overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 13.09.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконав зобов'язання по зазначеному договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12663,76 грн., яку й просили стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача та відповідач не з'явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, та зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Встановлено, що 13.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно із яким, позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок з встановленим лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 1400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 31.01.2015 року складає 12663,76 грн., з яких 6255,13 грн. - заборгованість за кредитом; 4529,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500.00 грн. - штрафу (фіксована частина); 579,23 грн. - штрафу(процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення суми кредиту, а також сплати процентів та плату за пропуск платежів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку по вул. Двохрамній (стара назва Воровського), 54 у м. Путивль Сумської області, в якому, крім них, також зареєстрований \~[PERSON] Оскільки [PERSON] з 2004 року не проживає у вказаному житловому будинку, не несе витрат по його утриманню, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування \~будинком №54 по вул. Двохрамній (стара назва Воровського) у м. Путивль Сумської області. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно не зявився у судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником будинку №54 по вул. Двохрамній (Воровського) у м. Путивль Сумської області є [PERSON], що підтверджується договором дарування будинку від 07 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3382 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 грудня 2004 року (а.с.8,9). Згідно з будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у [INFO] (Воровського) у м. Путивль, [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 17 липня 2002 року (а.с.12-14). Відповідно до актів від 14 вересня 2015 року та 16 жовтня 2016 року, [PERSON] дійсно зареєстрований по вул. Двохрамній (Воровського), 54 у м. Путивль Сумської області, але з 2004 року фактично не проживає за адресою реєстрації (а.с.10-11). Згідно зі ст.405 ЦК України члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю з власником житла або законом. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач понад встановлений законодавством строк не проживає у [INFO] (Воровського) у м. Путивль Сумської області без поважних причин, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Крім того, відповідно до заяви позивача судові витрати він просив покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12.04.2010 року по 13.03.2014 року працював на посаді менеджера з питань регіонального розвитку ДП УГК «Nemiroff». Всупереч вимогам закону остаточний розрахунок проведений не у день звільнення, а лише 06.062014 року. Просив стягнути з відповідача на його користь 22 760,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши попередньо заяву розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12.04.2010 року [PERSON] прийнятий на роботу у ДП УГК «Nemiroff» менеджером з питань регіонального розвитку; звільнений 13.03.2014 року за згодою сторін(а.с.6). Як вбачається з виписки про рух коштів на банківському рахунку в АТ «Райфайзен Банк Аваль» [PERSON] за період з 31.08.2013 по 25.07.2014 року заробітна плата у розмірі 12 873,29 грн. надійшла на рахунок 06.06.2014 року(а.с.6). Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідача не скористався своїм правом щодо надання заперечень з посиланням на відповідні докази, за таких обставин суд, перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з вересня 2005 року по лютий 2009 року він проживав однією сімєю з відповідачкою, в зареєстрованому шлюбі не перебували. 27 серпня 2007 року народився син - [PERSON], але запис про батька дитини було записано за вказівкою матері, так як вони проживали без реєстрації шлюбу. Він вважає себе батьком дитини, а тому просить визнати його батьківство над [PERSON]. Позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити. Відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник Коропського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області у судове засідання не зявився, але на адресу суду надали заяву про розгляд справи без участі, проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. За змістом положень ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, і приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (серія I-ЕЛ № 182880) 27 серпня 2007 року народився [PERSON], відомості про батька дитини занесені на підставі заяви матері відповідно до ч. 1 ст.135 СК України, батьком дитини значиться [PERSON]. Наведене свідчить про дотримання позивачем приписів ст.ст. 128, 135 СК України та можливість прийняття судом його позовних вимог про визнання батьківства. Згідно довідки виконкому Крисківської сільської ради Коропського району Чернігівської області № 913 від 07.09.2017 року, згідно свідчень очевидців [PERSON], 16.04.1984 року у період з вересня 2005 року по лютий 2009 року співмешкав разом з [PERSON] [INFO] (проживали спочатку в селі Криски по вулиці Центральна, 16, пізніше в селі Криски по вулиці Вишнева, 37). Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Микільському споживчому товариству на праві колективної власності належить 13/25 часток нежилого приміщення у [ADDRESS]; власником інших 12/25 часток є відповідач. Просили виділити позивачу у натурі частку із спільного нерухомого майна, визнати за ним право власності як на самостійний об'єкт та визначити порядок користування земельної ділянки відповідно до частки у власності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, та просила виділити у власність позивачу приміщення та земельну ділянку згідно з варіантом І висновку експерта, мотивуючи тим, що він відповідає їх фактичному користуванню. Представник позивача позов не визнав повністю, посилаючись на відсутність спору та можливість врегулювання цих правовідносин у досудовому порядку. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року, Микільському споживчому товариству на праві колективної власності належить 13/25 часток нежилого приміщення загальною площею 252,3 кв.м(а.с. 6); власником інших 12/25 часток є [PERSON](а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної екпертизи № 197 від 11.02.2014 року запропонований один варіант поділу спірних нежитлових приміщень у [ADDRESS] (а.с.122-172). При цьому заперечення представника відповідача на відсутність спору не позбавляють права позивача на звернення до суду, оскільки відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів(п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). У частині вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням думки представників сторін, суд приходить до висновку про розподіл земельної ділянки згідно з запропонованим у висновку експерта варіантом за фактичним користуванням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Полтава-Сад» на праві приватної спільної часткової власності належить 4/5 частин нежитлових будівель у с. Марївка по вул. Леніна, 43; власником іншої частки є співвласники паїв колишнього КСП «Іскра», уповноваженим представником яких є відповідач. Просили виділити позивачу у натурі частку із спільного нерухомого майна. Представник позивача у судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2012 року, ТОВ «Полтава Сад» на праві приватної спільної часткової власності належить 4/5 частин нежилого приміщення загальною площею 4497,3 кв.м. (а.с. 29); власниками іншої частки є співвласники паїв колишнього КСП «Іскра», уповноваженим представником яких є [PERSON] (а.с. 31-32). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилається на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.07.2014 року на користь [PERSON] наутримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. На думку позивача відповідач в змозі забезпечувати сплату більшого розміру аліментів тому просить стягувати на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей з дати набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 26.04.2019 року відкрито провадження та справу призначено до спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги, просить справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився проте, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.07.2014 року на користь [PERSON] наутримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Суд рахує, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Вимогами ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Судові витрати становлять 768,40 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволеного позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляд земельної ділянки, розташованої на території Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області. При зверненні до Барвінківської державної нотаріальної контори для подачі заяви про прийнятті спадщини, позивачеві було відмовлено на підставі того, що ним пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Причину пропуску строку звернення з заявою до нотаріальної контори позивач пояснює тим, що на час в відкриття спадщини він з 10.10.2009 року по 05.05.2014 рік відбував покарання в у становах Державної кримінально - виконавчої служби. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з?явилася. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення її явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Згідно зі ст. 224 ЦК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Згідно з викладеною у позовній заяві обставинами, [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляд земельної ділянки, розташованої на території Великокомишувахської сільської ради Барвінківського району Харківської області. При зверненні до Барвінківської державної нотаріальної контори для подачі заяви про прийнятті спадщини, позивачеві було відмовлено на підставі того, що ним пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Суд приймає до уваги пояснення позивачки про причини пропуску звернення до нотаріальної контори і вважає причину пропуску поважними. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved