Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала з мотивів, які викладені у позовній заяві, і просить суд стягнути з відповідача на користь Київського обласного центру зайнятості кошти за навчання у сумі 11516 (одинадцять тисяч пятсот шістнадцять гривень) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім гривень) грн.. Відповідач в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи оповіщений належно, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи. Судом встановлено, що 18 серпня 2014 року між Київським обласним центром зайнятості, Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України та [PERSON] відповідно до Положення про працевлаштування в системі державної служби зайнятості випускників даного інституту, які навчалися за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженого наказом Державного центру зайнятості від 22.07.2011 року № 106, був укладений Договір № МФАМ/03/14 про підготовку магістра за денною формою навчання. Відповідно до умов договору протягом строку з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року Інститутом за кошти даного Фонду здійснено підготовку відповідача шляхом надання освітньої послуги в галузі знань «Специфічні категорії», за напрямом підготовки - «Адміністративний менеджмент», освітньо-кваліфікаційного рівня - магістр, на денній формі навчання. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 18.08.2014 року № 185 відповідача було зараховано до складу студентів денної форми навчання за спеціальністю «Адміністративний менеджмент» освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр» на пятий курс (з фінансуванням за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття). Наказом вказаного інституту від 24.06.2015 року № 166 «Про випуск студентів магістратури 2014 року набору» відповідача було відраховано зі складу студентів у звязку із закінченням терміну навчання та отриманням диплома магістра. Згідно п.п. 1.3.2 п. 1.3 Положення та п.4.4 Договору передбачено, що особа після закінчення навчання в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України повинна відпрацювати в державній службі зайнятості не менше трьох років. Підпунктами 5.2.1, 5.2.2, 5.2.3 Договору визначені випадки, при настанні яких відповідач згідно із пунктом 5.2 Договору зобовязаний відшкодувати до Фонду вартість навчання та компенсувати усі інші витрати, повязані з його навчанням, зокрема й у випадку звільнення з роботи в системі державної служби зайнятості України за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України до закінчення трирічного строку з дня закінчення навчання. Відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем з 15.03.2004 року по 31.03.2016 року, що підтверджується копією витягу з наказу Київського обласного центру зайнятості «З особового складу» від 15.03.2004 року № 68-к про призначення на посаду головного спеціаліста відділу надання соціальних послуг та моніторингу Ставищенського районного центру зайнятості та копією наказу Київського обласного центру зайнятості «Про звільнення [PERSON]П.» від 29.03.2016 № 201-к, про звільнення [PERSON] з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Ставищенського районного центру зайнятості з 31 березня 2016 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. 29 березня 2016 року відповідачу було вручено претензію №959/09/12-16, в якій було запропоновано йому у добровільному порядку в місячний строк з дня одержання претензії повернути витрати на навчання у розмірі 11516 гри. 00 коп. (одинадцять тисяч п'ятсот шістнадцять грн. 00 коп.). Згідно зобовязання відповідача від 29.03.2016 року, він погодився у добровільному порядку виплатити вказану вище суму рівними частками, у звязку з тим, що порушив умови Договору, а саме не відпрацював три роки за отриманим фахом в державній службі зайнятості. Однак, жодних виплат з 29.03.2016 року до позивача не надійшло. Вартість навчання відповідача підтверджена листом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 04.04.2016 року № 798, згідно якого він навчався в ньому протягом двох семестрів та вартість його навчання за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття становила 11516 грн. 00 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот шістнадцять грн. 00 коп.). Київський обласний центр зайнятості, відповідно до Положення про КОЦЗ є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду у Київській області. Центр підпорядковується та підзвітний Державному центру зайнятості - виконавчій дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Діяльність центру фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. У звязку з вищевикладеним, Фондом загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Київського обласного центру зайнятості понесені витрати, повязані з навчанням відповідача, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення витрачених коштів даним Фондом. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов\~підлягає задоволенню.

Outcome: approved