Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 25 серпня 2016 року він працював на Охоронному підприємстві «Ультіма» на посаді охоронця з посадовим окладом 3700 грн. в місяць. 28 листопада 2016 року був звільнений за власним бажанням. Проте в день звільнення відповідач остаточного розрахунку не здійснив, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопада 2016 року всього в розмірі 7400 грн., та компенсація за не використану відпустку 1061,35 грн. які він просить суд стягнути з відповідача на його користь. Окрім того, протиправними діями відповідача, що виразилися у незаконній відмові своєчасно виплатити належну позивачу суму заробітної плати та інші виплати, гарантовані нормами трудового законодавства, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3000,00 грн. В судове засідання позивач не зявився у адресованій суду заяві просив справу розглядати в його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 83 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 25 серпня 2016 року перебував в трудових відносинах з Охоронним підприємством «Ультіма» на посаді охоронця з посадовим окладом 3700 грн., та якого 28 листопада 2016 року було звільнено за власним бажанням, проте в день звільнення остаточного розрахунку з ним не проведено, що відповідачем в судовому засіданні не спростовано. За таких підстав, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені поти нього позовні вимоги, крім того не провів в день звільнення остаточного розрахунку з позивачем і не виплатив заборгованість по заробітній платі та компенсації за не використану відпустку до теперішнього часу, позов в цій частині підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з жовтня по листопад 2016 року в розмірі 7400 грн., та компенсація за не використану відпустку в розмірі 1061,35 грн. Також, задоволенню підлягають позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені поти нього позовні вимоги, крім того судом встановлено, що позивачу дійсно була спричинена шкода, встановлена протиправність діяння заподіювача, та наявность причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування, заподіяної позивачу моральної шкоди, слід визначити у розмірі 3000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. За таких підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ,

Outcome: approved