Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації земельних ділянок та визнання незаконними рішення Драбівської селищної ради. Позовну заяву мотивував тим, що в період 1968-1970 років його мати [PERSON] в [ADDRESS] збудувала на виділеній для цих цілей земельній ділянці житловий будинок з надвірними спорудами. 10 квітня 1981 року мати позивача отримала свідоцтво № [NUMBER] на право власності на побудований нею житловий будинок, яке було видано на підставі рішення виконкому Драбівської селищної ради №4 від 10 квітня 1981 року. 28.02.1994 року рішенням виконкому Драбівської селищної ради №7 [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром 0,15 га, в т.ч. присадибну 0,15 га по [ADDRESS] . 09.11.1998 року мати позивача отримала акт на право користування присадибною ділянкою в розмірі 0,15 га, виконаний план забудови земельної ділянки та план присадибної, садоогородньої, дачної земельної ділянки площею 0,15 га, де у масштабі 1:500 в схематичному вигляді із зазначенням довжини меж (сторін) виконаний ескіз (креслення) земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . [INFO] мати позивача померла. Як стало відомо позивачу, його мати за життя уклала договір №712065510208 з Драбівським РВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» на виконання технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,15 га, в [ADDRESS] . У результаті виконаних робіт у 2010 році вищевказаним виконавцем була складена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1489 га, яка не відповідає вихідним даним та порушує вимоги земельного законодавства України. У технічній документації міститься заява про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку з проханням оформити та видати державний акт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, яка розташована в [ADDRESS] . До заяви додала копію витягу з рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 28.02.1994 року № 7. Будь яких інших заяв щодо зменшення площі земельної ділянки [PERSON] не подавала. Проте службовими особами Драбівського РВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» та відділу Держкомзему у Драбівському районі 05.11.2009 було погоджене та затверджене технічне завдання з розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] , до якого внесли неправдиві відомості про загальну площу земельної ділянки, вказавши її менший розмір, а саме площа 0,1489 га, що не відповідає дійсності та суперечить вихідним даним, які були в наявності у розробника технічної документації. На підставі даного технічного завдання спеціалістом Драбівського РВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» проведена кадастрова зйомка та виконаний план земельної ділянки [PERSON] , кадастровий номер 7120655100:01:001:1685, в якому зазначені відомості про суміжних землевласників та землекористувачів. При цьому їхні підписи щодо погодження конфігурації, розміру та меж земельної ділянки відсутні, землевласник межові знаки на зберігання не приймала. Також було складено Абрис земельної ділянки, в якому не зазначено схематичне розташування земельної ділянки на місцевості, її суміжних користувачів, відсутній опис меж, підписи, розмір та межі земельної ділянки, що є істотним порушенням. Позивач зазначає, що внаслідок порушення Драбівським РВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» вимог закону, була протиправно складена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] , без закріплення меж земельної ділянки внатурі межовими знаками, у зв`язку з чим межі земельної ділянки не погоджувались суміжними землекористувачами. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняв шляхом постійного проживання з нею. 29.11.2011 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якому було зазначено, що він є спадкоємцем. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Також було зазначено, що на земельній ділянці, яка не приватизована, розташований житловий будинок, надвірні будівлі та споруди. Після оформлення права власності на будинок позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, якою користувалася його мати. Питання про приватизацію земельної ділянки відкладалося з різних причин. Позивачу в грудні 2019 року було повідомлено, що його мати за життя на підставі рішення Драбівської селищної ради від 28.01.2010 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. При виготовленні даного акту було допущено невідповідність розмірів земельної ділянки та її конфігурації від тих розмірів та конфігурації земельної ділянки, яка передавалася Драбівською селищною радою від 09.11.1998 року та зменшилась після приватизації на 0,0235 га. Позивачу стало відомо, що його сусід [PERSON] на підставі рішення Драбівської селищної ради №13-95/VIII від 14.05.2020, отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовної площею 0,01 га, яка розташована в межах смт Драбів. Згідно вищезазначеного рішення було виготовлено землевпорядну документацію та присвоєно кадастровий номер 7120655100:01:002:1711. Окрім того існує накладення меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами: Драбівською селищною радою та [PERSON] . Згідно проведених замірів площа сформованої земельної ділянки за обмірами становить 0,1254 га, тому схематично конфігурація та межі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] ,зазначені у плані меж земельної ділянки кадастровий номер 7120655100:01:001:1685 в Державному актів серії ЯК №733015 виконані та покладені в Публічну кадастрову карту неправильно, тому що порушені майнові права суміжних землекористувачів. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 30 червня 2020 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Драбівської селищної ради в судовому засіданні вимоги позивача не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що з 01 січня 2013 року припинилися повноваження територіальних органів Держземагенства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю велися до 01 січня 2013 року, станом на сьогодні внесення до них відомостей є не можливим. Державна реєстрація земельних ділянок, обтяжень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у квітні 1970 року батьку [PERSON] [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,10 га. [INFO] батько [PERSON] помер, а він успадкував все майно, яке йому належало, а саме житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0963 га. 14.05.2020 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га та присвоєно кадастровий номер 7120655100:01:002:1711. 30.06.2020 року прийнято рішення про затвердження вищезазначеного проекту. 06.07.2020 року [PERSON] отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином [PERSON] вважає, що отримав земельну ділянку у встановленому законом порядку з цільовим призначенням ОСГ, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі і порушень при її отриманні не було. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2011 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , що складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . 23.12.2019 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1489 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . При цьому, згідно акта на право користування присадибною (садо-огородньою, дачною) ділянкою [PERSON] надано у користування земельну ділянку площею 0,15 га, яка знаходиться в [ADDRESS] . Суд вважає, що позивач не довів факту порушення його прав з огляду на наступне. Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради народних депутатів від 28.02.1994 року № 7 [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром 0,15 га, що по [ADDRESS] . За завою [PERSON] від 04.11.2009 року до відділу Держкомзему у Драбівському районі за замовленням останніх Драбівським РВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» була виготовлена технічна документація на земельну ділянку по [ADDRESS] . Розмір земельної ділянки склав 0,1489 га. На підставі вказаної технічної документації та заяви [PERSON] Драбівська селищна рада прийняла рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу [PERSON] безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд загальною площею 0,1489 га. Порядок надання у власність землі встановлено ст. 118 Земельного кодексу України, в якій зазначено, що земельна ділянка надається на підставі проектів землеустрою. При цьому особа в поданій заяві вказує орієнтований розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Селищна рада, як власник землі розпорядився на власний розсуд в межах своїх повноважень земельною ділянкою, розташованою в межах смт Драбів. Будь-яких норм законодавства, які б зобов`язували селищну раду передавати особі земельну ділянку, на яку вона має право користування і виключно в межах раніше наданої земельної ділянки у користування не існувало на час коли приймалося рішення, і на час розгляду справи таких змін у законодавстві не приймалося. При цьому норми визначені ст.121 Земельного кодексу України щодо розмірів безоплатної передачі земельних ділянок громадянам порушені не були. Ці норми визначають найбільший розмір земельної ділянки в межах цільового призначення та типу населеного пункту який може отримати громадянин у власність. Після приватизації землі по місцю проживання [PERSON] її право на користування даною земельною ділянкою припинилося, оскільки земельна ділянка перейшла у її власність. Будь яких доказів, що після приватизації землі [PERSON] виділялась земельна ділянка у користування у новому розмірі або переоформлялась будь-яким чином не надано. Позивач як спадкоємець не отримував свідоцтва про право на спадщина на частину земельної ділянки яка перебувала у користуванні [PERSON] . Процес виготовлення технічної документації на землю допускає корегування площі земельної ділянки в залежності від фактичного місця розташування земельної ділянки. Під час виготовлення даної документації визначаються координати кутів зовнішніх меж фактичного землекористування та визначається в залежності від цього остаточний розмір земельної ділянки. Визначальним фактором при цьому є дотримання норм визначених ст.121 Земельного кодексу України та рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації. У разі надання органом влади земельної ділянки у меншому розмірі особа не втрачає право на отримання іншої земельної ділянки в межах норм визначених законом. Відтак, враховуючи зазначене суд вважає, що порушень при передачі селищною радою [PERSON] земельної ділянки у власність не було. Щодо недоліків технічної документації на які вказав позивач, то суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування права власності на земельну ділянку. Так, в технічній документації чітко визначні координати кутів земельної ділянки, а тому позивач не позбавлений можливості відновити межові знаки та прийняти їх на зберігання. Будь яких претензій щодо меж земельної ділянки позивача зі сторони суміжних землекористувачів не має, а тому відсутність їх підписів у технічній документації не створює спору і не може бути наслідком скасування права власності на земельну ділянку позивача. З цих підстав решта позовних вимог не може бути задоволена. Відповідно до\~ч.9\~ст.158\~ЦПК України\~у випадку\~ухвалення рішення\~щодо повної\~відмови у\~задоволенні позову\~суд у\~відповідному судовому\~рішенні зазначає\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed