Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с.1-3), посилаючись на такі обставини. Він з 05.08.1995 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 року шлюб між ними розірвано. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] він став інвалідом третьої групи. Причина інвалідності - травма пов`язана із захистом батьківщини. 20.07.2014 року у зв`язку з прийняттям участі в антитерористичній операції, він отримав контузію головного мозку. У зв`язку з цим, стан його здоров`я значного погіршився. В нього постійні головні болі, головокружіння, шум в голові, нестабільна хода, зникає пам`ять, загальна слабкість. Внаслідок захворювання він потребує постійного стороннього догляду та допомоги, не може більше фізично працювати, а відповідач відмовилася допомагати йому матеріально. В результаті захворювання він постійно вживає дорогі медичні препарати, вимушений сплачувати комунальні платежі, витрати на лікування та на речі першої необхідності, а тому пенсії, яку він отримує у розмірі 5990,00 грн. не вистачає на його утримання. Інших доходів він не отримує. Зазначених коштів йому не вистачає на життя, оскільки їх більша частина витрачається на лікування. Він потребує постійного догляду, лікування, реабілітації, тому позбавлений можливості влаштуватися на роботу. Сукупного розміру його доходу не вистачає на лікування та оздоровлення, забезпечення належних умов проживання. Зазначає, що з доходів відповідача будь-які відрахування не проводяться, вона працездатна, її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що вона має можливість сплачувати аліменти на його утримання. На підставі ст.ст.76-78 СК України, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 року (а.с.20,21) позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі. Ухвалою судді від 20.01.2020 року (а.с.22) витребувано у Нікопольській ДПІ Нікопольського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області відомості про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 20.01.2020року направлено позивачу за вказаною в позові адресою та отримано ним (а.с.29). Копію ухвали судді від 20.01.2020року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за її останнім відомим місцем реєстрації (а.с.19,23). До суду повернувся конверт, як не вручений (а.с.30). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виник спір, що виник з сімейних правовідносин, щодо утримання після розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 року, ухваленим у справі № 182/9251/18, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконкомом Чкалівської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області 05.08.1995 року, за актовим записом № 121 (а.с.8). Дані обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024260284 від 17.10.2019 року, згідно якого рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 року набуло чинності 18.04.2019 року (а.с.9). Сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Суд не бере до уваги Акт квартального комітету №16 від 14.11.2019 року (а.с.11), як такий, що не стосується предмету доказування. У період перебування у шлюбі з [PERSON] позивачу встановлено третю групу інвалідності. Згідно наданої позивачем копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ № 001690 від 11.12.2018 року (а.с.6), позивачу встановлено третю групу інвалідності з 10.12.2018 року, причина інвалідності травма пов`язана із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена на строк до 01.01.2020 року. Дата чергового переогляду 10.12.2019 року. Висновок про умови та характер праці: протипоказані нічні зміни, психоемоційні навантаження, відрядження. З позовної заяви вбачається, що позивач внаслідок захворювання потребує постійного стороннього догляду, коштовного лікування, реабілітації. Також вимушений нести витрати по сплаті комунальних платежів, а коштів які він отримує не вистачає на його лікування, оздоровлення та забезпечення належних умов проживання. На підтвердження зазначеного позивачем були надані ксерокопії виписки із медичної карти стаціонарного хворого, а також ксерокопії квитанції на підтвердження витрат на придбання медичних препаратів (а.с.12-16). Частинами першою та другою статті 76 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. За положеннями частини 2 статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами 3,4 статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що право на утримання після розірвання шлюбу має один із колишнього подружжя за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: непрацездатність одного з колишнього подружжя; потреба у матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) після розірвання шлюбу має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Доводи позивача [PERSON] про те, що єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності у розмір 5990,12 грн., а внаслідок захворювання він не може фізично працювати, суд не може прийняти до уваги з огляду на наступні обставини. Як вбачається з пункту 12 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ № 001690, щодо висновків про умови та характер праці, [PERSON] протипоказані нічні зміни, психоемоційні навантаження, відрядження. Тобто позивач за станом свого здоров`я не позбавлений можливості працювати, а лише має певні обмеження в умовах та характері праці (а.с.6 на звороті). До того ж, позивачу була встановлена інвалідність до 01.01.2020 року із визначенням дати чергового огляду 10.12.2019 року. Однак позивачем в подальшому не було надано суду доказів про результати чергового огляду, а також щодо встановлення відповідної групи інвалідності та строку на який її встановлено. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 5990,12 грн., щомісячно. Зазначене підтверджується Довідкою про доходи № 2015903173004015 (а.с.10). Крім того, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, які надійшли на виконання ухвали судді від 20.01.2020 року, [PERSON] в період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року отримував доходи на загальну суму 61028,34 грн., з яких: 1 квартал - 25857,16 грн.; 2 квартал - 22630,80 грн.; 3 квартал - 12540,38 грн. (код та назва ознаки доходи позначений як 128- соціальні виплати) (а.с.28). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; Отже позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб які втратили працездатність, додатково отримує соціальні виплати, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України та ч. 2 ст. 76 СК України. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову [PERSON] . Враховуючи те, що згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed