Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що він є власником будинку по вул. Береговій, 18-А у м. Дніпрі, на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер 988. У вказаному домоволодінні окрім позивача на даний час зареєстрований та не проживає колишній власник по справі [PERSON]. Відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні із серпня 2016 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає, у звязку з цим позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2016 року, укладеного між ним та [PERSON], яка також діяла за довіреністю від імені відповідача [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], реєстровий номер 988, належить домоволодіння № 18-А по вул.Береговій у місті Дніпрі. У вказаному домоволодінні крім позивача на даний час зареєстрований та не проживає колишній власник - відповідач по справі [PERSON]. Відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні із серпня 2016 року, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.03.2018 року, складеним Головою квартального комітету №13 [PERSON] у присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON], де зазначено, що у період з серпня 2016 року по 01.03.2018 року [PERSON] фактично у домоволодінні № 18А по вул. береговій умісті Дніпрі не проживає (а.с.41) Відповідач також не сплачує за комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,380 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч.1 та ч.2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач по справі втратив право користування домоволодінням у звязку із його непроживанням, він не є членом сімї власника, його особистих речей в будинку немає, кореспонденцію відповідач за даною адресою не отримує, участі у сплаті комунальних послуг на утримання спірного домоволодіння не приймає, а його реєстрація у домоволодінні чинить перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпоряджанні своїм майном, тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] (ІПН [NUMBER]) шляхом визнання [PERSON], ІПН [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 18А по вул. Береговій у місті Дніпрі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача\~на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved