Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 01 серпня 2015 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини та втрату почуття любові і поваги один до одного. З січня 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб став носити формальний характер, тому просив його розірвати. У судове засідання позивач не зявився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, від позову не відмовився. Відповідач заявлені позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила та навела мотиви, за яких вважає позов обгрунтованим. Пояснила, що шлюбні відносини розладились з вини позивача та за його ініціативою. Позивач не мав бажання піклуватись про сімю, мав відносини з іншою жінкою, про що повідомив їй. Її намагання зберегти шлюб виявились безрезультатними, вона усвідомила, що збереження шлюбу є неможливим. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 серпня 2015 року, є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 182884, виданим виконавчим комітетом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області 01 серпня 2015 року, свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 314835, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київської області 13 січня 2016 року. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. Сторони навели різні мотиви припинення шлюбних відносин, проте обоє зазначили, що шлюбні відносини між ними розладились через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові, з січня 2017 року шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. З наведених позивачем у позовній заяві та відповідачем у судовому засіданні обґрунтувань встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Сімя фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сімя розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. Заходи щодо примирення подружжя суд вважає непотрібними. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, відповідач з вказаним рішенням погодилась. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, та відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем було сплачено 640 гривень судового збору. Враховуючи позицію позивача, вказані витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved