Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 525 грн. та 704,00 грн. сплаченого судового збору, 1500 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.08.2016 року між ПАТ страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК/4860237. Відповідно до вищевказаного полісу, застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем DAEWOO NEXIA д.н.з. [NUMBER]. 05.01.2017 року у м. Львові по вул. Стрийська, 148 відбулося ДТП за участі автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Volkswagen» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2017 року по справі №465/299/17, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volkswagen» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» - [PERSON] - звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/4860237. ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту №4609-24 від 12.06.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10 525 (десять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12276 від 13.06.2017 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, нанесену з вини іншої особи. має право регресу до винної особи в розмірі понесених витрат по виплаті відшкодування. Відповідно п.п. «в» п.п.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 27.12.2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON], Новий кредитор) укладено Договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АК/4860237 від 16.08.2016 року. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Не заперечує проти заочного рішення. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16.08.2016 року між ПАТ страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК/4860237. Відповідно до вищевказаного полісу, застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем DAEWOO NEXIA д.н.з. [NUMBER]. 05.01.2017 року у м. Львові по вул. Стрийська, 148 відбулося ДТП за участі автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до Постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2017 року по справі №465/299/17, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП. ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту №4609-24 від 12.06.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10 525 (десять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12276 від 13.06.2017 року. 27.12.2017 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON], Новий кредитор) укладено Договір №27/12/2017 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АК/4860237 від 16.08.2016 року Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю майну третьої особи». Відповідно до ст. 1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними порушеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно з ст. 1187 ЦК України: «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого». Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, нанесену з вини іншої особи. має право регресу до винної особи в розмірі понесених витрат по виплач відшкодування. Відповідно до пп. «в» п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченою транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншою сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкісних реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, ще входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витра переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо заявленої позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу суд повідомляє наступне. Частиною. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ч.1,2,3 ст. 137 ЦК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 14 березня 2018 року уклали договір про надання правової допомоги. Відповідно до додаткової угоди №1 до вищевказаного договору, сторони домовилися про вартість послуг у розмірі 1500 грн. Відповідно до постанови Верховного суду України від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16, суд визначив перелік документів, які необхідно пред'явити до суду для відшкодування коштів на правову допомогу. Судом встановлено, що представником позивача не надано до суду квитанцію до прибуткового ордеру, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування коштів на правову допомогу. Суд також приходить до висновку про стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 525 грн. та понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved