Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, указуючи, що 08.12.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало у власність квартиру загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 24.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1778. Позивач зазначив, що після отримання права власності на вказану квартиру позивач намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому відповідача, що порушує право Банку вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд виселити відповідача з квартири за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні 04.03.2019 року представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В подальшому надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник, адвокат Трегуб Ю.Є. в судовому засіданні 04.03.2019року заперечували проти позову з тих підстав, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 року визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк», скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» та припинено право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на спірну квартиру. У зв`язку з викладеним, відповідач та її представник зазначили, що відсутні підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», тому просили суд відмовити позивачеві у задоволенні позову. В подальшому представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її та відповідача відсутності. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № DND0GA00000073, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 39371,50 доларів США зі сплатою 1,08% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між сторонами був укладений іпотечний договір від 24.04.2008 року, згідно з яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34-51). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, Банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки спірну квартиру на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 24.04.2008 року. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. було прийнято рішення № 32862062 про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» та зроблено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17965015 (а.с. 4). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2017 року скасовано, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень квартири [ADDRESS] , вчинене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Ліаною Леонідівною; скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17965015 від 08.12.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Ліаною Леонідівною про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» та припинено право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру [ADDRESS] (а.с. 120-121). У пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що при розгляді позову іпотеко держателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи, що квартира за адресою : [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , була придбана відповідачем не за рахунок кредитних коштів, а передавалась в іпотеку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, її виселення без надання іншого житлового приміщення неможливо. Крім того, встановлено, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 року запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» скасований, тобто останнє не є власником спірної квартири на час розгляду справи. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» і приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову.

Outcome: dismissed