Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування збитків (витрат на навчання), завданих університету. У судовому засіданні представник позивача Коваль Г.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила суду, що 01.11.2011 між відповідачем та Київським національним торговельно-економічний університетом було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. 23.12.2011 року було затверджено тему дисертаційної роботи та індивідуальний план роботи [PERSON] .. Відповідачка успішно виконала індивідуальний план за 2011/2012 рік. За заявою [PERSON] наказом університету № 1456 від 03.06.2013 відповідачці було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.06.2013 по [INFO] . У зв`язку з тим, що [PERSON] в зазначений термін до [INFO] до занять не приступила, останню було відраховано з аспірантури університету як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. У зв`язку невиконанням відповідачем індивідуального плану роботи без поважних причин, порушенням статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, позивач просив стягнути на його користь витрати понесені університетом за навчання [PERSON] в аспірантурі у розмірі 8019,59 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала та суду пояснила у зв`язку з тим, що позивач як на підставу стягнення з [PERSON] витрат на навчання у своєму позові посилається на грубе порушення відповідачкою правил внутрішнього трудового розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також невиконання індивідуального плану без поважних причин, в той час як відповідачка була відрахована з аспірантури з іншої підстави, а саме: не приступила до занять після закінчення академічної відпустки, ніякого стягнення збитків, понесених університетом, бути не може. Крім того, представник відповідача зазначила, що Положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, так і угодою, укладеною між сторонами, не передбачено відшкодування вартості навчання в разі відрахування з аспірантури відповідачку як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Стипендія відповідачці виплачувалась добровільно, як засіб для існування, з огляду на добросовісність відповідача, а тому підстави стягнення з останньої стипендії відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, наказом Київського національного торговельно-економічного університету № 595 від 19.03.2015 [PERSON] було закріплено за каферою готельно-ресторанного бізнесу (а.с. 18). Відповідно до угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 32/11аз від 01.11.2011 Київський національний торговельно-економічний університет здійснює підготовку аспіранта за державним замовленням в обсязі й на умовах, передбачених законодавством України з питань підготовки науково-педагогічних кадрів, а аспірант ( [PERSON] ) виконує індивідуальний навчальний план роботи, бере участь у навчально-виховному процесі та громадському житті університету (а.с. 19-20). Пунктом 3.7. даного договору визначено, що аспірант зобов`язаний відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309) та згідно з розрахунком університету у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1. цієї угоди. Відповідно до п. 4.1. вказаної угоди аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку університету, Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів КНТЕУ, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, з наступним відшкодуванням вартості навчання. Відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Витягом з протоколу № 2 засідання засідання вченої ради факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Київського національного торговельно-економічного університету від 01.11.2012 ухвалено, що індивідуальний план роботи аспіранта [PERSON] за перший рік навчання (2011-2012 навчальний рік) виконано та переведено останню на другий рік навчання (а.с. 37 - 40). Наказом відділу аспірантури і докторантури Київського національного торговельно-економічного університету № 1456 від 03.06.2013 надано [PERSON] відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.06.2013 по [INFO] (а.с. 45). Наказом відділу аспірантури і докторантури Київського національного торговельно-економічного університету № 1304 від 29.04.2016 [PERSON] відраховано [INFO] як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки (а.с. 46). В обґрунтування витрат, які понесені позивачем за здійснення навчання відповідачки, останнім надано до суду розрахунок витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ за період з 01.11.2011 по [INFO], згідно якого витрати на навчання останньої склали 8019,59 грн., які складаються з витрат за 1 рік навчання у сумі 6131,37 грн. та витрат за 2 рік навчання у сумі 1888,21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем у якості обгрунтування підстав стягнення з відповідачки витрат на навчання позивачем вказана інша підстава (відповідачка не приступила до занять після закінчення академічної відпустки), яка невказана в Положенні про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів як така, що тягне за собою відшкодування витрат, завданих університету, тому вимоги про стягнення збитків на користь позивача задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що у позовних вимогах суд відмовив, вимоги про стягнення на користь позивача судового збору задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed