Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.02.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Вказав, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 28.11.2013 року заборгованість відповідача по кредиту становить 30744,20 грн., а саме: 3874,05 грн. - заборгованість за кредитом; 24929,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а токож штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1440,20 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30744,20 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що договір з [PERSON] було у кладеного в 2006 році і на даний час він є дійсним, стверджувала, що заява на отримання кредиту підписана саме відповідачем [PERSON] В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по сплаті кредитних коштів виникла заборгованість. Крім того, договір не визнавався недійсним та карткою активно користувалися, оскільки були проплати по картковому рахунку. Тому просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не звертався до банку з метою отримання кредиту та коштів в сумі 5000 грн. від банку не отримував. Також в договорі не вірно зазначено його місце роботи, оскільки він ніколи не працював на підприємстві «Доля». Вказав, що в 2006 році працював в ПАТ «Укрсіббанк» спеціалістом з продажу роздрібних продуктів та проживав за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що свого паспорту не втрачав, щодо отримання кредиту на його ім'я до правоохоронних органів не звертався, про кредит дізнався від виконавчої служби. В матеріалах справи відсутня розписка про отримання кредитної картки. Провив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, що складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Кредит надано у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8). Згідно заяви позичальника про надання кредиту від 15.02.2006 року, відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с 8-12). Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 28.11.2013 року заборгованість відповідача по кредиту становить 30744,20 грн., а саме: 3874,05 грн. - заборгованість за кредитом; 24929,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а токож штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1440,20 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області № 184 від 12.08.2014 року, вирішити питання «Чи виконано підпис в оригіналі зави позичальника на отримання кредиту від 15.02.2006 року, яка надавалася ПАТ КБ «Приватбанк», в графі «Подпись» розділу «Банковские услуги» [PERSON], чи іншою особою?», не представилось можливим. Цифровий підпис «15.02.2006» розташований в графі «Дата» розділу «Банковские услуги», заяви на отримання кредиту, заповненої від імені [PERSON] від 15.02.2006, виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с. 138-143). В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що заяву на отримання кредиту він не підписував та кредитні кошти в сумі 5000 грн. не отримував та ними не користувався, однак належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів визнання судом спірного договору недійсним відповідачем також не надано. За наведених обставин, оскільки відповідачем не доведено, що ним не вчинялись будь-які дії по укладенню кредитного договору від 15.02.2006 року, а також те, що цей договір ним не підписувався та його волевиявлення на укладання зазначеного договору не було, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено порушення відповідачем передбаченого договором обов'язку погашення заборгованості, у зв'язку з чим станом на 28.11.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 30744,20 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 307,44 грн. на користь позивача.

Outcome: approved