Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] на належних їм на праві власності земельних ділянках, які розташовані у межах площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення, усупереч нормам діючого законодавства, на підставі отриманих без відповідного дозволу будівельних паспортів самочинно здійснюється будівництво зблокованого садового будинку з господарськими будівлями. Позивач, на підставі ліцензії № 1970 від 19.08.1999 року експлуатує родовища вуглекислих мінеральних вод Голубинського родовища, в межах площ залягання корисних копалин якого знаходяться вищезгадані земельні ділянки відповідачів. Зазначає, що неконтрольована забудова площ залягання корисних копалин псує Голубинське родовище та робить його непридатним для експлуатації, що підтверджується висновком Українського державного геологорозвідувального інституту від 09.04.2008 року № 436, а тому такими діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] порушуються законні права позивача як користувача надр. Просить суд визнати недійсними видані відповідачам сектором містобудування та архітектури Свалявської РДА будівельні паспорти забудов земельних ділянок в ур. Біласовиця, с. Солочин, Свалявського району, площею 0, 12 га та 0, 0662 га та стягнути з них понесені ним судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та наполягав на їх задоволенні, зокрема зазначив, що [PERSON] Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року, якою позов відповідачів [PERSON] та [PERSON] про зобовязання видачі їм будівельних паспортів задоволено, скасована чинною [PERSON] Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року. Представник відповідача сектору містобудування та архітектури Свалявської РДА [PERSON] у судовому засіданні вирішення даного питання залишила на розсуд суду. Пояснила, що спірні будівельні паспорти видано [PERSON] та [PERSON] відповідно до чинної, на час видачі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року, якою зобовязано сектор містобудування та архітектури Свалявської РДА видати [PERSON] та [PERSON] будівельні паспорти для будівництва зблокованого садового будинку та господарських будівель, на належних їм на праві власності земельних ділянках, відповідно площею 0, 12 га та 0, 0662 га в ур. Біласовиця Солочинської сільської ради. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 133-134). Послідуючі конверти, адресовані відповідачам [PERSON] та [PERSON] повернулися з відміткою: за закінченням терміну зберігання та за не запитом (а.с. 124, 125, 135, 136, 169, 170, 173, 174). За правилами ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися у судове без поважних причин. Окрім того, відповідач [PERSON] надав письмові заперечення щодо позову (а.с. 176). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити зважаючи на наступне. За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, кім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Чинною [PERSON] Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року, [PERSON] Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року, згідно з якою зобовязано сектор архітектури та містобудування Свалявської РДА видати [PERSON] та [PERSON] будівельні паспорти для будівництва зблокованого садового будинку та господарської будівлі на земельних ділянках, належних їм на праві власності, загальною площею 0, 12 га та 0, 0662 га в ур. Біласовиця Солочинської сільської ради скасовано та у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовлено повністю (а.с. 53-58). Згаданим судовим рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власниками земельних ділянок з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, відповідно площею 0,12 га та 0,0662 га в ур. Біласовиця Солочинської сільської ради. Рішенням виконавчого комітету Закарпатської обласної ради від 22.01.1972 року за № 27, з метою збереження Голубинського родовища мінеральних вод були встановлені межі округу і зон гірничо-санітарної охорони ДП Санаторій Квітка-Полонини. Це рішення було затверджено [PERSON] Міністрів Української РСР від 20.06.1973 року за № 282, яка була чинною на час існування спірних правовідносин і норми якої на сьогоднішній день не скасовані. Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 58 КпН України ( в ред., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проектування та будівництво населених пунктів, промислових комплексів та інших обєктів без попереднього геологічного вивчення ділянок надр, що підлягають забудові заборонені. Забудова площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення ... допускається тільки у виняткових випадках лише за погодженням з відповідними територіальними геологічними підприємствами та органами державного гірничого нагляду. Дозвіл на забудову реєструється відповідно до чинного законодавства. Стверджено, що вищенаведені погодження проектування і забудови земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не мають, що прямо суперечить вимогам закону. За встановлених у справі обставин, сектором архітектури та містобудування Свалявської РДА 20.04.2016 року видано [PERSON] та [PERSON] будівельні паспорти для будівництва садового будинку на належних їм на праві власності земельних ділянках, розташованих в ур. Біласовиця с. Солочин, загальною площею відповідно 0, 12 га та 0, 0662 га (а.с. 142-167). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно спеціального дозволу на користування надрами Державної служби геології та надр України від 19.08.1999 року за № 1970 з планом гірничого відводу до нього, ДП Квітка Полонини має право на користування надрами для видобування мінеральних вод, придатних для застосування у лікувальних цілях та промислового розливу з назвою родовища: ділянка Квітка Полонини Голубинського родовища (свердловина № 4-Е), зі строком дії двадцять років (а.с. 14-15). За даними Акту про надання гірничного відводу від 04.02.2008 року за № [NUMBER] Санаторій [PERSON] з метою розробки Голубинського родовища лікувально-столових вод, свердловина № 4-Р (4-Е), термін чинності такого до 19.08.2019 року (а.с. 16). За ст. 360-7 ЦПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, ... та для всі судів України. За правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 02.03.2016 року по справі № 6-427цс15, право на користування надрами Голубинського родовища та відповідно право захисту своїх законних інтересів як користувача надр, від передчасного забруднення Голубинського родовища у позивача (ДП Санаторій [PERSON]) виникло в силу чимог ч. 4 ст. 24 КпН України з моменту отримання ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами від 19 серпня 1999 року за № 1970. Отже, видачею оспорюваних будівельних паспортів відповідачам на забудову вищезгаданих земельних ділянок порушено право позивача, яке потребує судового захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved