Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 13.09.2014 року. Під час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, шлюб носить формальний характер, подружніх стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть проживають окремо, що унеможливлює спільне сімейне життя. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов визнав та просить розглядати справу без його участі. Ухвалою судді від 07.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 13.09.2014 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно. Сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо що визнається сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, на розірвання шлюбу погоджуються, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved