overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2012 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Спільне життя між ними не склалося. Шлюбні відносини між ним припинені з 2017 року. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення мід ними сіпльного господарства та сумісне проживання припинено, та позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спрооби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. У зв`язку з цим, позивач просить розірвати з відповідачкою шлюб. До початку підготовчого судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. До початку підготовчого судового засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : « [PERSON] ». Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи, а саме : копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , згідно якого 13.04.2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « [PERSON] »; копією паспорта [PERSON] , серія [NUMBER] ; копією паспорта [PERSON] , серія [NUMBER] . Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 14 серпня 1975 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської обл., що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис за № 243. 26 квітня 1976 року у них народилася дитина [PERSON]. 06 грудня 1984 року у них народилася дитина [PERSON]. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків майже 18 років тому назад. Відносини між ними зіпсовані, існували великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, відповідачка зловживала спиртними напоями, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. У звязку з зазначеним просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №316357, згідно якого 14.08.1975 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені більше як 18 років тому, тривалий час між сторонами були непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15 березня 1986 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що міським відділом РАЦС м. Синельникове Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 50. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, які мешкають окремо. З 2013 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося. На підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберігати сімю не має. Основна причина розпаду сімї, відсутність між ним та відповідачем взаєморозуміння і довіри. З квітня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, відповідач за місцем реєстрації не проживає. Під час переїзду відповідач повідомила, що переїжджає до іншого чоловіка, але с ким мешкає відповідач та за якою адресою, позивачу не відомо. Також, вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. У звязку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія ІІІ-КИ № 434325, згідно якого 15 березня 1986 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище відповідача після реєстрації шлюбу : «Прохоркіна»; копією паспорта [PERSON], серія АЕ № 468010. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 серпня 1997 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося з самого початку, протягом трьох років відповідач вводила позивача в оману щодо неможливості народити дитину, посилаючись на хворобу. Після народження доньки позивач дізнався, що відповідач йому неодноразово зраджувала, протягом останніх трьох років сторони не мають подружніх стосунків, кожен живе індивідуальним життям. У зв'язку з цим просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 16.01.2018 року сторонам було надано строк для примирення два місяці. До початку судового засідання позивач надав заяву в якій зазначив, що строк для примиренення наданий судом нічого не змінив в стосунках з відповідачкою, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розгляд справи провести без його участі. В судове засідання відповідач не зявилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до наступного висновку. З копією свідоцтва про одруження серія 1-КИ № 034191 вбачається, що 16.08.1997 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : «Кірейцева». З копії свідоцтва про народження серії І-КИ №116437 вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Судом встановлено, що сторони протягом останніх трьох років не мають подружніх стосунків, кожен живе індивідуальним життям, сім'я фактично розпалася, примирення між сторонами неможливе, шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.02.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 131 він зареєструвала шлюб з [PERSON] Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явився Надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, окрім того в заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.02.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 131 (а.с. 5) З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду\~ з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2012 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №423 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явився Надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, окрім того в заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.08.2012 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №423 (а.с.4) З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.11.2011 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON]. З часом відносини між ними почали погіршуватися. У відповідача зявилися інші інтереси та погляди на їх стосунки, що призводило до постійних сварок та нарікань, свідком яких неодноразово була їх малолітня донька. На сьогодні відповідач вже деякий час проживає з іншими чоловіком, він також живе з іншою жінкою, з якою у нього склалися серйозні відносини, які вони планують оформити офіційно. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачкою та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство ними не ведеться. У звязку з цим, позивач просить розірвати з по відповідачкою шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. До початку судового засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище : «Філь». Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 209390, згідно якого 19.11.2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : «Філь»; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 396910, з якого вбачається, що її батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія АН 530521; копією паспорта [PERSON], серія АО № 019580. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №153. Від шлюбу дітей не мають. Розірвати шлюб у добровільному порядку в державному органі реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Сімейне життя не склалося, у звязку з різними поглядами на життєві ситуації, сім»ю. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено більше двох місяців. За цей час ніхто не робив спроб відновити сімейні відносини. Позивач вважає, що сім»я з відповідачем розпалася остаточно і подальше знаходження у шлюбі суперечить його інтересам. Спір про поділ майна відсутній. У звязку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила відновити її дошлюбне прізвище : «Кравченко». При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 316404, згідно якого 19 вересня 2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище відповідача після реєстрації шлюбу : «Галата»; копією паспорта [PERSON], серія АН № 588332, копією паспорта [PERSON], серія АО № 298260. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved