Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача кошти в розмірі 200000 грн. і проценти по вкладах в розмірі 73645,80 грн., а саме: по договору №40577920 вклад «Капітал» суму в розмірі 14791,66 грн.; по договору №40578820 по вкладу «Гнучкий» суму в розмірі 20000 грн. і проценти в розмірі 7083,33 грн.; по договору №40578320 по вкладу «Капітал» суму в розмірі 40000 грн., та проценти в розмірі 14791,66 грн.; по договору №40578620 вклад «Капітал» суму в розмірі 20000 грн., та проценти в розмірі 7395,83 грн.; по договору №40577520 вклад «Капітал» суму в розмірі 40000 грн., проценти в розмірі 14791,66 грн.; по договору №40577520 по вкладу «Капітал» суму в розмірі 40000 грн., проценти в розмірі 14791,66 грн.; також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн., та моральну шкоду в розмірі 73645,80 грн. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. 17 лютого 2016 року між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10020/0267 укладені вказані договори банківських вкладів, за умовами яких позивач вніс грошові кошти в установу банку «Ощадбанк» в розмірі 200000 грн., які по теперішній час повернуто не було, хоча строк повернення вказаних коштів є 17 серпня 2016 року, та не повернуто проценти по вкладах в загальному розмірі 73645,80 грн. Вказані дії банку заподіяли позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 73645,80 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500 грн. Представником ПАТ «Державний ощадний банк України» подано відзив до суду, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кошти по всім укладеним договорам позивачем були отримані разом з нарахованими відсотками, так і не надано доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, та надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу не є належними доказами, оскільки не надано їх детальний опис, в тому числі акт виконаних робіт. Позивачем надано також відповідь на відзив, в якому він вказав, що наведені обставини у відзиві є надуманими та неправдивими, оскільки кошти він не отримував, та банк привласнив кошти позивача. Представником ПАТ «Держаний ощадний банк України» подані письмові пояснення, в яких він вказує, що кошти по укладеним договорам позивачу повернуті в повному обсязі, доказів відносно підроблення підписів позивача не надано, та проценти виплачені в повному обсязі відповідно до укладених договорів. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Ощадбанк» Солдатенко А.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 04.09.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Золотарьовій Л.І. Ухвалою судді від 21.09.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 02.10.2018 року внесено виправлення в ухвалу судді від 21.09.2018 року. 14.04.2020 року здійснено повторний розподіл вказаної справи, та справу розподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 28.04.2020 року вказану справу прийнято до провадження судді. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2016 року між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10020/0267(правонаступником якого на даний час є АТ «Державний ощадний банк України») укладено ряд наступних договорів банківського вкладу: -Договір №40577020 на вклад Капітал» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 40000 грн. строком на 6 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2016р.) з процентною ставкою 17,75 % річних; -Договір №40577520 на вклад «Капітал» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 40000 грн. строком на 6 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2016р.) з процентною ставкою 17,75 % річних; -Договір №40577920 на вклад «Капітал» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 40000 грн. строком на 6 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2016р.) з процентною ставкою 17,75 % річних; -Договір №40578320 на вклад «Капітал» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 40000 грн. строком на 6 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2016р.) з процентною ставкою 17,75 % річних; -Договір №40578620 на вклад «Капітал» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 20000 грн. строком на 6 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2016р.) з процентною ставкою 17,75 % річних; -Договір №40578820 на вклад « [INFO] » на ім`я фізичної особи, відповідно до якого позивач вніс, а банк прийняв на вкладний депозитний рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 20000 грн. строком на 18 місяців (днем повернення депозиту є 17.08.2017р.) з процентною ставкою 17,00 % річних. Позивач в своєму позові зазначає, що банк вказані кошти разом з нарахованими відсотками у вказані строки не повернув у зв`язку з чим позивач звертався до банку, але йому було відмовлено з посиланням на те, що кошти повернуті в повному обсязі, однак вказане не відповідає дійсності, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач звертався також до СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій зі сторони працівників банку, однак постановою слідчого від 16.03.2019 року вказане кримінальне провадження закрито за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Згідно з частиною першою\~статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Факт внесення позивачем вказаних сум коштів на депозитні рахунки банку визнається сторонами. За пунктом 3.3 укладених договорів банк зобов`язується повернути депозити шляхом перерахування на відкритий рахунок, або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти, обумовлені договором шляхом перерахування на рахунок вказаний у п. 1.1 Договору. Стороною відповідача надані виписки про поверн6ення вкладів та відсотків за спірними договорами з розрахунком нарахованої відсоткої ставки, та заяви про видачу готівки №40577920, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] за підписом отримувача, відповідно до яких позивач отримав кошти в розмірі 42910,12 грн., 42910,12 грн., 21455,02 грн., 42910,12 грн., 20000 грн., 42910,12 грн., що спростовують доводи позивача про те, що він нічого не отримував. Також суд погоджується з доводами сторони відповідача, що відсоткова ставка за укладеними договорами відповідно до п.2.5 була змінена банком, що було погоджено сторонами, тому розрахунок нарахованих відсотків в позові є необгрунтованим. \~ Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~ повинна\~довести \~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні клопотань про призначення відповідної експертизи позивачем заявлено не було, а тому підстав у суду вважати, що надані докази стороною відповідача є неналежними та недопустимими не має, та вони не спростовані самим позивачем, окрім усного посилання, що він кошти не отримував за даними договорами, а від так суд вважає вказані позовні вимоги недоведеними, тому відмовляє в їх задоволенні, а від так і не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування завданої моральної школи, яка є похідною позовною вимогою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати за надання правничої допомоги компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed