Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 2008р. по січень 2014р. він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] 13.11.2008р. у них народилась донька [PERSON], яка після припинення сімейних стосунків залишилась проживати з матірю за адресою [ADDRESS]. Зараз донька навчається в 3 класі ЗНВК «Гармонія-плюс». З часу припинення сімейних стосунків з відповідачкою остання постійно чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною. Протягом 2014р.-2016р. він намагався спілкуватися з донькою двічі на рік, а з 2017р. відповідачка взагалі не дає йому можливості спілкуватися, не відчиняє двері, не відповідає на телефонні дзвінки. В травні 2017р. він звернувся до органу опіки та піклування з приводу визначення порядку його участі у вихованні доньки і розпорядженням №326-р від 29.06.2017р. такий порядок був встановлений кожну другу неділю місяця з 10.00год. до 19.00год, в інші дні та часи за згодою батьків. Однак відповідачка вказане рішення органу опіки та піклування не виконує. Так, 09.07.2017р. він прийшов, щоб побачитись з дитиною, до місця мешкання відповідачки, однак двері квартири ніхто не відкрив. Після цього він письмово звернувся до відповідачки, попередивши її листом, що прийде до дитини 13.08.2017р. з 10.00год до 19.00год. 13.08.2017р. він прийшов за дитиною, але дитину йому не дали, батько відповідачки влаштував скандал. Він, як батько, бажає займатися вихованням дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, але відповідачка постійно чинить йому перешкоди в цьому. Просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON], 13.11.2008р.н., визначивши такий спосіб його участі у вихованні дитини бачитись кожної суботи з 10.00год до 19.00год з відвідуванням дитиною місця його проживання, в інші дні способи участі батька визначати за домовленістю між батьками. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснили, що позивач веде нормальний спосіб життя, працює, має постійний дохід, мешкає разом з матірю і за актом обстеження його житлових умов, який складений представниками органу опіки та піклування його житло обладнано для зустрічей з малолітньою дитиною. Він не зловживає алкогольними напоями, а усі доводи відповідачки щодо цього є надуманими. Після припинення подружніх відносин він постійно надавав дитині матеріальну допомогу, аліменти утримувались з його заробітку на підставі його заяви до березня 2017р. З серпня 2017р. аліменти стягуються за судовим наказом. Разом з тим, сплата чи не сплата аліментів не впливає на його право вільно спілкуватись з дитиною. Відповідачка не заперечує, що не дає йому спілкуватись з донькою, посилаючись на небажання саме дитини та її психологічний стан. Однак, небажання дитини спілкуватись з батьком викликано саме впливом матері та інших родичів на дитину, їх негативним ставленням до позивача. Він не заперечує, якщо буде визначено інший день спілкування з донькою, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, в субота вона відвідує кружок танців та інші позашкільні заходи. Просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала повністю та пояснила, що зараз вона з дитиною фактично мешкає по вул..Воронезькій,30/282. Вона працює за певним графіком 4х4 і коли вона на роботі, донька знаходиться у її батьків на вул..Новгородській, вони допомагають їй у вихованні доньки. Після припинення подружніх відносин з позивачем, вони деякий час ще спілкувались, але його поведінка вживання алкоголю, ігнорування дитини призвели до того, що донька не бажає спілкуватися з ним. Він фактично самоусунувся від участі у вихованні дитини, не надає матеріальну допомогу дитині, тому донька дуже образилась на нього. Після виникнення даного спору і спілкування з спеціалістами органу опіки та піклування, дитина перебуває в дуже схвильованому психоемоційному стані, плаче, не бажає навчатися, не бажає ходити на танці. Вона вважає, що її спілкування з позивачем зараз неможливе саме через психічний стан дитини і її небажання зустрічатися з батьком. У випадку поліпшення стану дитини вона не буде заперечувати проти її спілкування з батьком, якщо донька буде бажати цього. Вона заперечує проти рішення органу опіки та піклування від 29.06.2017р., оскільки воно було прийнято без урахування її думки. Вона знала, що позивач звернувся до органу опіки та піклування, але попередила спеціалістів, що в призначений день буде працювати і не зможе прибути, але засідання провели без неї. Також вона не згодна з висновком органу опіки та піклування, який наданий суду, оскільки під час бесіди з нею та донькою на дитину чинився тиск і вона сказала, що бажає спілкуватися з батьком, а після виходу з кабінету стала плакати і казати, що психолог змусила її так сказати. В дійсності донька не бажає спілкуватися з батьком. Наразі вона перебуває в дуже поганому психологічному стані, не бажає навчатися, відвідувати танці. Просить врахувати ці обставини при постановленні рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] позов підтримала та пояснила, що в травні 2017р. позивач звернувся до органу опіки та піклування з заявою про визначення йому способу участі у вихованні доньки. Мати дитини була викликана на засідання комісії, однак до нього повідомила, що не зможе прибути, оскільки працює. В бесіді з спеціалістами служби у справах дітей вона пояснила, що не погодиться з будь-яким рішенням комісії, оскільки не бажає, щоб дитина спілкувалась з батьком. Засідання комісії відбулось лише за участі позивача, але думка відповідачки була врахована. Оскільки право батька на участь у вихованні дитини та на особисте спілкування з нею фактично є беззаперечним, підстав для обмеження такої участі службою у справах дітей встановлено не було, комісією було прийнято рішення про встановлення порядку спілкування позивача з донькою, фактично так, як він просив. Рішення органу опіки та піклування було направлено до відома відповідачці і вона до судового розгляду не виказувала своїх заперечень щодо нього. Лише в вересні 2017р., коли справа вже перебувала в суді, від імені відповідачки до органу опіки звернувся її батько [PERSON] з приводу незгоди з прийнятим рішенням. У звязку з розглядом даної справи, комісією повторно розглядалось питання участі [PERSON] у вихованні доньки, на засідання запрошувалась [PERSON], яка пояснила, що заперечує проти спілкування доньки з батьком через небажання дитини та неправильну поведінку [PERSON], який не приділяв дитині уваги, не надавав матеріальну допомогу. З метою зясування думки дитини з нею було проведено бесіду практичного психолога Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. Згідно з інформацією психолога протягом розмови дитина виявляла високу тривожність, але на запитання відповідала чітко, не зважаючи на присутність матері. Дитина повідомила, що любить свого батька, але дуже ображена на нього за те, що він не приділяє їй достатньо уваги, не відвідує її, не цікавиться навчанням. Дитина виявила бажання проживати з матірю та бачити батька якомога частіше. З урахуванням усіх зясованих обставин органі опіки та піклування дійшов до висновку про можливість встановити такий порядок участі батька у вихованні дитини щосуботи з 10.00год до 19.00год. за бажанням дитини, в інші дні за домовленістю між батьками. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що сторони перебували у фактичних подружніх відносин з 2008р. по січень 2014р. і від цих стосунків мають малолітню дитину [PERSON], 13.11.2008р.н. Після припинення подружніх відносин між сторонами дитина мешкає з матірю відповідачкою [PERSON] Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району (на виконання повноважень органу опіки та піклування) №326-р від 29.06.2017р. за заявою [PERSON] встановлений такий порядок побачень [PERSON] з малолітньою [PERSON], 13.11.2008р.н., - кожну другу неділю місяця з 10.00год. до 19.00год, в інші дні та часи за згодою між батьками. [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою м.Запоріжжя, пр..Юбілейний, 16/129, працює водієм автотранспортних засобів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Запорізькій області та характеризується позитивно. [PERSON] працює продавцем-консультантом «АТБ-Маркет», за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно інформації КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» дитина [PERSON] спостерігається з дня народження, на диспансерному обліку не перебуває, дитиною опікується мати, призначення лікарів виконуються вчасно. Згідно довідок ЗНВК «Гармонія-плюс» про міру участі батька у вихованні доньки від 25.09.2017р. та від 14.11.2017р. [PERSON], 13.11.2008р.н., відвідує шкільне відділення вказаного навчального закладу з 01.09.2015р. За період відвідування закладу вихованням дитини займалася виключно мати. Батько [PERSON] в закладі був лише один раз у вересні 2017р., цікавився загальним розвитком дитини та її взаєминами з однолітками. Зі слів класного керівника [PERSON], [PERSON] не відреагувала на появу батька та не привіталася з ним. Батько не відвідував батьківських зборів, спільних шкільних заходів. Дитина приходить до школи охайна, доглянута. Мати регулярно приходить до педагогів, цікавиться освітньо-виховним процесом, спіхами та досягненнями доньки, переймається, турбується її здоровям, виконує всі рекомендації вчителів, бере участь у загально-шкільних та класних заходах. Альбіна зростає привітною, виховною, позитивно налаштованою. Згідно інформації Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 14.11.2017р. спеціалістами відділу соціальної роботи центру 09.11.2017р. був здійснений вихід за адресою проживання [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] м. Запоріжжя, вул..Новгородська, 26/70 з метою здійснення оцінки потреб дитини та домовленості про бесіду в центрі. Дорослі члени родини виявили пряму агресію та не бажали йти на контакт, розмова відбулась в підїзді з матірю дитини [PERSON], де було досягнуто домовленості про бесіду в Центрі. 14.11.2017р. практичним психологом Центру проведено бесіду з [PERSON] в присутності матері. Протягом розмови дитина виявляла високу тривожність, але на запитання відповідала чітко, не зважаючи на присутність матері. Дитина повідомила, що любить свого батька, але дуже ображена на нього за те, що він не приділяє їй достатньо уваги, не відвідує її, не цікавиться навчанням. Дитина виявила бажання проживати з матірю та бачити батька якомога частіше. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 23.11.2017р., орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], 13.11.2008р.н., - за бажанням малолітньої [PERSON] кожну суботу з 10.00год. до 19.00год, в інші дні та часи за домовленістю між батьками. Свідок [PERSON] пояснив, що він є дальнім родичем [PERSON] 09.07.2017р. він разом з [PERSON], на його прохання, прийшли за дитиною на адресу вул..Новгородська,26/70. Вони подзвонили в омофон, але їм ніхто не відкрив. В той момент, коли вони збирались йти, підійшов батько [PERSON] і сказав, що вона з донькою тут не мешкають, а мешкають в Генічеську, де у [PERSON] свій дім. 13.08.23-017р. він знову разом з [PERSON] прийшли за цією ж адресою. Двері відкрив батько [PERSON], дитину не дав, сказав, що її немає. Він поводився агресивно. Чи була дитини в той момент вдома, він не знає. [PERSON] знає з позитивної сторони, добрий, спокійний, готовий допомогти, спиртними напоями не зловживає. [PERSON] бажає спілкуватися з донькою, але чому [PERSON] не дає йому дитину, не знає. У нього є син від першого шлюбу, з яким [PERSON] постійно спілкується. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON] та бабусею [PERSON]. Коли [PERSON] з [PERSON] та донькою мешкали у них, все було гаразд, дитина росла в нормальних умовах. Після припинення подружніх відносин, [PERSON] стала уникати спілкування [PERSON] з донькою, не відповідала на дзвінки, не відкривала двері. [PERSON] зустрічав [PERSON] з донькою на вулиці, тоді мав можливість якось поспілкуватись з нею. Останній раз вони спілкувались з [PERSON] в січні 2015р. на день народження старшого сина [PERSON]. Альбіна була в них вдома і все було гаразд, вони грали, малювали. Після цього з дитиною вони не спілкувались. [PERSON] на контакт не йде. Син намагався вирішити питання добровільно, але це не вдалося, він звернувся в орган опіки та піклування і йому були визначені певні дні. Він ходив у встановлені дні до [PERSON] додому, але дитину йому не дали, батько [PERSON] влаштував скандал. В вересні цього року [PERSON] ходив до школи, але донька не забажала з ним розмовляти. Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідачки [PERSON]. Після того, як [PERSON] розійшлась із [PERSON], вона з онукою мешкає у нього по вул..Новгородській. У доньки є ще будинок в Генічеську та вона знімає квартиру на вул..Воронезькій. [PERSON] не приділяє увагу дитині, не надає їй матеріальну допомогу, тому дитина не бажає з ним спілкуватися. Їх родина жодним чином не впливає на таку думку дитини, вона дуже розумна дівчина і сама, дивлячи на поведінку батька, зайняла таку позицію і проти її бажання вони не хочуть йти. Крім того, був випадок два роки тому, коли дитина пішла до батька додому, а він там влаштував банкет, випивали, полягали спати, дитина залишилась голодною, сиділа сама, поки не прийшла [PERSON]. Після цього, дитина сказала, що не бажає більше ходити до батька та спілкуватись з ним. [PERSON] декілька разів приходив до нього додому вночі в стані алкогольного спяніння, кричав в омофон, усіх розбудив, дитина стала плакати. Також він та його родичі приходили до доньки на роботу також в стані алкогольного спяніння, влаштовували там скандали. Про рішення комісії вони не знали, прийняли його без участі матері дитини, не врахували її думку. Вони категорично проти спілкування дитини з батьком, оскільки він не надає дитині матеріальну допомогу, не піклується про неї, не цікавиться розвитком дитини та не бере у цьому участь, тому дитина і не бажає з ним спілкуватися. Свідок [PERSON] пояснила, що працює практичним психологом відділу соціальної роботи Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді. Нею була проведена консультація неповнолітньої [PERSON] в присутності матері [PERSON] Коли дитина зайшла до неї в кабінет, вона була дуже стривожена, виявляла страх та занепокоєння. Щоб заспокоїти дитину, вона застосувала певну методику заспокоєння, зокрема, малювання. Коли дитина заспокоїлась, вона за певною методикою спілкування задала їй декілька питань щодо її стосунків з батьками, однолітками, її бажань. Дитина відповідала спокійно. Щодо батька дитина сказала, що вона хоче з ним спілкуватися, але дуже ображена на нього через те, що він не цікавиться нею. Мати дитини спостерігала їх розмову і нічого не заперечувала. Від неї дитина вийшла в покращеному настрої, посміхалась. Наступного дня до неї знову звернулась [PERSON], яка повідомила, що після їх бесіди дитина стала плакати і на питання матері «Чому вона сказала, що бажає спілкуватися з батьком в той час, коли вони домовлялись про інше?» дитина відповідала, що тітка (психолог) змусила її так сказати. Але жодного тиску на дитину вона під час розмови не чинила, застосовувала певні методики. На претензії [PERSON] вона дала їй рекомендації щодо спілкування з дитиною, щоб залишити психологічний стан добрим. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з\~ст.141 СК України\~мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до\~ст.153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ст.158 СКУкраїни за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] При цьому, суд виходить з того, що [PERSON], як батько дитини, має законне гарантоване право на безперешкодне особисте спілкування зі своєю донькою [PERSON], 13.11.2008р.н., та зобовязаний брати участь у її вихованні. Однак, між батьками не досягнуто домовленості щодо участі позивача у вихованні дитини та особистого спілкування з нею. У звязку з цим позивач звертався до органу опіки та піклування з заявою про визначення способу його участі у вихованні дитини і рішенням органу опіки та піклування, яке оформлено розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 29.06.2017р., такий порядок було визначено. Але відповідачка [PERSON] своїми діями та бездіяльністю продовжує перешкоджати позивачу в реалізації його батьківських прав, рішення органу опіки та піклування не виконує, що в судовому засіданні вона фактично не заперечувала і це підтверджено поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заперечуючи проти спілкування батька з донькою, відповідачка [PERSON] посилається на небажання дитини спілкуватися з батьком через його самоусунення від її утримання, неприділення їй належної уваги, його непристойну поведінку і вживання алкогольних напоїв тощо, а також погіршенням психологічного стану дитину у звязку з перебуванням справи в суді, викликом на комісію органу опіки та піклування, тиском цих подій на дитину. Разом з тим, доводи відповідачки про неналежне матеріальне утримання дитини спростовуються інформацією за місцем роботи позивача [PERSON], згідно з якою на підставі його заяви аліменти на утримання доньки [PERSON] утримувались із заробітної плати позивача з 01.04.2014р. по 31.03.2017р. З 26.07.2017р. аліменти на утримання дитини стягнуті з позивача судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2017р. в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Суд також не бере до уваги доводи відповідачки [PERSON] про те, що [PERSON] вживає спиртні напої, поводиться непристойно, порушує громадських порядок, що може негативно вплинути на дитину під час їх спілкування, оскільки таким доводам жодних доказів суду не надано. Крім того, відповідачкою [PERSON] не надано суду переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача з дитиною негативно вплинуло чи може вплинути на психіку дитини. Як встановлено судом, з метою зясування думки малолітньої [PERSON] щодо зустрічей з батьком, за дорученням органу опіки та піклування практичним психологом Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з дитиною було проведено бесіду, в ході якої психолог із застосуванням певної методики проведення консультації виявив бажання дитини спілкуватися з батьком і її образу саме на те, що він не приділяє їй належної уваги, не цікавиться її успіхами. Тобто певне негативне ставлення дитини до батька, її образа на нього викликані, на думку суду, насамперед, відсутністю їх особистого спілкування. Жодних доказів тому, що така думка дитини була виявлена під тиском психолога та не відповідає дійсності, суду не надано. Як встановлено судом, бесіда проходила в присутності матері дитини відповідачки [PERSON], яка не виказувала будь-яких заперечень щодо неправомірності дій психолога. Крім того, згідно з наданою психологічною характеристикою дитини [PERSON], складеною 14.11.2017р. адміністрацією ЗНВК «Гармонія-Плюс» за участю практичного психолога закладу, дитина зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна, дисциплінована учениця, здатна аналізувати, порівнювати, узагальнювати, установлювати причинно-наслідкові звязки та робити висновки, скромна, любязна, весела, товариська, тактовна, врівноважена, акуратна, доброзичлива, спокійна, щира, ввічлива. У [PERSON] переважає сприятливий емоційний фон. Отже, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про погіршення психологічного стану дитини через наявність між батьками спору щодо участі в її вихованні та те, що спілкування батька з нею буде негативно впливати на її стан та розвиток. Навпаки, суд вважає, що таке спілкування буде лише сприяти повноцінному вихованню дитини, її повному і гармонійному розвитку як особистості, задоволенню життєво важливих потреб дитини. Дитина має рости в атмосфері любові і розуміння, під опікою і відповідальністю обох батьків, незважаючи на те, що хтось з них проживає окремо від дитини. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Суд вважає, що безпосередня участь позивача у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав та виконання батьківських обовязків позивача, а, в першу чергу, буде повністю відповідати інтересам дитини. При цьому, відповідачка як мати, з якою дитина проживає постійно, повинна не перешкоджати спілкуванню позивача з донькою, а прийняти усіх заходів для того, щоб сприяти налагодженню їх особистого спілкування, підтримувати у дитини нормальний психологічний стан і не допускати формування у дитини негативного ставлення до батька через неприязні особисті стосунки між ними як чоловіком та жінкою, через недосягнення ними згоди щодо утримання дитини тощо. Таким чином, враховуючи вік дитини, її стан здоровя, рівень розвитку та навчання, її захоплення танцями та відвідування у вихідні дні різноманітних позашкільних закладів, більшу прихильність її до матері, але бажання спілкуватися з батьком, а також графік роботи обох батьків, беручи до уваги думку сторін та представника органу опіки та піклування, які фактично не заперечували проти визначення судом іншого порядку спілкування позивача з донькою ніж той, що просить позивач і який підтриманий органом опіки та піклування, з метою забезпечення нормального розвитку та навчання дитини, рівності прав обох батьків на участь у вихованні дитини та особисте спілкування з нею, суд вважає необхідним визначити такий спосіб участі позивача у вихованні доньки - кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 годин до 17.00 годин з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, в інші дні способи участі батька у вихованні дитини визначати за домовленістю між батьками та за бажанням дитини. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial