Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, і просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі однієї чверті від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та протягом всього часу проживання [PERSON] з дитиною, яка має інвалідність [PERSON] , та опікування нею. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, сповіщався належним чином за адресою своєї реєстрації, поштовий конверт повернутий до суду з відміткою про неможливість доставлення (зона проведення антитерористичної операції), та шляхом повідомлення на сайті суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.02.2020 року постановлений заочний розгляд даної справи за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, уважно вивчивши доводи позову, суд дійшов до наступного: З березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] . У зв`язку із виникненням військової агресії РФ наслідком якої стала окупація частини території Донецької та Луганської областей України, сторони тимчасово виїхали з окупованої частини України, та з 18.08.2014 року по [INFO] року проживали у місті Києві. [INFO] від цих фактичних шлюбних відносин народжена донька [PERSON] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження дитини повторно виданого 18.10.2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТ УЮ у місті Києві, актовий запис про народження № 720 від 21.03.2015 року. Батьками дитини вказані: « [PERSON] »- [PERSON] , « [PERSON] » - [PERSON] . [INFO] від цих фактичних шлюбних відносин народжена донька [PERSON] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження дитини повторно виданого 08.06.2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТ УЮ у місті Києві, актовий запис про народження № 3662 від 22.10.2016 року. Батьками дитини вказані: « [PERSON] »- [PERSON] , «Мати» - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] змінила ім`я, що підтверджується змістом свідоцтва про зміну імені повторно виданого 08.06.2017 року серії [NUMBER] Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТ УЮ у місті Києві, актовий запис № 131 від 25.10.2016 року, за змістом якого прізвище стало « [PERSON] ». При народженні доньки [PERSON] у лютому 2015 року у дитини виявлено захворювання артрогриппоз, контрактура ліктових, променево- голіностопових, кульшових, колінних суглобів, клешоногість ІV ступеня, що встановлено судом зі змісту медичного висновку (форма № 080/о затверджена наказом МОЗ України від 04.12.2001 р.№ 482) № 15/ вперше/2016 про дитину інваліда віком до 18 років, від 17.02.2016 року виданого філією КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва Управління охорони здоров`Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Висновок дійсний до 17.02.20121 року, дата переогляду 17.01.2021 року (а.с 11). Відповідач покинув сім`ю, і в теперішній час мати дітей разом із дітьми проживає на території Лиманського району Одеської області. З травня 2017 року відповідач матеріальну допомогу на утримання сім`ї не надає. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За загальним правилом, передбаченим\~статтею 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час,\~Сімейним кодексом\~визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю. Зокрема, згідно ч. 1\~ст. 88 СК України\~якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. №2961-IV\~(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону\~визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів визначається без урахування можливості одержання утримання від дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач не надав суду належних доказів неможливості надавати належне утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1статті 9 Конституції Українита приймаючи до уваги ратифікаціюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997р.Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняттяЗакону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IVвід 23.02.2006р., суди також повинні застосовуватиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції(див. вищепункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (GarciaRuiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)». Суд ввважає, що відповідач є працездатним, а тому не позбавлений можливості сплачувати аліменти на мати дитини, яка опікується дитиною з інвалідністю. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~Суд вважає, що розмір аліментів визначений у позові є розумним та справедливим. Оскільки позивач звільнена законом від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то судовий збір покладається на відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved