Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.1998 року він уклав шлюб із відповідачкою. 21.03.2006 року їх шлюб було розірвано. Однак, після розлучення вони продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет до 28.05.2019 року. [INFO] у них народилася дитина син [PERSON] . У зв`язку з тим, що на час народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі народження дитини було зареєстровано відповідачкою у порядку, встановленому ч. 1 ст. 135 СК України, якою передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадку коли немає заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. У зв`язку з тим, що позивач не був обізнаний у зазначених тонкощах діючого законодавства, то він не звертався до відділу реєстрації із заявою про визнання батьківства і йому не було відомо, що юридично він не являюся батьком власного сина. 01.12.2019 року відповідачка повідомила позивача, що їде на заробітки, але не сказала коли та куди саме. З того часу місце її перебування та проживання невідоме. З метою розшуку [PERSON] позивач звернувся до Лебединського ВП ГУНП в Сумській області. Під час проведення перевірки йому стало відомо, що народження сина було зареєстровано у вищевказаному порядку. При зверненні до Лебединського міськрайонного відділу реєстрації актів цивільного стану зазначений факт було підтверджено, але відмовлено у прийнятті заяви про визнання позивача батьком вказаної дитини у зв`язку з тим, що така заява повинна бути подана спільно із матір`ю, що неможливо зробити у зв`язку з відсутністю [PERSON] . Тому позивач просив визнати його батьком [PERSON] [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про його народження. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. В наданій заяві вказала, що проти даного позову не заперечує, просить справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи в наданій заяві також просив справу розглядати без його участі. Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, позовні вимоги пов`язані з сімейними правовідносинами і підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. 20.06.1998 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) одружилися. 21.03.2006 року шлюб між ними було розірвано. Як зазначає позивач у своєму позові, що також не оспорюється і відповідачкою, після розлучення вони продовжували проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет до 28.05.2019 року. В цей час у них народився син [PERSON] , [INFO] . Так як на час народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, то народження [PERSON] було зареєстровано матір`ю з особливостями, встановленими Сімейним кодексом України. Так, ч. 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадку коли немає заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Позивач у своєму позові вказує, що у зв`язку з законодавчою необізнаністю він свого часу не звертався до відділу реєстрації із заявою про визнання батьківства і йому не було відомо, що з юридичної точки зору він не являюся батьком власного сина. На даний час [PERSON] знаходиться на заробітки, але де саме не відомо. У зв`язку з цим [PERSON] хоча і бажає узаконити своє батьківство щодо вказаної дитини, але позбавлений можливості вирішити в позасудовому порядку дане питання, оскільки заява про визнання його батьком дитини повинна бути подана до органів РАЦС спільно із матір`ю цієї дитини. Тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно до ч. 4 ст. 128 Сімейного Кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує те, що згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві, так як вони стверджуються відповідними доказами, зібраними та дослідженими в ході судового розгляду. При цьому відповідачкою не були оспорені факти, наведені позивачем, і заявлені ним позовні вимоги визнаються [PERSON] у повному обсязі, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved