Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 18.02.2006 року. Мотивує заяву тим, що подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне життя та сімейні обов»язки, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага, піклування про створення в сім»ї доброзичливої та сприятливої моральної атмосфери, систематично стає ініціатором конфліктів та суперечок, з метою збереження сім»ї позивач намагався неодноразово примиритися з відповідачем та налагодити сімейні відносини, проте всі намагання виявилися марним. Сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного. Вказані обставини призвели до того, що в червні 2017 року позивач зібрав особисті речі та змінив місце проживання, з цього часу шлюбні відносини між сторонами припинились, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з»явився. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказала, що подальше спільне життя сторін є неможливим і суперечить інтересам кожного з них. Дійсно з червня 2017 року з позивачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, примирення є неможливим. Сторони мають різні погляди на життя, що призвело до втрати між ними почуттів любові, поваги один до одного і повного розпаду сім»ї. За домовленістю з позивачем після розірвання шлюбу всі питання пов»язані з вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, будуть вирішуватися спільно в інтересах дітей. Тому суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.07.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 16.07.2010 року, актовий запис №912, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 10). Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10, 11). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з червня 2017 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинились з червня 2017 року, проживають окремо, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved