Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2015 року між ним та ПАТ «Ощадбанк» (теперішня назва АТ «Ощадбанк») було укладено договір № 641436 про відкриття та обслуговування рахунку, виписку та надання платіжної картки. 06.05.2017 року о 17:17 год. невідомими особами були перераховані грошові кошти у розмірі 9650,50 грн. з його карткового рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», на інший банківський рахунок через UKR KIEV Portmone без його відома. Він відразу звернувся на гарячу лінію відповідача із відповідною заявою. Банком було заблоковано картковий рахунок, але не відмінено операцію, оскільки грошові кошти знаходилися в обробці. Того ж дня він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 07.05.2017 року по даному факту відомості були внесені до ЄРДР за №12017200090000225. З приводу скасування недозволеної платіжної операції та повернення коштів він неодноразово звертався до банку, але кошти на його рахунок повернуті не були. Тому позивач просив: визнати дії АТ «Ощадбанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою [NUMBER] , виданою на його ім`я, неправомірними; визнати транзакції щодо переказу 06.05.2017 року коштів у сумі 9650,50 грн. з вказаної платіжної картки не чинними; зобов`язати АТ «Ощадбанк» повернути йому кошти в сумі 9650,50 грн., а також нараховані на суму боргу відсотки, штраф і пеню шляхом відновлення їх на картковому рахунку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечив, пославшись на те, що 06.05.2017 року дійсно мав місце факт перерахунку третіми особами грошових коштів з рахунку [PERSON] , відкритого в АТ «Ощадбанк», на інший банківський рахунок. Однак, зазначена операція відбулася після телефонної розмови позивача з невідомою особою, в ході якої [PERSON] сам повідомив дані своєї картки, які не мав розголошувати третім особам. Таким чином користувач сам сприяв використанню інформації, яка давала можливість ініціювати платіжну операцію щодо несанкціонованого списання грошових коштів в розмір 9650,50 грн. з його рахунку. Тому представник вважає, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.07.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Ощадбанк» (теперішня назва АТ «Ощадбанк») було укладено договір № 641436 про відкриття та обслуговування рахунку, виписку та надання платіжної картки (а.с. 20-21). 06.05.2017 року третіми особами було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 9650,50 грн. з рахунку [PERSON] , відкритого в АТ «Ощадбанк», через мережу Інтернет на інший рахунок без його відома. Того ж дня позивач невідкладно звернувся до служби банку, у зв`язку з чим його картку було заблоковано. Крім цього, 06.05.2020 року [PERSON] звернувся до Лебединського ВП ГУНП в Сумській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а 07.05.2017 року за даним фактом відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017200090000225, що вбачається з матеріалів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні. В послідуючому позивач неодноразово звертався до АТ «Ощадбанк» з заявами (а.с. 13, 16, 18), в яких просив провести перевірку щодо незаконного зняття грошових коштів з його рахунку, скасувати несанкціоновану транзакцію та відновити на його рахунку грошові кошти в розмірі 9650,50 грн. У відповідь АТ «Ощадбанк» повідомив позивача (а.с. 14, 17, 19) про те, що операція по його рахунку проведена коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, з правильним введенням строку дії та CVV2/CVC2, паролю, відомого лише йому та який зберігається лише на платіжній картці. Вказана інформація стала відома третім особам. Разом з цим відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно клієнт. Тому позивачеві рекомендовано звернутись з заявою до правоохоронних органів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 17 ст. 1 даного Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III. Згідно ст. 40-1 даного Закону еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Пунктом 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 р., визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 8 та 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд України у своїй постанові від 13.05.2015 року по справі № 6-71цс15 виклав наступну правову позицію. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком у результаті використання клієнтом паролів, Пін-кодів, CW-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Разом з цим встановлено, що списанню грошових коштів з рахунку [PERSON] передувала його телефонна розмова з невідомою особою, яка, як вказує позивач, представилася працівником банку. Дані факти не заперечуються самим позивачем та доводяться відповідними доказами, а саме протоколом допиту потерпілого [PERSON] (а.с. 27) та його письмовими поясненнями, які маються в матеріалах кримінального провадження №12017200090000225 від 07.05.2017 року. При ухваленні рішення суд також враховує той факт, що операція по рахунку позивача проведена коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, з правильним введенням строку дії та CVV2/CVC2, паролю, відомого лише позивачеві та який зберігається на платіжній картці. Отже, оскільки операція щодо переказу коштів у сумі 9650,50 грн., яка була здійснена 06.05.2017 року із використання реквізитів платіжної картки позивача, які відомі тільки власнику картки, суд приходить до висновку про те, що AT «Ощадбанк» не повинно нести відповідальності за дану операцію. Ухвалюючи рішення, суд враховує й те, що у кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами [PERSON] досудове розслідування не закінчено та на даний час триває. Ні вина працівників AT «Ощадбанк», ні інших осіб не встановлена. Остаточне рішення не прийнято. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed