Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача судові витрати на його користь. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 29.02.2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин діти залишились проживати з позивачем. Понад 4 роки діти проживають з позивачем, син за цей час досяг повноліття, претензій з боку відповідача щодо їхнього місця проживання не було. Однак останнім часом при спілкуванні з відповідачем від неї почали надходити погрози про відібрання в нього дочки. Всі обов`язки по навчанню, відпочинку, утриманню та розвитку дитини виконує позивач. Позивач є військовослужбовцем за контрактом, проходить військову службу у військовій частині 2269 Національній Гвардії України, отримує стабільний дохід. Позивач позитивно характеризується за місцем роботи, шкідливих звичок не має, хронічними хворобами не хворіє. Проживає в квартирі, яка належить йому на праві власності, в якій створені всі належні умови для доньки. Натомість, відповідач проживає у м. Києві, офіційно не працює, підробляє на випадкових заробітках, не має стабільного доходу, є хронічним платником за кредитними договорами, що становить серйозну загрозу матеріального становища відповідача. Вважає, що дочка повинна проживати з батьком, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання. На підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з неможливістю продовження суддею Голосеніною Т.В. розгляду справи було здійснено повторний авторозподіл справи № 398/2769/18 та справу було розподілено судді Орловському В.В. Ухвалою суду від 7 листопада 2018 року зазначену справу було прийнято до провадження, призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Залучено для участі у справі Виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування. Зобов`язано Виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 16 січня 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов із зазначених у ньому підстав. Позивач пояснив, що відповідач протягом 7 років перебуває на заробітках у м. Києві. Лише іноді на 2-3 дні вона приїжджає в м.Олександрію, у її квартирі не зроблений ремонт та не створені умови для проживання дитини, натомість дитина останні 6 років після виїзду відповідача на заробітки постійно проживає з позивачем і він виконує обов`язки щодо її виховання та утримання. Представник позивача підтримав позов із зазначених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечувала у задоволенні позову. Вона пояснила, що дійсно перебуває на заробітках у м.Києві, працює у такому режимі: 8 днів вона на роботі у м. Києві 4 дні вдома в Олександрії. Позивач та відповідач, їх неповнолітня донька і повнолітній син зареєстровані проживають разом в одній квартирі, яка належить позивачу. Коли відповідач перебуває в м. Олександрії вона проживає у цій квартирі разом з відповідачем і дітьми. Відповідач не втратила право користування квартирою позивача та має право проживати там з дитиною, що підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 1 липня 2019 року. Однак відповідач чинить перешкоди цьому, викидає речі відповідача, не дає їй спокійно жити, а доньці говорить, що якщо вона хоче жити з мамою, то вона має залишити його квартиру і жити з мамою у її квартирі. Відповідач стверджує, що несе всі витрати, пов`язані з утриманням доньки, купує одяг, їжу, оплачує гуртки тощо. Батько не виконує обов`язки з утримання дитини, не годує дитину і змушує її йти їсти до сусідки. Відповідач купила квартиру по-сусідству і планує якнайшвидше зробити у ній ремонт та переїхати туди разом з дітьми. Позивач чинить тиск на дитину і вона його боїться. Зокрема такий тиск чинився на засіданні органу опіки і піклування. Позивач знайшов іншу жінку, яку приводить у квартиру, діти не задоволені цим та чекають коли матір закінчить ремонт у власній квартирі щоб переїхати до неї. Відповідач зазначила, що отримує дохід, достатній для утримання дитини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, наголосила на необхідності врахування думки дитини. Також зазначає, що усі вони проживають разом, тому визначати місце проживання дитини з позивачем немає підстав. Докази, які надав позивач відображають неактуальну на даний час інформацію, ці документи зібрані ще до розірвання шлюбу з відповідачем. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вона зазначила, що на даний час дитина ближча до матері та бажає проживати з нею, змінились також умови життя дитини, тому з урахуванням думки дитини орган опіки вважає, що дитині слід проживати з матір`ю. Із зазначених підстав представник органу опіки і піклування просить суд не враховувати висновок, наданий раніше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.02.2008 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року справа № 398/3901/17 було розірвано (а.с. 5-6). Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7,8). Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2003 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Право власності зареєстроване Олександрійським МБТІ від 5 листопада 2003 року, реєстраційний номер 9434/66 стр. 179. Вказаний факт також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 9-11). Згідно службової характеристики за час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] , прапорщик [PERSON] зарекомендував себе з позитивного боку, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 12). Згідно довідки КП «Житлогосп» від 05.06.2018 року №2068, у квартирі по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - власник, [PERSON] колишня дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] син (а.с. 14). Згідно копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1.07.2019 року №398/159/18 [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Встановлені судом у цьому рішенні обставини мають преюдиційне значення, тобто не підлягають доказуванню у цій справі. Зокрема цьому рішенні зазначено, що і позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що [PERSON] добровільно не виселяється із належної позивачу квартири і саме позивач у червні 2019 року заборонив їй проживати у квартирі, при цьому у квартирі залишилися її особисті речі. Також у цьому рішенні вказано, що відповідач [PERSON] добровільно не виселялась з вказаної вище квартири, там знаходяться її особисті речі, вона фактично проживає у цій квартирі, її періодична відсутність пов`язана з характером роботи у іншому місті. Згідно акту-розпорядження від 11.06.2018 року №2098, складеного паспортистом [PERSON] та сусідами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , власником квартири [PERSON] , та затвердженого директором КП «Житлогосп», у ході обстеження було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за даною адресою з 2014 року (а.с. 15). Згідно довідки від 05.06.2018 року № 341, виданої директором Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 10 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] дійсно займається вихованням своєї доньки [PERSON] , так як мати [PERSON] перебуває на заробітках у м. Києві, де й фактично проживає. Батько постійно відвідує батьківські збори, щоденно слідкує за навчанням, бере активну участь у всіх шкільних світах, підтримує тісний зв`язок із класним керівником (а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 01.07.2019 року № 257/9/10/3, комісія вважає за доцільне проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 80). У висновку зазначено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] , який належно виконує батьківські обов`язки, піклується про неї, забезпечує матеріально. За інформацією ЗНЗ № 10 відомо, що батько [PERSON] дійсно займається вихованням своєї дочки, оскільки мати [PERSON] перебуває на заробітках у м. Києві, де фактично проживає. Батько постійно відвідує батьківські збори, щоденно слідкує за навчанням, бере активну участь у всіх шкільних святах, підтримує тісний зв`язок із класним керівником. Дитина до школи ходить доглянутою, охайною. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини заслухали малолітню [PERSON] , яка розповіла, що з батьком проживати їй комфортніше, оскільки він приділяє їй увагу, вони багато часу проводять разом. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Частина статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, при винесенні рішення, в враховує висновок органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює усю сукупність доказів, та звертає увагу про прихильність дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. На виконання вказаних вимог в судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , якій на час розгляду справи вже виповнилося 11 років. [PERSON] пояснила суду, що проживає в квартирі батька, в цій квартирі проживає вона, її брат, їх мама та батько, у батька є інша жінка, яка також приходить до них. Батько лише інколи купує їжу для доньки і ніколи не готує для неї. Їжу купує інколи тато, інколи вона сама за мамині кошти, які мама залишає для неї у сусідки, готує собі сама. Тата часто немає вдома, оскільки він має іншу жінку, яку також іноді приводить додому. З батьком у [PERSON] склалися погані відносини близько року тому, коли у нього з`явилася інша жінка. Інга не хоче з жити з татом та його тновою жінкою. З мамою склалися гарні відносини, [PERSON] любить маму. Її мама працює в Києві за таким графіком:, тиждень працює в Києві, потім 4 дні вдома в Олександрії. У мами з татом склались погані відносини, але коли вона приїздить із заробітків, мама проживає у квартирі разом неї, її братом і татом. Коли мама приїжджає, вона готує для дітей їжу на тижденб, одяг завжди купує мама, за гуртки, які [PERSON] відвідує сплачує мама. У мами є подруга, яка проживає в м. Олександрії, якій вона залишає гроші, та до якої вона звертається у мамину відсутність, коли їй треба гроші на шкільні потреби та гуртки. Мама бере активну участь у навчанні Інги, ходить в школу, тато лише раз був на батьківських зборах. Мати купила квартиру по сусідству з татом, за яку ще трохи залишилось віддати гроші, робить ремонт, [PERSON] хоче проживати з матір`ю. Інга пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини минулого року вона висловила думку, що хоче проживати з батьком, оскільки тато велів їй так сказати, на засіданні він сидів поруч з нею, тому вона відчувала тиск від батька та загалом від обстановки на цьому засіданні, члени комісії пропонували надати відповідь, однак не змушували сказати, що вона хоче жити з батьком, тим не менш, [PERSON] відчувала себе не комфортно та сказала те, що очікував від неї батько, хоча насправді так не думала. Інга пояснила,що у судовому засіданні тиску не відчуває, говорить добровільно, хоче проживати з матір`ю. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За частиною статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Зібрані у справі докази свідчать про те, що дитина прихильна до матері, з батьком у неї склалися погані відносини, дитина бажає проживати з матір`ю. Врахування думки дитини, якій виповнилось 10 років є обов`язковим в силу зазначених вище норм Сімейного кодексу ЦПК, та міжнародних договорів. Суд відхиляє висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 01.07.2019 року № 257/9/10/3 , оскільки дитини у судовому засіданні пояснила, що на засіданні органу опіки відчувала тиск батька та загальної обстановки засідання, тому сказала, що хоче проживати з батьком, хоча насправді цього не бажала. Також, представник органу опіки та піклування просила суд не враховувати висновок у зв`язку з зміною думки дитини і обставин її життя. Оцінюючи доводи позивача, суд відхиляє актрозпорядження від 11.06.2018 року №2098, оскільки він складений зі слів позивача або сусідів, які не були допитані як свідки. Також, суд відхиляє довідку від 05.06.2018 року № 341, виданої директором Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 10 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, оскільки не відомі джерела інформації відображені у цій довідці про те, що матір проживає у м.Києві, а зміст цієї довідки суперечить встановленим у справі обставинам. Матеріалами справи підтверджується, що сторони та їх діти проживають в одній квартирі, і зареєстровані у ній. За таких обставин визначення місця проживання дитини лише з батьком суперечить фактичним обставинам життя сторін та їх дітей та нормам 161 СК України, відповідно до яких спір між батьками щодо місця проживання дитини може вирішуватися судом лише у тому випадку, коли батьки проживають окремо. Задоволення позову за таких обставин призведе до безпідставного обмеження прав відповідача, яка, як встановлено під час розгляду справи, фактично проживає з дитиною. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed