Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому зазначив, що 28.05.2008 року Житомирською міською радою було прийняте рішення № 621 про укладання договору між нею і ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» на управління та утримання частини житлового фонду міської ради, який знаходиться на балансах КВЖРЕП №№10,12. На підставі вказаного рішення 09.06.2009 року був укладений договір на управління та утримання житлового фонду міської ради м. Житомира. 31.08.2008 року ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» актом прийому-передачі прийняла житлові будинки, які знаходяться на балансі КВЖРЕП №10,12, серед яких знаходиться будинок № 3 по вул. Кибальчича в м. Житомирі. Відповідач [PERSON] є власником помешкання у якому проживає за адресою: [INFO]. Вказаний будинок знаходиться в обслуговуванні ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир», який надає мешканцям будинку послуги з його утримання. Відповідач користується послугами по утриманню будинку та при будинкової території. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити оплату за користування квартирою та плату за комунальні послуги, однак тривалий час відповідач не оплачує дані послуги, у звязку з чим станом на 01.10.2013 року утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 1044 грн. 37 коп., яку і просить стягнути. В судовому засіданні на розгляді справи представник позивача підтримав вимоги свого довірителя в межах суми в розмірі 1044,34 грн. та пояснив, що за період розгляду справи відповідач вносила кошти за поточні оплати, та переплатила 3 копійки, на які фактично і зменшується розмір позовних вимог, також надав відповідну довідку-розрахунок боргу за період з 01.09.2008 р. по 31.03.2015 р.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, з підстав відсутності договору з позивачем, неналежного обслуговування позивачем будинку, а також через пропуск позивачем строку позовної давності і визнання тарифів позивача незаконними. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов із врахуванням зменшення розміру вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 68, ст. 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Зі змісту статті 67 ЖК України вбачається, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості, оскільки відповідач, являючись власником квартири, є споживачем послуг ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир», що вказує на існування цивільно-правових прав та обов'язків між сторонами. При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження факту відмови споживача від послуг або ненадання послуг, відповідачка суду не надала. Твердження відповідачки, що послуги позивачем надавалися невчасно і неякісно, не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Однак, в матеріалах справи відсутні відповідні акти, які б підтверджували неякісне або невчасне надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Матеріали справи свідчать, що 15.11.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території з гр. [PERSON], який проживав у [INFO], та на якого відкрито особовий рахунок на користь ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир». В подальшому згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.12.2014 року ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з [PERSON]. Таким чином, звернення до суду ТзОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» із заявами про винесення судових наказів свідчить про переривання строку позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, відповідно перериває перебіг строку позовної давності. Вказаної позиції притримується Верховний суд України у постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-214цс14. За вказаних обставин, суд не вбачає підстав у даній справі для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Не приймається судом до уваги твердження відповідача і про незаконні тарифі позивача, оскільки у якості доказу надано вирізку з газети, яка не містить вихідних реквізитів назви, дати випуску, видавця, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved