Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2003р. № 1182 гр. [PERSON] набула права власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0800 га по [ADDRESS] та отримала свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане майно. Відповідно до державного акту цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Київської районної у м.Донецьку ради від 13.08.2003 №654 гр. [PERSON] дозволено знесення жилого дому та гаражу, а також будівництво нового жилого дому по [ADDRESS], у відповідності до проекту, узгодженого Головним управлінням містобудування і архітектури Донецької міської гази. Однак, в порушення рішення Київської районної у м.Донецьку ради, замість жилого дому та господарських будівель відповідачкою побудований торговий комплекс. Даний торгівельний комплекс побудований без належного дозволу та затвердженого проекту і є самочинним будівництвом. Незважаючи на це, рішенням Київського районного суду м.Донецька від 04.01.2007 по справі №2-624/07 за гр. [PERSON] було визнано право власності на торговий комплекс загальною площею 947,7 кв.м., розташованого по [ADDRESS]. На підставі цього рішення гр. [PERSON] зареєструвала право власності на торгівельний комплекс, загальною площею 947,3 кв.м., що підтверджується витягом з реєстру про право власності на нерухоме майно №34728406 від 15.07.2012. У 2007 році гр. [PERSON] звернулась до Київського районного суду « Донецька з позовом до виконкому Донецької міської ради про визнання протиправними дій виконкому та зобов'язання дати згоду на зміну цільового визначення земельної ділянки і дозвіл на підготовку проекту відведення. Ухвалою суду від 18.01.2007 затверджено мирову угоду між гр. [PERSON] та виконкомом міської ради. Згідно умов зазначеної мирової угоди гр. [PERSON] повинна була передати вищезазначену земельну ділянку у комунальну власність та укласти на земельну ділянку по [ADDRESS], договір оренди, а виконком Донецької міської гади брав на себе зобов'язання по наданню допомоги у зміні цільового призначення земельної ділянки. У зв'язку з чим виконавчим комітетом Донецької міської ради прийнято рішення від 21.03.2007 №162/7 «Про надання фізичній особі [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Київському районі». Всупереч укладеній мировій угоді гр. [PERSON] до теперішнього часу земельна ділянка у комунальну власність не передана, цільове призначення не змінено, договір оренди землі з міською радою не укладений. 03.07.13р. головним спеціалістом відділу землеустрою управління земельних ресурсів Донецької міської ради здійснено обстеження спірної земельної ділянки, складено акт та встановлено, що на земельній ділянці знаходяться магазини. Рішення виконкому Донецької міської ради від 21.03.2007р. № 162/7 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянкою відповідачкою не виконано, тобто в порушення ст. 91 Земельного кодексу України спірна земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а тому позивач вимушений звернутися до суду і просить припинити право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку та визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. Прокурор доводи позовної заяви підтримала, позов просила задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні, позов не визнала, пояснивши, що вимоги позовної заяви протиправні, у задоволенні позову просила відмовити. Вислухав сторони, вирішуючи питання відповідно до позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2003р. № 1182 (а.с. 8) та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 047249 (а.с. 10) отримала право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0800 гектарів по [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету 162/7 від 21.03.2007р. відповідачці дозволено розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки із зміною цільового призначення для розміщення торгівельного комплексу (а.с. 20). Так, відповідно до ст. 144 Земельного Кодексу України встановлений чіткий порядок припинення права власності, який використовуються з порушенням земельного законодавства та яким передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою. Позивач відповідно до правил ст. 60 ЦПК України не надав ніяких доказів, котрі свідчили про дотримання порядку встановленого ст. 144 Земельного Кодексу України, і тому суд приймає до уваги правила ст. 11 ЦПК України і в межах позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст. 144 ЗК України,

Outcome: dismissed