Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів у розмірі 45 544 грн. 24 коп. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач у позові зазначив, що 18.09.2010 року він надав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 896 доларів США, що станом на дату подання позовної заяви за курсом НБУ еквівалентно 45 544 грн. 24 коп.. Зазначені кошти відповідачка зобовязалась повернути до 17.02.2011 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачкою надана розписка, яка посвідчує прийняття нею у власність зазначеної грошової суми. У зазначений в розписці строк - 17.02.2011р., відповідачка грошові кошти не повернула. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про поверення коштів, але відповідачка в добровільному порядку гроші не повернула. В судове засідання позивач та його представник - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги не з'явились, надали заяви про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Окрім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved