Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], друга Синельниківська державна нотаріальна контора про встановлення факту визнання померлим свого батьківства та визнання права приватної власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2013 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для товарного сіль\-ськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю І-ДП№ 130307). У встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця позивач звернувся до Другої Синельниківської держнотконтори з заявою про прийнят\-тя спадщини. Постановою нотаріуса 02-31/1568 від 25.09.2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як позивач не може докумен\-тально підтвердити свої родинні зв'язки з померлим. В його свідоцтві про на\-родження відсутня інформація про батька. На час народження позивача його батьки не знаходилися в зареєстрованому шлюбі, тому його прізвище вказано за прізвищем матері «Переяслов» . Шлюб його батьки - [PERSON], [INFO], який народився с. Красні Партизани Носівськогорайону Чернігівської області та [PERSON], [INFO], яка народилася с. П. Свистуново Вільнянськогорайону Запорізької області, уклали 05 жовтня 1980 року в виконкомі Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. З 1955 року вся їхня сім'я проживала в с. Бігма, Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. [PERSON] весь час визнавав себе батьком позивача, виховував та утримував його до повноліття. В 1980 році позивач виїхав проживати в м. Дніпропетровськ, але продовжував підтримувати з батьком сімейні стосунки. Мати позивача [PERSON] померла 05 листопада 2008 року. Батько проживав один, в останні роки свого життя тяжко хворів, позивач фактично став проживати з ним, так як він потребував постійної сторонньої допомоги. 22 січня 2013 року позивач поховав батька. Як тепер стало відомо, відповідач [PERSON] також звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини: позивач -26 квітня 2013 ро\-ку, а відповідач -25 червня 2013 року. Але нотаріус позивачу відмовив, а відповідачу видав свідоцтво про право на спадщину за законом 09 листопада 2013 року. Встановлення факту визнання померлим свого батьківства необхідно позивачу для отримання спадщини. Просить встановити факт того, що померлий 22 січня 2013 року [PERSON], визнавав себе батьком [PERSON], [INFO], який народився в р-п Октябрський Червоноармійського району Запорізької області, батьком. Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 листопада 2013 року видане державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємцем майна [PERSON],який помер 22 січня 2013 року, є [PERSON], свідоцтво зареєстровано нотаріусом в реєстрі № 2-1693, спадкова справа №149/2013 Визнати за [PERSON], право приватної влас\-ності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 6,390 га, розташованої на терито\-рії Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП№ 130307зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128, в порядку спадкування за законом. \~В судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник [PERSON], підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити на підставах, які зазначені в позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову . Відповідач [PERSON] суду пояснив, що його батьками були [PERSON] та [PERSON]. Батьки зареєстрували шлюб тільки в 1980 році. У батька був син від першої жінки [PERSON], який деякий час проживав разом з родиною, потім коли виріс і закінчив навчання то поїхав із с. Бігма і проживав в м. Магадан. У матері був свій син від іншого чоловіка - [PERSON], [INFO], який проживав разом з усією родиною. Потім [PERSON] призвали в Радянську армію, в 1975 році [PERSON] одружився і переїхав жити в Дніпропетровськ, іноді приїздив до батьків. Батько, [PERSON], не визнавав [PERSON] своїм сином, ставився до нього гірше ніж до інших дітей, вони ніколи не знаходили порозуміння. Ще в родини були сини [PERSON],[INFO]; близнюки [PERSON] і Олександр, [INFO], Олександр на цей час помер; і сам [PERSON] [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей у всіх було зазначено в графі « мати»- « Переяслова Ганна Хомівна», а в графі « батько» - записано « Микола», зі слів матері. Відповідач не визнав позов, оскільки [PERSON] не визнавав [PERSON] своїм сином, [PERSON] - це син матері від іншого чоловіка; позивач ніколи не доглядав за батьками і не надавав їм допомоги. Коли [PERSON] призивали в Радянську армію в 1986 році, то в військовому квитку зазначили склад сім'ї, із чого видно, що [PERSON] не входив до складу їх родини. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив суду, що позивачем не надані належні та допустимі докази того, що він є сином [PERSON]. Третя особа [PERSON], проти задоволення позову заперечував, також, вважає, що [PERSON] Федорович- це їх батько з [PERSON], а Микола- це син матері [PERSON] від іншого чоловіка. Третя особа народився в 1961 році, Ще був брат [PERSON], [INFO] і брат близнюк Олександр,[INFO]; [PERSON] народився в 1968 році . Вони з братами росли разом. У батька був син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], він після навчання поїхав із села і жив окремо. Батько, [PERSON] неоднаково ставився до [PERSON], [PERSON] та молодших синів. Старших він недолюблював і у нього з ними були напружені стосунки. Батьки вели спільне господарство і за рахунок цього утримували всіх дітей., батько їх годував , одягав. Микола служив в армії, потім оженився і переїхав жити до м. Дніпропетровська. Батьки тримали господарство і за рахунок цього збирали гроші, допомагали [PERSON] будувати будинок в м. Дніпропетровську. Позивач батькам не допомагав і не доглядав за ними, доглядали він, [PERSON] і молодший брат [PERSON]. Також, зазначив, що коли його призивали до рядів РА, то в військовому квитку в графі « склад сім'ї» не було зазначено про те, що [PERSON] є його братом. В свідоцтві про народження у [PERSON], також, записано: в графі « мати»- «Переяслова Ганна Хомівна», а в графі « батько» - записано «Микола», зі слів матері. Такі записи були в свідоцтвах про народження всіх дітей. Третя особа Друга синельниківська нотаріальна контора в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без їх участі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона приїхала жити в с. Бігма в 1965 році. Знає сім'ю Сіриків- Переяслових, вони її сусіди, їх будинок розташований метрів 50 від її будинку. [PERSON] називав [PERSON] « батьком», а [PERSON] називав [PERSON] « сином». Вона чула, як [PERSON] називав [PERSON] « син мій», добре до нього ставився. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] він знав з 50-х- 60-х років , [PERSON] працював в колгоспі, заробляв трудодні. Якийсь час [PERSON] працював в Запорізькій області і він там працював і жив. Потім працював у бригаді, якою керував свідок, трактористом . Потім [PERSON] сказав свідку, що буде перевозити із Запорізької області дружину і сина. Привіз дружину з хлопцем. Дружину звали [PERSON], а хлопця- Микола, як пояснював [PERSON]- це був його син, він казав про це свідку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знайома з родиною [PERSON] з 1975 року. [PERSON] Федорівна- це рідна сестра [PERSON]. Про те, що [PERSON] не є рідним сином [PERSON] Федоровича- їй відомо зі слів [PERSON] , яка була свекрухою свідка, і [PERSON] їй про це казав. Про обставини життя родини [PERSON] до 1968 року свідок нічого пояснити не може, оскільки на той час не була з ними знайома. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 10 ЦК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,\~\~поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів\~\~сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона\~\~зобовязана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. ст.\~234,\~235 ЦПК України, суд розглядає в порядку позовного провадження спори про право та встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення\~\~умов здійснення нею особистих немайнових\~\~чи майнових прав\~\~або підтвердження\~\~наявності чи відсутності прав. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №483352 від 24.01.2013 року (а.с. 4); 05.11.2008 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №258648 від 05.11.2008 року (а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], 26.02.1951р.н., серія ЧЮ №874334, в графі мати зазначена [PERSON] в графі батько данні відсутні (а.с.6). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], ур. с. Красні Партизани Носівськогорайону Чернігівської області та [PERSON], [INFO], ур. с. . Свистуново Вільнянського району Запорізької області, уклали 05 жовтня 1980 року в виконкомі Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області(а.с.7). Державний акт на право приватної власності на землю видано на ім'я [PERSON], згідно розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №749-р від 02.12.2002 року на земельну ділянку, площею 6.390 га. яка розташована на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 128 (а.с.8). Постановою державного нотаріуса №02-31/1568 від 25.09.2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як позивач не може докумен\-тально підтвердити свої родинні зв'язки з померлим, в його свідоцтві про на\-родження відсутня інформація про батька(а.с.9). Зі спадкової справи №149/2013 до майна померлого 22.01.2013 року [PERSON] вбачається, що у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця позивач [PERSON] звернувся до Другої Синельниківської держнотконтори з заявою про прийнят\-тя спадщини, відповідач [PERSON] також звертався в нотконтору з заявою про прийняття спадщини: позивач -26 квітня 2013 ро\-ку, а відповідач -25 червня 2013 року. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а відповідачу [PERSON] видав свідоцтво про право на спадщину за законом 09 листопада 2013 року. (а.с.22-49). Підставою для встановлення факту родинних відносин [PERSON] і [PERSON] стало рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2013 року у справі №191/1152/13-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин.( а.с.35). Зазначене рішення було скасовано на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області 24.12.2014 року ( а.с.77). 18 травня 2015 року зазначене рішення було скасовано Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ і справа направлена на новий судовий розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 15 липня 2015 року провадження у справі №191/1152/13-ц за заявою [PERSON] було закрито у звязку з тим, що вбачається спір про право, відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 21 липня 2015 року Частиною 2\~ст. 256 ЦПК України\~передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в ч.2 п.15 постанови Пленуму від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до ст.3 Закону СРСР « Об утверджении Основ законодательства СССР и союзных республик о браке и семье», якщо дитина народилась до 01 жовтня 1968 року, та його (гаданий) батько помер і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, в порядку окремого провадження можливо встановити факт визнання батьківства, якщо дитина знаходилась на утриманні батька та померлий визнавав себе батьком дитини. Таким чином, до предмету доказування в цій справі відноситься не встановлення батьківства померлого [PERSON] відносно [PERSON], а саме факт визнання батьківства померлим [PERSON] щодо [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що за життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON], вони проживали разом в [INFO] в одному домоволодінні. [PERSON] турбувався та піклувався про [PERSON], допомагав матеріально, [PERSON] називав [PERSON] своїм сином, а [PERSON] називав [PERSON] своїм батьком. В 1975 році позивач переїхав проживати в м. Дніпропетровськ, але продовжував підтримувати сімейні стосунки з батьком; батьки, він періодично приїздив у гості, а коли він захворів та потребував постійної допомоги, то позивач став фактично проживати з батьком до його смерті. Зазначені обставини, в частини проживання однією родиною, те що [PERSON] утримував всіх синів, надавав їм матеріальну допомогу- підтверджені , як поясненнями відповідача [PERSON], так і поясненнями третьої особи [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] до 1 жовтня 1968 року визнавав себе батьком [PERSON]. Внаслідок такого висновку суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON], оскільки свідок не була знайома з родиною [PERSON] до 1 жовтня 1968 року і не була очевидцем будь-яких подій , які мають значення для справи, до цього часу. Встановлення юридичного факту визнання померлим свого батьківства - є підставою для визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлого 22 січня 2013 року [PERSON] за [PERSON] , як спадкоємцем першої черги. Згідно зі\~ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ч.2 ст.1278 ЦК України, кожен із спадкоємців має право на виділ його часки в натурі. Доводи відповідача, його представника і третьої особи [PERSON] в частині того, що [PERSON] погано ставився до [PERSON] , гірше ніж до інших дітей не спростовують того факту, що [PERSON] визнавав себе батьком позивача. Посилання відповідача, його представника і третьої особи [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень на те, що в військових квітках [PERSON] та [PERSON] в розділі « склад сім'ї» [PERSON] не зазначений , як родич- не мають значення для правильного вирішення спору з таких підстав: Відповідач і третя особа суду пояснили , що відомості до військових квитків заносились на підставі довідки сільської ради про склад сім'ї. Отже відомості про членів сім'ї , складались із фактичного проживання за адресою прописки. Станом на 1986 рік, коли [PERSON] призивався до лав [PERSON] мав власну родину і проживав в м. Дніпропетровську, що підтверджується поясненнями сторін. Суд звертає увагу на те, що в військовому квитку на імя [PERSON] ( а.с.76) в розділі « склад сім'ї» зазначені батько [PERSON], мати- Переяслова [PERSON], брат [PERSON]. При цьому відомості щодо братів [PERSON] і Олександра в цьому розділі не зазначені, хоча відповідач і третя особа наполягали на тому, що [PERSON] і Олександр є їх кровними братами. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтував свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved