Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 3466,31 грн. Свій позов мотивує тим, що 16.02.2016 року відповідач звернувся до центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. На підставі поданих відповідачем документів з 23.02.2016 року позивачем була призначена йому допомога по безробіттю. За час перебування на обліку у позивача відповідачу було виплачено 8704,86 грн. допомоги. Позивачем, як уповноваженим органом, було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідачу, в ході якого було встановлено факт перебування відповідача у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 01.06.2016 року по 31.07.2016 року. Зазначене свідчить, що відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, належав до зайнятого населення та порушив вимоги ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення» щодо своєчасного надання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у підготовчому та судовому засіданні (07.11.2017) позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що працював неофіційно, як його оформили без його відома та згоди, йому не відомо. У судові засідання 21.11.2017 та 12.12.2017 року відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки та їх поважність суд не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази про те, що він із Слоляковим працювали разом в Агролісі по трудовій, потім підприємство закрилося, вони залишились без роботи, думали розходитись. Але потім колишні роботодавці сказали, що знайшли нового господаря і робота буде. В цей час [PERSON] пішов на «біржу». Пізніше їх зібрали та роздали листки писати заяви на«Алексдім», директор Чорний. Сказали, що це тимчасово. Потім виявилося, що [PERSON] оформив фірму на себе, поставив сина. [PERSON] сказав, що офіційно працевлаштовуватись не буде, а підроблятиме. Він (свідок) хоч і робив по трудовій, в виходило, що підробляв, бо ліс привозили 1 раз у місяць, за 2 дні його різали, а потім гуляли. Як вийшло, що вони працювали на [PERSON], не знає. На запитання пояснив, що з приводу наказу про прийняття на роботу та звільнення з роботи ФОП [PERSON], нічого сказати не може. Пилорама була у с. Рудня-Шпилівська. Підприємець кожного дня туди не приїжджав. [PERSON] відмовився від роботи по трудовій, а він працював офіційно, по трудовій. Коли писали заяви на працевлаштування, то їм сказали, що дату поставлять самі. [PERSON] хотів ходив на роботу, а хотів - ні. Він не памятає, чи писав заяву на звільнення, знає, що приїхали до нього додому батько із сином [PERSON] і повідомили, що він у них більше не працює. Крім того, судом були досліджені письмові пояснення [PERSON], з яких слідує, що він є сином ФОП [PERSON] та, як довірена особа останнього, керував виробництвом у орендованих виробничих деревообробних цехах в с. Рудня Шпилівська. У квітні 2016 року ФОП [PERSON] взяв в оренду виробничі приміщення. Робітники, які там працювали, погодились продовжити роботу на ФОП [PERSON]. В середині травня 2016 року на зборах робітникам було розяснено, що необхідно написати заяви на офіційне працевлаштування та принести трудові книжки. [PERSON] заяву написав, був оформлений в бухгалтерії, отримував зарплату, з якої вираховувались податки і збори. Запис у його трудову книжку внесений не був тому, що він не надав своєї трудової книжки. Звільнений [PERSON] був за власним бажанням 31.07.2016 року. Крім [PERSON], ще були працевлаштовані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.02.2016 року відповідач звернувся до [PERSON] районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 63 від 12.10.2016 року встановлено, що 07.09.2016 року в програмі СІАС згідно з обміном даними з ПФУ про періоди зайнятості особи, виявлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з 01.06.2016 року з ФОП [PERSON] У відповідь на запит роботодавець предявив копію наказу про прийняття на роботу [PERSON] рамником з 01.06.2016 року (наказ від 31.05.2016 року № 3к). Відповідно до наказу № 3к від 31.05.2016 року ФОП [PERSON] прийняв [PERSON] на роботу рамником з 01.06.2016 року на підставі особистої заяви, а 31.07.2016 року останній був звільнений із вказаної посади за власним бажанням (наказ № 4к від 31.07.2016 року). Відповідно до довідки № 2032 від 14.09.2017 року, дохід [PERSON] за період з 16.02.2016 по 10.10.2016 року склав 8704,86 грн., з них протягом червня-вересня 2016 року йому було нараховано 3466,31 грн. Суд, вислухавши доводи і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Згідно п.п. 2.7 п. 2 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької дальності» затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 307 від 20.11.2000 - «без урахування страхового стажу в розмірі, установленому законодавством, визначається допомога по безробіттю для таких категорій безробітних, які працювали або займались підприємницькою діяльністю і не сплачували страхові внески до Фонду або єдиний внесок, але мали раніше набутий трудовий, що прирівнюється до страхового, або страховий стаж», як у випадку відповідача. У цьому випадку допомога по безробіттю виплачується з восьмого дня після реєстрації особи в установленому порядку в державній службі зайнятості, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону Україні «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Відповідно до п.п. 9 п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Також згідно п. 37 п. 1 абз. 3 Постанови КМУ № 198 від 20.03.2013 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Згідно з п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та особистої заяви відповідача, йому надано статус безробітного з 16.02.2016 року та призначено допомогу. 10.10.2016 року відповідач був знятий з обліку в звязку з порушенням законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню протягом останніх трьох місяців. [PERSON] районним центром зайнятості була проведена звірка з органами ПФУ, в ході якої було виявлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з 01.06.2016 року по 31.07.2016 року з ФОП [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] районний центру зайнятості про цей факт не повідомив та в цей же період отримував допомогу по безробіттю. Директором [PERSON] районного центру зайнятості прийнято рішення щодо повернення відповідачем незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 3466,31 грн., що оформлено наказом № НГ 161010 від 10.10.2016 року. 17.10.2016 року адресу відповідача було направлено повідомлення за № 570/01 на про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 3466,31 грн., але у добровільному порядку відповідач це зробити відмовився. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог до відповідача. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження заперечень щодо позову, навпаки, його пояснення були спростовані письмовими доказами, зокрема, і письмовими поясненнями [PERSON] Отже, судом встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості знаходився в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] з 01.06.2016 року по 31.07.2016 року та в цей самий період отримав допомогу по безробіттю в сумі 3466,31 грн., що дає підстави стверджувати, що вказана допомога була отримана відповідачем незаконно та вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved