкому Димерського держлісгоспу від 03 грудня 1992 року про надання житла [PERSON] Про ці ж обставини в суді ствердили й свідки [PERSON] та [PERSON], які в суді показали, що [PERSON] постійно проживала разом зі своєю матірю [PERSON] в квартирі [ADDRESS], яка є рідною бабусею для позивача. Як пояснив в суді позивач, будь-які документи про ступінь споріднення з [PERSON], не збереглися й можливості їх отримання він не має, що обумовлює встановлення цього факту в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає доведеним факт родинних відносин, про який ствердив позивач. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved