Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що він з 2010 року перебував у трудових відносинах з ПП «Торі». Відповідно до наказу № 39/ос від 29.08.2014 року його було звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КзпП України. Проте в день звільнення йому не було видано трудову книжку, оскільки під час роботи його експедитором утворилася недостача, яку він повинен був повернути власнику підприємства, після цього йому мали повернути трудову книжку. Вважає, що відповідачем порушено ст. 47 КзпП України і він має право на середній заробіток за весь час затримки трудової книжки в сумі 13 398 грн. Лише після того як він звернувся до прокуратури м. Нова Каховка і 20.08.2015 року були внесені відомості в ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 172 КК України йому було повернуто трудову книжку. Вважає, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду в сумі 10 000 грн., оскільки на протязі 11 місяців він не міг працевлаштуватися на роботу без трудової книжки, не міг повноцінно утримувати родину, через що вдома виникали численні сварки та конфлікти. Просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, середній заробіток за час вимушеного прогулу, в розмірі 13 398 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн. В судовому засіданні позивач, його представник уточнили позовні вимоги, просили суд стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки трудової книжки в сумі 13 398 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, пояснивши, що [PERSON] працював в їх підприємстві, зарекомендував себе як гарний працівник, був звільнений за власним бажанням. З ним в останній день звільнення було проведено розрахунок, проте не отримавши трудову книжку він пішов з підприємства і зв'язок з ним був втрачений. За місцем проживання, яке було відомо ПП «Торі» він знявся з реєстрації, нової адреси їм не було відомо, телефон [PERSON] був відключений. Лише після того як він звернувся до прокуратури м. Нова Каховка, вони дізналися місце його проживання і поштою надіслали трудову книжку. До того ж, позивачем пропущено 3 місячний строк для звернення до суду із зазначеним позовом. Моральної шкоди підприємством йому не заподіяно, їм відомо, що з часу звільнення позивача з ПП «Торі» він працював водієм та мав заробіток. Претензій до [PERSON] під час роботи у керівництва підприємства не було. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПП «Торі», працював на посаді водія, а з 19.08.2014 року експедитором. Наказом 39/ос від 29 серпня 2014 року [PERSON] звільнено з посади експедитора за власним бажанням на підставі ст. 38 КзпП України відповідно до його заяви від 18.08.2014 року. 12.08.2015 року ПП «Торі» поштою надіслало позивачу трудову книжку, яку він отримав 14.08.2015 року, що підтверджується описом вкладення поштового відправлення та рекомендованим повідомленням про відправлення трудової книжки, не оспорюється позивачем. 18.08.2015 року [PERSON] надано відповідь головним управлінням Держпраці у Херсонській області, в якому йому розяснено право на звернення до суду з позовом про порушення трудових прав. Ухвалою слідчого судді від 21.08.2015 року провадження за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення закрито. З довідки ПП «Торі» слідує, що за останні два місяці роботи [PERSON] його заробіток становив : липень 2014 року -1300 грн., серпень 2014 року 1300 грн. З наказу ПП «Торі» від 16.07.2010 року слідує, що з 19.07.2010 року на підприємстві введено Правила пропускного режиму. З журналу реєстрації відвідувачів ПП «Торі», дослідженого в судовому засіданні слідує, що після звільнення позивача з роботи він на територію підприємства не заходив, про що свідчить відсутність записів в журналі. За правилами ст. 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка, а ст. 47 цього Кодексу передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. п. 2.4, 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до п. 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно із п. п. 4.1, 4.2 Інструкції, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до ст. 235 ч.5 цього Кодексу, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно із ст. 233, 234 КзпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПП «Торі», звільнений за власним бажанням. В день звільнення з ним було проведено остаточний розрахунок, а трудову книжку не було видано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] звертався до керівництва ПП «Торі» з проханням повернути трудову книжку, але йому було в цьому відмовлено. [PERSON] звернувся до прокуратури м. Нова Каховка в серпні 2015 року з заявою про порушення його трудових прав, до ЄРДР внесені відомості за ст. 172 ч.1 КК України, 14.08.2015 року трудову книжку повернуто [PERSON] Суд вважає, що факт порушення трудових прав несвоєчасної видачі [PERSON] трудової книжки знайшов підтвердження в судовому засіданні. [PERSON] мав право на отримання середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, тобто за період з 29.08.2014 року до 14.08.2015 року. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача та свідка [PERSON] на неможливість вручення трудової книжки [PERSON] в день звільнення в звязку з тим, що він пішов з місця роботи та в подальшому в звязку з тим, що за відомою їм адресою проживання [PERSON] він був знятий з реєстрації, на телефонні дзвінки не відповідав, оскільки на роботодавця покладено обовязок відповідно до п. 4.1,4.2 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників надіслати працівнику поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки за останньою відомою адресою, чого не було зроблено. Разом з тим суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст. 233 КзпП України в три місяці з часу, коли особа дізналася про порушення свого права. З часу звільнення [PERSON] до подачі позову 02.02.2016 року пройшло понад 1 рік 29.08.2014 року, з часу отримання трудової книжки 14.08.2015 року та звернення його до прокуратури м. Нова Каховка понад 6 місяців, вказаний строк пропущений позивачем без поважних причин, тому суд не знаходить підстав для його поновлення. Посилання представника позивача на звернення [PERSON] з заявою до прокуратури і відновлення своїх трудових прав в порядку кримінального провадження не заслуговує до уваги, оскільки до прокуратури м. Нова Каховка позивач теж звернувся поза межами тримісячного строку, встановленого ст. 233 КзпП України. Суд вважає, що несвоєчасна видача трудової книжки [PERSON] заподіяла йому моральні страждання, оскільки він не міг забезпечувати свою родину, працевлаштуватися на роботу, проте позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки відповідно до ст. 235 ч.5 КзпП України, тому для звернення до суду з вказаною вимогою також встановлено скорочені строки позовної давності, передбачені ст. 233 КзпП України 3 місяці, які пропущені без поважних причин позивачем, суд не знайшов підстав для його поновлення. Сплив позовної давності, є підставою для відмови у задоволені позову в повному обсязі, з цих підстав в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст. 47, 235 ч.5, 233, 234, 237-1 КзпП України,

Outcome: dismissed