Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 16.10.2013 виконавчим комітетом Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис №8. Витрати пов'язані із розглядом справи просить залишити за ним. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, на тривалий час покидає сім'ю, не цікавиться станом дітей. Через те, що відповідачка не здійснювала належний догляд за дітьми, а він протягом 2015-2017 років перебував у місцях позбавлення волі, діти були влаштовані до дитячого будинку інтернату Запорізької області. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім'єю. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили. Спільного бюджету не ведуть. Позивач проживає разом з сином та має намір забрати і дочку. Місце проживання відповідача йому не відоме. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим. Розлучення це єдиний вихід для побудови нового щасливого життя та збереження нормального бачення про сім'ю. Спору щодо розподілу спільного майна та місця проживання дітей немає. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 13.11.2018 року, 28.11.2018 року та 12.12.2018 року не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України, належно повідомлена. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, між сторонами було укладено шлюб, який 16.10.2013 зареєстровано виконавчим комітетом Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис №8. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області №806 від 16.10.2018. Малолітня дочка перебуває в дитячому будинку. Спору щодо розподілу спільного майна та місця проживання дітей сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, на тривалий час покидає сім'ю, не цікавиться станом дітей. Через те, що відповідачка не здійснювала належний догляд за дітьми, а позивач протягом 2015-2017 років перебував у місцях позбавлення волі, діти були влаштовані до дитячого будинку інтернату Запорізької області. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім'єю. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили. Спільного бюджету не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим. Розлучення це єдиний вихід для побудови нового щасливого життя та збереження нормального бачення про сім'ю. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За бажанням позивача судові витрати суд залишає за ним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved