Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на гараж літ. «А» загальною площею 31,7 кв.м., що складається з: гараж літ. «А», підвал літ. «а», оглядова яма літ. «а1», та розташований за адресою: [ADDRESS], посилаючись на наступне. 20.11.1997 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу гаражу площею 31,7 кв.м. по [ADDRESS]. Договір був зареєстрований 20.11.1997 року на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний № 1167/Б. Однак, чинне законодавство передбачає обов'язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а в іншому випадку договір не вважається укладеним. Такі обставини призводять до формальної відсутності у позивача права власності на гараж та неможливості розпоряджатися ним. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву згідно з якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримає тане заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщалась належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, що 20 листопада 1997 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу гаражу літ. «А» загальною площею 31,7 кв.м., що складається з: гараж літ. «А», підвал літ. «а», оглядова яма літ. «а1», та розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований на Одеській товарній Біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, за реєстраційним номером № 1167/Б. Однак, чинне законодавство передбачає обов'язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що на теперішній час призводить до ускладнень в оформленні майнових прав позивача. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме, позивач сплатив повну вартість зазначеного гаражу, передбачену договором, відповідач після відчуження гаража передав позивачу ключі. Згідно ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона - продавець - передає майно (товар) у власність іншій стороні - покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним. Згідно з ч. 1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved