Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що він працював з 08 вересня 2009 року інженером-технологом в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод». Наказом №182у від 29 липня 2014 року був звільнений відповідачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Проте в період часу з березня по день звільнення підприємством було не законно встановлено не повний робочий день, у зв'язку з чим він вважає, що йому не донараховано заробітну плату за вказаний період в розмірі 3042, 75 грн., вихідну допомогу в розмірі 476,75 грн. У зв'язку з тим, що в день звільнення відповідач остаточного розрахунку не здійснив, він просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 30 липня 2014 року по день постановлення рішення суду, та моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн., оскільки зазнав її в наслідок протиправних дій відповідача, які виразилися у незаконній відмові своєчасно виплатити в добровільному порядку належну йому суму заробітної плати. А також просив суд зобов'язати відповідача видати довідку для біржі праці з урахуванням вже виплачених сум березня та травня, а також перерахованої суми червня місяця. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з зазначених підстав, та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частинні стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 липня 2014 року по 13 серпні 2014 року в розмірі 900,87 грн., що стосується позовних вимог про стягнення не донарахованої заробітної плати та вихідної допомоги, вважає їх не обґрунтованими, оскільки рішення прийняті правління про зміну істотних умов праці є чинними, та в судовому порядку на сьогоднішній день не оспорювались, а заробітна плата та вихідна допомога позивачу станом на 13 серпня 2014 року сплачена в повному обсязі, а тому просить суд відмовити в цій частині позову, а також відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, як заявлених безпідставно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працював інженером-технологом, наказом №182у від 29 липня 2014 року був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. Відповідно до наказів № 94 від 06.03.2014 року, № 126 від 17.04.2014 року затверджено ліміт фонду оплати праці працівників з погодинно преміальною системою оплати праці по підрозділам підприємства на березень, квітень місяці 2014 року; до наказу № 193 від 29.05.2014 року, № 214 від 01 липня 2014 року оголошено простой з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року, з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року у тому числі й провідному інженеру-технологу [PERSON], які є чинними, та позивачем не заявлено позовних вимог про їх незаконність. Як вбачається з розрахункових листів з позивачем проведено остаточний розрахунок 13 серпня 2014 року, відповідно до довідки № 4028/1089 наданої 25 листопада 2014 року представником відповідача ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 липня 2014 року по 13 серпня 2014 року складає 900,87 грн. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. За таких підстав, оскільки позивача було звільнено з займаної посади 29 липня 2014 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату, проте остаточного розрахунку з працівником проведено лише 13 серпня 2014 року, виходячи з наданого представником відповідача розрахунку середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 30 липня 2014 року по 13 серпня 2014 року складає 900,87 грн., яку суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача, задовольняючи позов в цій частині. При цьому позовні вимоги, про стягнення з відповідача на користь позивача не донараховану заробітної плати за період з березня по липень 2014 року включно в розмірі 3042,75 грн., та вихідної допомоги в розмірі 476,75 грн. задоволенню не підлягають, оскільки рішення правління про зміну істотних умов праці на сьогоднішній день є чинними, в судовому порядку позивачем не оспорюються. Що стосується позовних вимог, про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено факту спричинення йому такої шкоди належними доказами. Крім того в судовому засіданні представником позивача надано довідку з урахуванням виплачених сум заробітної плати за березня та травень 2014 року, а також перерахованої суми червня місяця 2014 року, у зв'язку з чим спор з цього приводу відсутній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial