Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 27.12.2006року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ « ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0ВВ/016/2006, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 34000дол.США на купівлю нерухомого майна строком до 27.12.2021року зі сплатою плаваючої відсоткової ставки, що складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,99% річних. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивач просить суд стягнути з останнього суму боргу в розмірі 25682,30 доларів США, а також судові витрати у справі в розмірі 8916,96грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Відповідач в судове засідання не з'явився,про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст.224-226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.12.2006року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ « ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0ВВ/016/2006, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 34000дол.США на цілі купівлі нерухомого майна строком до 27.12.2021року зі сплатою плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,99% річних FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб в гривні, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Встановлено, що кредитні кошти надавались банком позичальнику шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, що підтверджується кредитною заявкою від 27.12.2006року. Відповідно до п.1.1.ч.2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у ч.1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов»язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов»язання. Умовами договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісячно рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору, що передбачено п.4 ч.1 кредитного договору. Встановлено, що 02.02.2009року між позичальником та банком було укладено додатковий договір до кредитного договору № ML-0ВВ/016/2006 від 27.12.2006р., згідно з умовами якого, сторони домовились внести зміни до кредитного договору. Сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, що передбачено п.2.1.1.1.ч.2 додаткового договору. В суді також було встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків за користування кредитом. Так, станом на 11.12.2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором згідно розрахунку позивача становить 25682,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості становить 594 464,11грн., і складається з : 22355,35 дол. США, /еквівалент 517 455,73грн./ заборгованість за кредитом; 3326,95дол.США, /77008,38грн./ сума несплачених відсотків за листування кредитом за період з 26.10.2014року по 10.12.2015року. Судом, також встановлено, що 10.02.2015року відповідачу було направлено досудову вимогу № 22-2/864602 від 03.02.2015р. про погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання. Станом на дату подання позовної заяви до суду, зазначена вимога відповідачем виконана не була. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. В ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Право банку вимагати дострокового повернення кредиту передбачено і п.1.9.1 кредитного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність». Крім того, згідно Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів про стягнення коштів в іноземній валюті підлягають виконанню таким же чином, які і про стягнення коштів в гривнях. Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин , у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості є правомірними, а тому підлягають задоволенню у повному обсягу.Відповідач не подав суду жодного клопотання чи заперечення на позовні вимоги. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 8916 грн.96 коп.

Outcome: approved