Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ПрАТ «Київобленерго» є повним правонаступником ПАТ «Київобленерго» та постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області. Особовий рахунок на використання електроенергії в будинку [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] , однак власником будинку до березня 2019 був відповідач у справі [PERSON] , який всупереч п. 3 ПКЕЕН та п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який фактично користувався електроенергією та станом на 31.12.2018 року заборгованість за використану відповідачем електроенергію складає 4 171,49 грн., яка виникла за період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів встановлених Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015 року. В добровільному порядку відповідач кошти не сплачує, тому позивач просить суд стягнути з нього на користь ПрАТ «Київобленерго» 4 171,49 грн. заборгованості за використану електричну енергію та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою суду від 24.07.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що ПрАТ«Київобленерго» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , був власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 29.08.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського району Римаренко, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8). Особовий рахунок на використання електроенергії у вказаному будинку відкрито на ім`я [PERSON] , але до січня 2019 року відповідач, фактично, користування електроенергією, був власником будинку [ADDRESS] , куди позивач надавав послуги з електропостачання. Судом встановлено, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. Згідно витягу з особової картки споживача та рахунку за електроенергію ( а.с. 5,6), станом на 31.12.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів встановлених Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015 року, за спожиту відповідачем електричну енергію нараховано 4 171,49 грн. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п.4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно абз. 2 п.4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Виходячи з положень п.4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п.4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактичну спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Як передбачено в п. 5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі Договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно ч.1 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи, що за вказаною адресою між сторонами не було укладено договору про постачання електроенергії, відповідач був власником будинку, куди були надані йому послуги з електропостачання, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення заборгованості за використану електричну енергію, оскільки відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати ці послуги, згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Відповідач у встановлений судом строк, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд

Outcome: approved