Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати відповідача не чинити перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS]; визначити порядок користування житловим будинком, виділивши [PERSON] жилу кімнату 1-4 площею 10,2 кв.м та кімнату 1-7 площею 13,6 кв.м, у користуванні [PERSON] залишити жилу кімнату 1-5 площею 16,6 кв.м та жилу кімнату 1-6 площею 9,9 кв.м, у спільному користуванні сторін залишити веранду-кухню 1-1 площею 10,1 кв.м, 1-2 площею 5,7 кв.м, коридор 1-3 площею 5,6 кв.м; вселити позивача у спірний житловий будинок. Вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2012р., власником іншої частини є його брат [PERSON], проте у спірному будинку вони не проживають. Відповідач має інше житло, де проживає із своєю сім'єю, а спадковий будинок здає квартирантам, які вже близько двох років не допускають позивача до будинку, де знаходяться його речі, змінили вхідні замки, у подвір'ї облаштували автомайстерню. Тому, приїжджаючи у м.Білу Церкву, позивач не може потрапити до будинку і змушений зупинятися у знайомих чи родичів. Згоди з братом щодо порядку користування житлом досягти не може, склалися неприязні стосунки. Позивач має намір переїхати проживати у спадковий будинок разом з дружиною та дочкою, намагався вирішити питання про розподіл будинку в натурі та його добудову, але згоди з відповідачем теж не досягли. За захистом своїх прав звертався у міліцію, але йому порадили звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені вимоги. Позивач додатково пояснив, що ні ключ, ні його дублікат від вхідних дверей будинку йому не давали, а поміняли його після смерті матері. Кімнати 1-5 та 1-6 він дійсно закрив на замок, оскільки там був безлад і квартиронаймачі сушили там білизну. Проте, він бажає користуватися саме кімнатами 1-4 та 1-7, оскільки так «заповідала» їх мати, і просила допомогти [PERSON] добудувати будинок на інший вихід, проти чого відповідач заперечує. Відповідач та представник відповідача позов не визнали, посилаючись на те, що перешкод у користуванні будинком позивачу не чинилося, вселятися у будинок ніхто не перешкоджав, позивачу давали ключ для виготовлення дублікату, але де він його подів невідомо. У будинку дійсно живуть знайомі відповідача, які допомагали доглядати їх матір до смерті, займають дві жилі кімнати, а саме 1-4, 1-7, користуються коридором, кухнею, тощо, несуть витрати по утриманню будинку. Позивачу не заважають користуватися приміщеннями загального користування та жилими кімнатами 1-5 та 1-6, які він закрив на замок. Вирішити питання про розподіл будинку саме таким чином намагалися, але згоди не досягли. Заслухавши доводи сторін, представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 12 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2012р.. Власником іншої частини будинку є [PERSON]. Згідно плану, відображеного у технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 25.05.2011р., будинок має 4 жилі кімнати: 1-4 площею 10,2 кв.м , 1-7 площею 13,6 кв.м, прохідну кімнату 1-5 площею 16,6 кв.м, 1-6 площею 9,9 кв.м, веранду-кухню 1-1 площею 10,1 кв.м, 1-2 площею 5,7 кв.м, коридор 1-3 площею 5,6 кв.м.. Згоди щодо порядку користування та поділу будинку сторони не дійшли. З приводу усунення порушень користування та розподілу спірного будинку позивач звертався до Білоцерківського МВ (з обслуговування м.Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області, в зв'язку з чим йому 2.09.2013р. надана відповідь та рекомендовано для захисту своїх прав звернутися до суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт перешкоджання позивачу користування спадковим будинком, проживання в ньому квартиронаймачів, які не допускають позивача до будинку, та неприязних стосунків з відповідачем. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законодавством. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а саме житловим будинком, згоди щодо розподілу якого сторони не дійшли. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що у будинку проживають сторонні особи, які не мають на те правових підстав, позивач позбавлений можливості користуватися жилими кімнатами, які вони займають, а саме 1-4 та 1-7, та загалом до будинку, замок у вхідних дверях якого після смерті матері був змінений, що визнали сторони. Відповідач у спірному будинку не проживає і на даний час, як він визнав, такої потреби не має, тому суд вважає за можливе виділити у користування позивачу саме жилі кімнати, які він просить - 1-4 та 1-7, відповідачу залишити у користування жилі кімнати 1-5, 1-6, які за своїм розміром та розташуванням дають можливість такого визначення порядку користування, а веранду-кухню, коридор залишити у спільному користуванні. Факт перешкоджання користування житлом підтверджується і зверненням позивача до Білоцерківського МВ з відповідною заявою. Тому, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні житлом позивачу та вселити його у спірне житло. Судові витрати, понесені позивачем, в зв'язку з розглядом справи та забезпеченням явки відповідача підлягають до стягнення з відповідача в розмірі 317,40грн.. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі клопотання про призначення експертизи підлягає до повернення в зв'язку з тим, що таке клопотання позивачем не заявлялося після зміни та уточнення позовних вимог. На підставі ст.ст. 63, 159, 150, 155 ЖК України, ст.ст. 356, 358, 360, 382, 391 ЦК України,

Outcome: approved