Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики від 03.03.2015, а також договори про внесення змін та доповнень до даного договору позики від 03.03.2015 та 07.10.2015. На виконання зазначеного договору позивач передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 1081410,00 грн., що складало 37290,00 долар США, зі строком повернення не пізніше, ніж 03 грудня 2015 року. У якості забезпечення виконання зобов`язань по договору позики сторони уклали договір іпотеки квартири [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] .. Представник позивача зазначив, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак [PERSON] грошові кошти не повернула та внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 821860,00 грн. (за курсом продажу складає 28340,00 доларів США). 01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, яка була нотаріально посвідчена та вручена [PERSON] 07 листопада 2016 року. Однак по теперішній час відповіді на дану вимогу позивачем не отримано і заборгованість не погашено. Враховуючи суму основної заборгованості, розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат представник позивача вказує, що загальна сума заборгованості [PERSON] складає 1643528,12 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, представник позивача просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі Закону України «Про виконавче провадження» за ціною, що буде визначена при примусовому виконанні рішення суду, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснив суду, що укладений договір позики є безпроцентним, вимоги про стягненні пені подані поза межами річного строку, установленого для стягнення неустойки, а тому є такими, що задоволенню не підлягають. Також представник відповідача зазначив, що розмір неустойки значно перевищує розмір основної заборгованості і є непропорційним сумі боргу. Представник відповідача вважає необгрунтованими вимоги позивача щодо нарахування інфляційних витрат, так як індексації підлягає лише грошова одиниця гривня, а не долар США. Представник відповідача не погодився з розрахунком курсу валют у розмірі 29 гривень за один долар США, оскільки на день укладення договору позики курс долару США складав 24,82 гривні. Також представник відповідача просив у позовних вимогах відмовити з причину пропуску строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 03.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого позичальник під час підписання договору отримав від позикодавця грошову суму у розмірі 940470,00 грн, що за курсом продажу доларів США АТ «Райффайзен банк Аваль» станом на 03.03.2015 складає 32430,00 доларів США. Пунктом 3 даного договору сторони погодили, що позика є безпроцентною. Відповідно до п. 4 даного Договору за прострочення виконання зобов`язань за цим договором більше, ніж на 3 дні позичальник виплачує пеню в розмірі, що еквівалентний 2% від суми простроченого зобов`язання на день нарахування пені за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Згідно із п. 5, 6 вищевказаного договору позики слідує, що позикодавець має право у разі невиконання умов цього Договору або порушення позичальником строків виплати, передбачених п. 2 та п. 3 (б) звернути стягнення на будь-яке майно позичальника на яке, згідно з законодавством України, може бути звернено стягнення, у випадку недостатньої вартості заставного майна. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальником за цим Договором сторони зобов`язуються, що у порядку та строки, визначені цим договором буде укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передасть в іпотеку позикодавцю належну йому квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-15). Відповідно до договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору позики від 07 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] погодили, що позичальник отримує від позикодавця, а позикодавець передає позичальнику грошові кошти у розмірі 1081410,00 грн., що за курсом продажу США АТ «Райффайзен Банк Аваль» (1 долар=29,0 грн.) станом на 03 березня 2015 року складає 37290,00 долар США. Частину позики в розмірі 940470,00 гривень (складає 32430 доларів США) позикодавець передав позичальнику під час підписання договору 03.03.2015. Частину позики в розмірі 140940,00 грн. (складає 4860 доларів США) позикодавець передав позичальнику під час підписання цього договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору позики від 03.03.2015. Згідно із п. 2 договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору позики від 07.10.2015 сторони домовились і позичальник дає згоду, що у випадку ревальвації національної валюти, сума в гривнях, яка підлягає поверненню, буде еквівалентна сумі 37290,00 доларів США за курсом не нижче курсу їх продажу АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 03 березня 2015 року, вказаного в п.1 цього договору позики, а саме: 1 долар = 29,0 грн. Відповідно до п. 3 договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору позики від 07.10.2015 остаточний розрахунок за цим Договором позики має бути здійснено не пізніше 03 грудня 2015 року (а.с. 18-19). Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки № 671 від 03.03.2015 у якості забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики від 03.03.2015, іпотекодавець ( [PERSON] ) передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Згідно із п. 2.1. договору іпотеки сторони оцінюють предмет іпотеки в сумі 1498406,00 грн. Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із п. 5.4. договору іпотеки у разі порушення умов основного договору та/або умов договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушених зобов`язань у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору та чинного законодавства України (а.с. 20-23). Відповідно до свідоцтва № 245 від 17.01.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. передав заяву [PERSON] до [PERSON] з вимогою про сплату нею боргу за договором позики від 03 березня 2015 року та додатковими договорами до нього. Заява була передана поштою та одержана адресатом 07 листопада 2016 року (а.с. 24). Згідно із розписками від 03.04.2015, 03.06.2015, 05.05.2015, 06.07.2015, 05.08.2015, 03.09.2015, 07.10.2015, 03.11.2015, 04.04.2016, 15.08.2016 [PERSON] прийняв грошові кошти у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 03.03.3015 на загальну суму 8950 доларів США (а.с. 115-123). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 610-614 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, вислухавши доводи сторін та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що позивач свої зобов`язання за договором позики виконав належним чином, а відповідач надані йому у борг грошові кошти у встановлений у договорі позики строк у повному обсязі не повернула, внаслідок чого утворилась у розмірі 821860,00 грн. Розрахунок: 1081410,00 грн. - 259550,00 грн. = 821860,00 грн., де 1081410,00 грн. - це сума загальної заборгованості за договором позики, а 259550,00 грн. - це сума боргу, яка сплачена відповідачем (8950 доларів США * 29,00 грн.). Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Враховуючи прострочення виконання грошового зобов`язання [PERSON] за договором позики, суд дійшов висновку, що позивачем обгрунтовано заявлено вимоги про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 625 ЦК України за несвоєчасне повернення коштів суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції за період з 03.12.2015 р. по 04.04.2018 р. у розмірі 191556,30 грн. та три відсотки річних у розмірі 54730,05 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 549 та ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач просив суд стягнути на його користь пеню за прострочення виконання зобов`язання і здійснив розрахунок пені на підставі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення, оскільки встановлений договором розмір пені значно перевищує суму основного зобов`язання. Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені за трьохрічний період. Водночас суд,

Outcome: partial