Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями колегії суддів Апеляційного суду Львівської області. Позов мотивовано наступним. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.06.2015р. скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] до головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016р. касаційну скаргу задоволено частково, рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.06.2015р. та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції. Вважає дане рішення завідомо неправосудним. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився. Подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно звертався з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Львівської області та рішенням від 12.10.2015р. заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.06.2015р. скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] до головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016р. касаційну скаргу задоволено частково, рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.06.2015р. та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними. В той же час, рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015р. не визнано завідомо неправосудним, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Крім того, як розяснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Так, позивач, не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, оскаржив її до апеляційної, а потім і касаційної інстанції. Слід врахувати і те, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув. З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу матеріальної моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed