Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є одноособовим власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на право власності від 12.10.2010 року. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку разом з малолітнім сином [PERSON] , але біля двох років [PERSON] разом з сином виїхав з будинку і на даний час не проживає, забрав усі належні речі. У вказаному будинку не проживає біля 2 років, але з реєстраційного обліку не знявся. Намагався врегулювати спір мирним шляхом, але на пропозицію відповідач не погоджується і на телефоні дзвінки не відповідає. Фактично проживає у [ADDRESS] . Просить визнати [PERSON] та його малолітнього сина такими, що втратили право користування вказаним будинком. У судове засідання сторони не з`явилися, але подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивач свої вимоги підтримав, а відповідач визнав їх. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 03.06.2019 року Ковпаківським районним судом м.Суми ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування приміщенням, яким позов було задоволено. 03.07.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 03.06.2019 року. Ухвалою суду від 30.07.2019 року вказана заява відповідача була задоволена і заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2019 року було скасувано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Так, згідно свідоцтва про право на власності від 12 жовтня 2010 року позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок (частка 1/1 [ADDRESS] що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.10) Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні у будинку, осіб «Центру надання адміністративних послуг» від 18.01.2019 року відповідач [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . кожна окремо підтвердили, що син позивача [PERSON] разом з малолітнім сином за зареєстрованою адресою не проживають більше 2 років, відповідач виїхав на інше місце проживання, речей не залишав і батька не відвідує. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але обмежений у праві розпоряджатися даним будинком. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України вказано, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Відповідач на час реєстрації був членом сім`ї власника будинку, але відсутній за місцем реєстрації більш 2 років, в зв`язку із чим втратив право на користування вказаним будинком, як і його син, законним представником якого він є, що належить позивачу. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача та його малолітнього сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved