Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила встановити факт родинних відносин та встановити факт місця відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. На даний час позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті її матері, оскільки інші спадкоємці не претендують на спадкове майно. На даний час не може оформити свої спадкові права, оскільки не надано правовстановлюючих документів, а саме: доказів про сумісне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також пропущений шестимісячний строк подачі заяви для прийняття спадщини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав в повному обсязі. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] року померла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області від 20.08.2004 року за реєстровим № 1993 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Черкаської області від 20.08.2004 року за реєстровим № 1995, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та зареєстроване в Уманському виробничому підрозділі Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації 25.08.2004 року за реєстровим № 7034061. Спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER], від 22 квітня 2010 року виданого Буцькою селищною радою Маньківського району Черкаської області, належить земельна ділянка площею 0,523 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач як її донька, та відповідач [PERSON], як її онук. Протягом встановленого законом строку ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] наталія Семенівна змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). [PERSON] у жовтні 2017 року подала заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В.. Листом щодо надання роз'яснення від 26 жовтня 2017 року за вих.. № 264/01-16 винесеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікою Н.В. було відмовлено позивачу про видачу свідоцтва про право спадщину за законом, оскільки позивачем не подано вчасно, в шестимісячний строк для прийняття спадщини, заяву про прийняття спадщини, яка передбачена ст.. 1269 ЦК України, та не надано документів, за якими можливо встановити місце відкриття спадщини та коло осіб, що проживали разом із спадкодавицею на день відкриття спадщини; не надано доказів постійного проживання позивача зі спадкодавцем. Відповідно до довідки виданої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 16 від 19.10.2017 року за вих. № 3334 виданої на ім'я [PERSON] про те, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], з 12 листопада 2010 року по день смерті [INFO] року. На день смерті разом з нею був зареєстрований [PERSON], 1987 року народження з 02 липня 2004 року. Відповідно до довідки виданої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 16 від 19.10.2017 року за вих. № 3334 виданої на ім'я [PERSON] про те, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована заявниця з 06 грудня 2011 року. Відповідно до акту про проживання від 20 грудня 2017 року підписаний сусідами позивачки та працівниками житлово-експлуатаційної контори № 16, [PERSON] проживала разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 18 грудня 2011 року по день смерті [INFO] року (а.с 13). Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи доведення заявником факту спільного проживання з спадкодавицею однією сім'єю більше п'яти років до часу смерті останньої, відсутності спору про право та інших спадкоємців, наявність достатніх та допустимих доказів у підтвердження фактів та доводів позивача, суд вважає що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved