Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що він працював на посаді бухгалтера за сумісництвом в Приватному акціонерному товаристві « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» з 01 жовтня 2014 року. 18 вересня 2015 року він був звільнений за згодою сторін. При розрахунку йому не виплатили заробітну плату за березень 2015 року 3000,00 гривень квітень 2015 року 3000.00 гривень, травень 2015 року 3000.00 гривень, червень 2015 року 3000.00 гривень, липень 2015 року 3000.00 гривень, серпень 2015 року 3000.00 гривень, вересень 2015 року 3333.87 гривень, що в загальній сумі складає 21333 гривень 87 копійок. Для уникнення непорозумінь позивач неодноразово звертався до керівництва компанії Відповідача про добровільне погашення виниклої заборгованості але відповіді чи коштів він не отримав. В добровільному порядку питання про належну повну оплату праці не вирішується. Позивач просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» заборгованість по заробітній платі в сумі 21333 гривень 87 копійок, та компенсацію за невчасно виплачену зарплату в сумі 6976,50 гривень, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі його середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в останні судові засідання не зявився, але при цьому вказав що підприємство має намір розрахуватися з позивачем. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Наказу Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя» від 18 вересня 2015 року, [PERSON] звільнено з займаної посади бухгалтера за сумісництвом « СК» УСГ» Життя» за згодою сторін. Відповідно до довідки про нараховану заробітну плату за № 361 від 04.02.2016 року, що видана Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія « Українська страхова група « Життя», яка видана [PERSON], який працював в ПРАТ « СК « Українська страхова група « Життя» в період з 01.10.2014 року по 18.09.2015 року. За період з 01.10.2014 року по 18.09.2015 року всього нарахована заробітна плата складала 36\~783,87 гривень, з неї виплачена заробітна плата в сумі 18\~450,00 гривень. Станом на 04.02.2016 року заборгованість по заробітній платі складає 18333,87 гривень, які підлягають стягненню на користь позивача. Таким чином судом встановлено, що відповідачем не виплачено на час звільнення позивача з роботи заборгованість по оплаті праці в сумі 18\~333 гривень 87 копійок яка відповідно підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ст. 43 ст.46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. В Основному Законі України закріплені права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, на відпочинок, право громадян на соціальний захист. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору . Згідно ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.116, 117 КЗпП України заробітна плата при звільненні виплачується працівникам в день звільнення, а у разі невиплати з підприємства стягується середній заробіток працівника за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з наступного: Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу по час фактичного розрахунку здійснюється на підставі Постанови КМУ від 08.02.1995 року за № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема ч.2, 3 п.2 Постанови визначено, що термін розрахунку проводиться за два повних останні місяці, що передували певній події. При цьому, відповідно до п.1 ч.І ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 обчислення середньоденної заробітної плати проводиться за останні два повних робочих місяці, тобто липень-серпень 2015 року. Середньоденна заробітна плата складає: 3000,00 грн. (липень 2015 року ) + 3000,00 грн. (серпень 2015 року) : 43 робочі дні за два місяці =139 грн. 53 коп.. Період не виплати належної позивачу заробітної плати з 19.09.2015 року по 30.11.2015 рік, зокрема: вересень 2015 року - 8 робочих днів, жовтень 2015 року - 21 робочий день; листопад 2015 року - 21 робочий день; грудень 23 робочих днів; січень -19 робочих днів; лютий 21 робочий день. Разом: 113 робочих днів. Станом на 01.12.2015 року загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення складає: 139 грн. 53 коп. х 113 робочих днів = 15766,89 грн. Згідно ч. 1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а в разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п.1 ст. 110 ЦПК України, спори, що виникають з трудових правовідносин, можуть розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (заявника). Те, що відповідач в день звільнення відповідача і до теперішнього часу не провів повний розрахунок, заподіяло позивачу величезні моральні страждання, позивач весь час переживав з приводу існування своєї сімї, в наслідок чого він і його сімя були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми, тому згідно ст. 237- 1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати відповідачу моральний збиток. Суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди у розмірі 100 грн. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: partial