Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Загалом позивач просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № KIO0GA00000274 від 15 травня 2006 року в розмірі 3\~418,01 доларів США. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на арифметичні помилки при здійсненні розрахунку, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 15 травня 2006 року між сторонами був укладений договір № KIO0GA00000274, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 20 547 доларів США. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Заявою, квитанціями, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 3\~418,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 78 580 грн. 05 коп. станом на 02.11.2015 року (без урахування стягнутих сум за судовим рішенням). Вирішуючи питання про позовну давність суд враховує наступне. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 2010 року відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за цим договором, з цього часу заборгованість не зменшувалась, докази будь-яких платежів після цієї дати в матеріалах справи відсутні. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.05.2011 року заборгованість за кредитним договором в розмірі 1\~838 доларів США стягнута із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», відомості про виконання цього судового рішення сторонами під час розгляду справи не повідомлені. За таких обставин, суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав відповідачем в частині невиконання умов кредитного договору щонайменше в 2010 році після невиплати відповідачем чергового платежу згідно визначеного договором графіка, а позов предявлений до суду лише 12.01.2016 року із значним порушенням встановленого законом трирічного строку. Таким чином, встановлений ст.257 ЦК України термін позовної давності на момент звернення позивача за цим позовом сплинув. Достатньо обґрунтованих доводів щодо поважності пропуску строку давності представник позивача не представив, факт пропуску таких строків заперечив. Також суд враховує відсутність клопотань про поновлення строку позовної давності. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності не встановлено, а сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обовязку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed