Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що вона 17 липня 2014 року наказом № 162 звільнена відповідачем на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Проте в день звільнення відповідач остаточного розрахунку не здійснив, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 4914,26 грн., яка рішенням Новокаховського суду Херсонської області стягнута з відповідача на її користь, проте підприємством до сьогоднішнього дня не виплачена, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з дня звільнення та по день постановлення судового рішення. В судове засідання позивачка не зявилась у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 04 серпня 2009 року перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод»; наказом № 162у від 17 липня 2014 року звільнена відповідачем на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 14 квітня 2015 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області стягнуто з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 4914,26 грн., проте заборгованість до по заробітній платі позивачці до теперішнього часу не виплачена. За таких підстав, та враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, а наданий позивачем розрахунок його середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно якого середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 липня 2014 року (з дня звільнення) по 28 липня 2015 року (по день постановлення рішення суду) становить 22438,26 грн. з подальшим утриманням податків та обовязкових платежів (86,97 грн. (середньоденна заробітна плата відповідно до розрахунку наданому позивачем) Х 258 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) = 22438,26 грн.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved