Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «Кисневий завод», в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму невиплаченої при звільненні заробітної плати в розмірі 324745,00 гривень та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 грудня 2013 року він була звільнена з посади голови правління відповідача і при звільненні з зазначеної посади з позивачем не були проведені відповідні розрахунки по заробітній платі, передбачені чинним законодавством України, чим було порушено його законні права та інтереси. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач несвоєчасно виплатив заробітну плату, позивач вважає, що вправі вимагати стягнення з відповідача невиплаченої при звільненні заробітної плати та компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити в повному обсязі та провести нарахування по день ухвалення рішення у справі в розмірі 323693,00 гривень, оскільки на час розгляду справи заробітна плата йому не виплачена. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість, при цьому конкретних пояснень з приводу спору не надав. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №356 від 12.12.2013 року позивача було звільнено з посади голови правління ПАТ «Кисневий завод» згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Даний факт визнаний та не оспорюється сторонами, законність та підстави звільненні позивачем не оскаржуються. Відповідно до матеріалів справи та пояснень сторін станом на день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становила 324745,00 гривень, що сторонами також визнано в судовому засіданні та не оспорювалось. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належну оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, визначені в статті 116 КЗпП України. Таким чином, вказані грошові кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому, суд вважає днем остаточного розрахунку день постановлення рішення у справ, оскільки на цей час розрахунки з позивачем підприємством не проведені. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Враховуючи те, що на день постановлення рішення у справі такий розрахунок відповідачем з позивачем не проведено, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення у справі, тобто до 03 жовтня 2014 року. За правилами обчислення середнього заробітку, встановленого Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., середній заробіток за час затримки з Позивачем розрахунку при звільненні (період з 13.12.2013 року по 03.10.2014 року) з урахуванням розміру оплати праці встановленого у ПАТ «Кисневий завод», становить 223584 гривні 36 копійок, а отже ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволені судом частково. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 324754 гривень 00 копійок заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку та 223584 гривні 36 копійок компенсації за затримку розрахунку при звільненні, а всього стягнути 548338 гривень 36 копійок. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а отже з відповідача підлягає стягненню в дохід державного бюджету 3654 гривні судового збору. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 40, 47, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,

Outcome: partial