Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами та просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкоємці не згодні із розподілом їх часток у спадщині. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 711 від 09.07.2008 року, видане виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Вищезазначене свідоцтво було видане замість договору купівлі - продажу від 11.03.1991 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про купівлю будинку в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2006 року, виданого виконкомом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36526959 від 05.02.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальної конторою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 30.08.1967 року виконавчим комітетом Светлодолинською сільською радою Саратського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.10.1976 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану Заполярної міської ради Мурманської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29.10.1982 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 344 від 18.02.2014 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Згідно довідки № 343 від 18.02.2014 року, наданої виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з 2006 року за зазначеною адресою не мешкає. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 238/02-14 від 05.02.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із тим, що спадкоємці не згодні із розподілом їх часток у спадщині. Не встигнувши належним чином оформити своїх спадкових прав, [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36527307 від 05.02.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, згідно якої інформація про заповіт посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.10.1976 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану Заполярної міської ради Мурманської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29.10.1982 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 345 від 18.02.2014 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Між сторонами було досягнуто згоди щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 05.02.2014 року за № 237/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом, у зв'язку із тим, що спадкоємці не згодні із розподілом їх часток у спадщині. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved