Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив наступне. 20 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі за текстом Позивач) та [PERSON] був укладений кредитний Договір № 4726, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 166900,00 грн. зі сплатою 18,0 % річних. Цей кредит [PERSON] зобов`язувався повертати шляхом внесення оплати за кредит рівними частинами в сумі 1986,90 грн. щомісяця до останнього робочого дня кожного місяця починаючи з листопада 2011 року до 20 жовтня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, цього ж дня між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язувався солідарно відповідати перед Позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань перед позичальником за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконують взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 24.07.2018 р. в загальній сумі 269691,50 грн., яка складається із: -простроченого боргу за кредитом в розмірі - 107293,00 грн.; -відсотків за користування кредитом за період з 03.06.2014р. по 23.07.2017р. - 86224,96 грн.; -інфляційних втрат Банку з грудня 2013 року по липень 2018 року за прострочення сплати Кредиту та процентів в розмірі - 64584,66 грн.; -трьох процентів річних за прострочення сплати Кредиту та процентів за період з 02.03.2015р. по 01.08.2018р. в розмірі - 2542,37 грн.; -трьох процентів річних за прострочення сплати відсотків за період з 01.10.2012р. по 23.07.2018р. - 11588,88 грн. Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з викладеного, справу необхідно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку письмового провадження. Ухвалою про відкриття провадження відповідачам було запропоновано подати до суду та позивачеві відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву подати відповідь на відзив. Відповідачі про відкриття провадження були повідомлені належним чином, протягом встановленого строку відзивів на позовну заяву до суду не надавали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов`язання, крім обов`язку виконати взяті зобов`язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 20.10.2011р. було укладено Кредитний договір № 4726, за яким відповідач отримав для споживчих цілей грошові кошти загальній сумі 166900,00 грн. під 19 % річних з кінцевим строком погашення до 20 жовтня 2018 року включно. Відповідно до Графіку щомісячних платежів відповідач щомісяця зобов`язувався погашати отриманий кредит рівними частинами зі сплатою процентів не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Розрахунок заборгованості за договором № 4726 свідчить, що станом на 24.07.2018 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 269691,50 грн., з якої: -сума строкового кредиту - 7948,00 грн.; -сума простроченого боргу за кредитом в розмірі - 99345,00 грн.; -сума строкових відсотків по кредиту - 1284,58 грн.; -сума прострочених відсотків за користування кредитом за період з 03.06.2014р. по 03.07.2018р. - 84940,38 грн.; -сума інфляційних втрат Банку з грудня 2013 року по липень 2018 року за прострочення сплати Кредиту в розмірі - 34734,98 грн.; -сума інфляційних втрат Банку з грудня 2013 року по липень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 29849,68 грн.; -сума трьох процентів річних за прострочення сплати Кредиту за період з 02.10.2012р. по 23.07.2018р. в розмірі - 6219,25грн.; -сума трьох процентів річних за прострочення сплати відсотків за період з 01.10.2012р. по 23.07.2018р. - 5369,63 грн. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Виходячи з наведеної норми закону та наведених умов кредитного договору, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитом, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в загальній сумі - 269691,50 грн.. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Частиною четвертою статті 559ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Частинами першою і третьою статті 251ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що того ж дня, коли було укладено кредитний договір з [PERSON] , між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 1 згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язувався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 4726 від 20 жовтня 2011 року, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 166900,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 19% річних та інших платежів зазначених у договорі. Згідно з пунктом 4.1. договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Пунктом 4.2 вказаного договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 цього договору, не пред`явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 договору поруки передбачено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов`язань поручителя. Пунктом 1.6 кредитного договору №4726 від 20.10.2011 року встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним рівними частинами в сумі 1986,90 грн. з остаточним терміном повернення кредиту 20.10.2018 року. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до 03 червня 2014 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 01 травня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам. Таким чином, перебіг строку позовної давності розпочався за вимогою про стягнення заборгованості за кредитом з 01 липня 2014 року та за вимогою про стягнення процентів з 01 червня 2014 року. Відповідно подовжений договором трирічний строк дії поруки сплинув по кредиту 01.07.2017 року, по процентах 01.06.2017 року. З позовом банк звернувся до суду 04 вересня 2018 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за період до вересня 2015 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.4.2. договору строку дії поруки. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя після спливу строку її дії з вимогою щодо відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором Разом з тим правовідносини з поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу строку дії поруки з моменту виникнення права вимоги за договором поруки. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі за № 6-272 цс16. Отже, вимоги позивача, щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором поруки підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку позовної давності встановленої п.4.2 договору поруки. Враховуючи, що строком погашення чергового платежу є останнє число місяця перед звітним , то задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення з другого відповідача заборгованості починаючи з вересня 2015 року, а саме: сума строкового та простроченого боргу - 77489,5 грн. (107293,00-29803,50=77489,50), відсотки за користування кредитом строкові та прострочені - 38574,50 грн. (86224,96-47650,46 = 38574,50), три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та відсотків за користування кредитом - 5379,02 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та відсотків за користування кредитом - 21608,48 грн. Що разом складає - 143051,50 грн. Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] в порядку солідарного стягнення як з боржника та поручителя. Заборгованість в розмірі 126640,00 грн (269691,50-143051,50) грн. за період до серпня 2015 року стягненню з [PERSON] не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial