Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що за договором фінансового лізингу з ПАТ КБ «Приват Банком» від 27.04.2013 року за № MR00A-95407404, згідно специфікації та акту прийому передачі, позивачем було прийнято від відповідача в експлуатацію автомобіль марки DAEWOO LANOS NF69Y040, державний номер [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 74900грн. Автомобіль за умовами договору належав відповідачу і передавався позивачу в користування з правом викупу протягом п'яти років та був викуплений позивачем на 60%. 09.09.2015 року в центрі м. Маріуполя на вулиці Артема згорів вказаний автомобіль, внаслідок чого автомобілю завдано серйозної шкоди та автомобіль потребує капітального ремонту. Відповідач про настання форс-мажорних обставин був повідомлений в той же день, та за договором фінансового лізингу зобов'язаний призупинити дію договору до усунення форс-мажорних обставин до повного відновлення автомобіля та передати його позивачу в експлуатацію в робочому стані. При цьому, автомобіль відповідачем був застрахований в ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» від установленої договором низки форс-мажорні обставин, до яких серед іншого включена пожежа в автомобілі. Відповідач від оформлення страховки усунувся і усі процеси щодо доведення пожежі в автомобілі поклав на позивача, чим відповідач продовжував дію договору, стягнення сум по кредиту, нараховування відсотків і штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, та не визнавав припинення дії договору внаслідок настання форс-мажорних обставин. Позивач зауважує, що з моменту настання форс-мажорних обставин намагався передати авто на ремонтну базу відповідача, проте в прийомі автомобіля на ремонт було відмовлено, мотивуючи тим, що машина належить позивачеві і він повинен вести ремонт за свої кошти, а страхова компанія всі витрати по капремонту автомобіля йому потім компенсує. Відповідач напочатку березня 2016 року одержав страховку від страхової компанії, якою закрив договір фінансового лізингу, замість виконання капремонту автомобіля за дану страховку та передачу автомобіля за актом здачі-приймання позивачу в робочому стані. Вважає, що відповідачем в односторонньому порядку порушено умови договору, тож дії договору втрачають свою силу, а виплачені позивачем за договором лізингу гроші за весь період дії договору підлягають поверненню позивачу в повному обсязі. До 21.10.2015 р. позивач за договором фінансового лізингу виплатив відповідачу 77840.88 грн. або 60% від суми вартості договору (130270.88 грн.). Пізніше позивач більше півроку оплачував збереження автомобіля, це 9 грн. на добу та дана сума вже становить 2000 грн., а витрати на транспортування автомобіля склали позивачу 1200 грн. Крім цього, противоправними діями відповідача позивачу були заподіяні душевні страждання, що виразилися в порушенні його здоров'я, у звязку з порушенням звичайного способу життя: він частіше став хворіти, ночами, через постійні переживань у нього відсутній здоровий сон, не може своєчасно відвідувати медичні установи, немає коштів на лікування та лікаря, купівлі медичних препаратів, чим йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 95000 грн. На підставі викладеного просить: визнати одностороннє припинення відповідачем дію вказаного договору нікчемним; зобов'язати відповідача припинити з моменту настання форс-мажорних обставин, тобто з 09.09.2015 року, дію договору фінансового лізингу і відновити його з моменту капітального ремонту автомобіля і відновлення його придатним до експлуатації; зобов'язати відповідача, виплачені страховою компанією грошові кошти, направити на капремонт згорілого автомобіля; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 95000 грн. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимог підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, додаткового зауваживши, що страхова компанія оцінила збитки, причинені автомобілю пожежею на суму 151900 грн., проте виплатила, посилаючись на звіт відповідача, страхове відшкодування лише в розмірі 58000 грн., якими відповідач погасив договір фінансового лізингу, проігнорувавши вимогу лізингової угоди, згідно якого автомобіль повинен бути придатний до експлуатації і мати товарний вигляд протягом п'яти років. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надавши суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких згідно договору лізингу, укладеного між позивачем та відповідачем 27.04.2013 року, лізингоодержувач повинен вносити платежі за оплату фінансового лізингу в період з 22 по 26 число кожного місяця в розмірі 2077, 00 грн., проте дані платежі вносились позивачем не своєчасно починаючі з 26.09.2013 року, що є суттєвім порушеннях умов договору лізингу, в той час, як згідно п.2.15.5.8 за умови належного виконання лізингоодержувачем умов договору в разі у разі настання страхового випадку та отримання лізингодавцем страхового відшкодування, лізингодавець повинен спрямувати страхову винагороду на відновлення предмету лізингу, крім випадків повної конструктивної загибелі або втрати предмету лізингу. Та на підставі п.2.15.5., п.п.2.15.4.5; 2.15.4.6; п.2.15.4.7 4 договору, у звязку з тим, що протягом всього періоду страхування за договором вигодонабувачем є лізингодавець, тому гроші, отримані лізингодавцем від страхового випадку, були направлені на погашення заборгованості за договором. При цьому, відповідно до п.2.15.6.3.3 лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору шляхом дострокового розірвання у випадку передбаченому п. 2.15.8 зазначеного договору, та відповідно до п.2.5.10 лізингоодержувач звільняється від відповідальності у разі випадках непередбаченої сили: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов'язків за договором. Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Крім того надав суду пояснення, відповідно до яких згідно договору страхування № МR67CPS-134U51P, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПРАТ СК «ІНГОСТРАХ» 01.03.2016 року було перераховано страхове відшкодування у розмірі 52430 грн. у повній відповідності до умов договору страхування. За вказаним договором страхувальником та вигодонабувачем є ПАТ КБ «Приватбанк», який й отримав вказані суми. Вважає, що будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача та третьої особи допущено не було, позовна заява не містить жодних посилань на норми законодавства, відтак позов задоволенню не підлягає. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк було укладено договір фінансового лізингу № MR00A-95407404, шляхом заповнення відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, згідно з яким позивач як Лізингодавець передав позивачеві як Лізингоодержувачу в лізинг предмет лізингу автомобіль згідно Специфікації, викладеної в Додатку № 1 на строк 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2. Так, згідно специфікації та акту прийому передачі, позивачем було прийнято від відповідача в експлуатацію автомобіль марки DAEWOO LANOS NF69Y040, державний номер [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 74900грн. Вказаний факт сторонами визнається, отже в силу ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягає. Зазначений договір відповідає вимогам ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом відповідача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, розміщених на офіційному веб-порталі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Правила), передбачено умови надання банком послуг фінансового лізингу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п.1.3 заяви про приєднання до умов та правил про надання фінансового лізингу у період сплати щомісячно з 22 по 26 число кожного місяця Лізингоодержувач - [PERSON] повинен вносити суму 2077, 0 грн. Вказане також передбачене у додатку 2 до договору, де вказані дати та суми (графік) погашення. Сторони визнали існування вказаної вимоги договору. Проте відповідно до наданої позивачем виписки про погашення кредиту по вказаному договору, позивач не своєчасно здійснював платежі, у звязку з чим до нього регулярно застосовувалися штрафні санкції. Зокрема на момент настання страхового випадку 09.09.2015 року [PERSON] мав прострочену заборгованість, а саме : 01.08.2015 року - прострочений кредит складав 311,28 грн. ; 30.09.2015 року - прострочений кредит складав 1186,23 та були нараховані прострочені відсотки в розмірі 746,94 грн. Вказаний факт наявності заборгованості за договором фінансового лізингу підтвердив й позивач, пославшись на те, що він періодично не мав можливості своєчасно сплачувати платежі за графіком, оскільки йому затримували зарплату, а також внаслідок проведення АТО в м. Маріуполі, проте пізніше усі штрафні санкції сплачував. Також зазначив, що він мав заборгованість за сплатою страховки, оскільки вважав цей його обовязок незаконним, й почав його виконувати тільки після відповідного рішення суду. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Таким чином, дослідивши вказане, а також пояснення сторін, зокрема, в частині визнання сторонами факту несвоєчасності здійснення платежів за графіком, нарахування відповідних штрафних санкцій та їх сплати позивачем, суд приходить до висновку про неналежне виконання умов договору [PERSON] Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо сплати усіх штрафних санкцій, що на його думку свідчить про відсутність заборгованості та належне виконання умов договору, оскільки сплата штрафних санкцій не спростовує наявність самого факту прострочення виконання зобовязання, а, відповідно, й неналежності виконання прийнятих зобовязань. При цьому, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.05.2013 року № MR67CPS-134U51P, автомобіль ЗАЗ Lanos, 2012 року виписку, державний номерний знак [NUMBER], був застрахований ПАТ КБ «Приват Банк» у ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ». Відповідно до п.7 вказаного договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.05.2013 року до переліку страхових випадків зокрема входить пожежа. Так, згідно наявних матеріалів 09.09.2015 року відбулось загорання належного ПАТ КБ «Приват Банк» автомобілю ЗАЗ Lanos, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням за договором лізингу [PERSON], яке ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» було визнано як страховий випадок, за яким 01.03.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» було перераховане страхове відшкодування в розмірі 52430 грн., які були перераховані на погашення заборгованості за договором № MR00A-95407404 від 27.04.2013 року. Вказані факти були визнані сторонами, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягають. Згідно п.2.15.5.8 в разі настання страхового випадку та отримання Лізингодавцем страхового відшкодування, Лізингодавець за умови належного виконання Лізингоодержувачем умов договору, повинен спрямувати страхову винагороду на відновлення предмету лізингу. Проте вказаний пункт не може бути застосований щодо вказаних правовідносин, оскільки як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] як лізінгоодержувач неналежним чином виконував умови договору, у звязку з чим позовні вимоги щодо зобовязання відповідача спрямувати отриману від ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» страхову винагороду на відновлення предмету лізингу, а саме на капітальний ремонт автомобіля ЗАЗ Lanos, 2012 року виписку, задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині визнання одностороннього припинення відповідачем договору фінансового лізингу № MR00A-95407404 нікчемним, то суд прийшов до наступного. Згідно довідок від 23.05.2016 року, від 17.11.2016 року договір № MR00A-95407404 від 27.04.2013 року закритий у звязку із погашенням у повному обсязі 02.03.2016 року. Вказаний факт сторонами в судовому засіданні не оспорюється. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п.п.2.15.4.5; 2.15.4.6; п.2.15.4.7 умов та правил надання фінансового лізингу, грошові кошти які надійшли на транзитний рахунок відкритий Лізингоодержувачу, повинні бути спрямовані на погашення заборгованості за договором. Таким чином у даному випадку відсутня одностороння відмова або розірвання договору, а має місце припинення зобовязання у звязку з його повним виконанням. При цьому законодавством України не передбачено визнання нікчемним припинення зобовязання у звязку з його повним виконанням. Доказів того, що мало місце одностороннє розірвання договору, сторонами не надано. При цьому відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а вимоги щодо неправомірності одностроннього розірвання договору в позові не ставилися. Крім того будь-яких інших порушень прав позивача як споживача у позові не зазначено та відповідних доказів не надано. У звязку із зазначеним відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання одностороннього припинення відповідачем договору фінансового лізингу № MR00A-95407404 нікчемним. Вимоги щодо зобовязання відповідача призупинити з моменту настання форс-мажорних обставин дію договору фінансового лізингу № MR00A-95407404 та відновити його з моменту капітального ремонту автомобіля, а також відшкодування завданої цими діями відповідача моральної шкоди, є похідними від вказаних вище, у звязку з чим також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed