Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим,що [INFO] помер його батько [PERSON] . На день відкриття спадщини йому належало спадкове майно,а саме:будинковолодіння по [ADDRESS] . 15.07.2002 року [PERSON] був складений заповіт,згідно якого усе своє майно він заповів позивачу. Позивач прийняв спадщину,вступив в управління спадковим майном,однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив через належність домоволодіння членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності. Позивач доглядає за будинковолодінням ,своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном. В судове засідання позивач позивач подав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав , просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно та розглядати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися однак подали суду заяви в якій вказав,що позов визнають ,не заперечують щодо його задоволення та просять розглянути справу у їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 24). Згідно свідоцтва про народження позивач народився [INFO] та його батьком записаний [PERSON] (а.с. 9). У відповідності до заповіту посвідченого 15.07.2002 року [PERSON] усе своє майно вона заповів позивачу (а.с.16). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.11.1990 року житловий будинок по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору головою якого є [PERSON] (а.с.18). Згідно повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину через належність домоволодіння членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності (а.с.19). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. Згідно копії технічного паспорту Івано-Франківського ОБТІ від 08.07.2020 року обєктами будинковолодіння по [ADDRESS] є: житловий будинок - під літерою «А»,стодола - під літерою «Б»,стайня - під літерою «В»,шопа під літерою «Г»,убиральня під літерою «Д»,літня кухня під літерою «Е», гараж під літерою «Є»,криниця - №1 ,огорожа - №2,3,ворота - №4 (а.с.10-13). Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на 2/3 частину будинковолодіння, яке належало спадкодавцям на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а інша частина будинковолодіння належить йому як частка в майні колгоспного двору, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ціле будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі викладеного, ст.1258,1265,1268 ЦК України,

Outcome: approved