Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за оплату послуг з газопостачання у розмірі 39870,29 грн, 3% річних у сумі 4786,93 грн, інфляційні втрати у сумі 8604,89 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач надає послуги газопостачання газотранспортними мережами. Позивач, який здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, здійснює на підставі договору приєднання від 30.06.2015 газопостачання за адресою - [ADDRESS] , споживачем послуги якої є відповідач. ДП «КиївГазЕнерджи» належним чином виконав умови договору приєднання та надав послуги газопостачання. Відповідач ухиляється від виконання умов договору у частині своєчасної сплати вартості природнього газу у розмірі, строки та порядку, визначених цим договором, у зв`язку із чим відключений від газопостачання. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України . згідно з Закону України «Про житлово-комунальні послуги, ст. ст. 625 ЦК України, умов договру просить позов задовольнити. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 18 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 24 лютого 2021 року представником позивача на адресу суду подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин та відсутності відзиву на позов не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого з 01 липня 2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26 червня 2015 року. Ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу переоформлена Постановою НКРЕКП від 18 травня 2017 року № 674. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ України № 938, в редакції постанови КМУ від 02 березня 2015 року № 74. Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Відповідно до умов оферти всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно Після 30 червня 2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання /арк. спр. 7/. Окрім цього, постановою НКРЕКР від 30 вересня 2015 року № 2500 затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання пригороднього газу побутовим споживачам (далі - договір) із наступними змінами і доповненнями, є публічним і регламентує порядок та умови постачання пригороднього газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір із наступними змінами і доповненнями опублікований у газеті «По-українське» за № 43 /арк. спр. 9-12/. Таким чином, оскільки зазначений договір є публічним та договором приєднання, то відповідно відповідач приєднався до умов такого шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою відповідачем рахунків позивача за спожитий природній газ. Отже, між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами спеціального законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 2.1 договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість пригороднього газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.6 договору споживач розраховується з постачальником за природній газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (розрахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюються до 25 числа місяця наступного за розрахунком». У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунком, з 26 числа місяця наступного за розрахунком умови договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеннями, у зв`язку з чим постачальник здійснює перерахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у необхідних обсягах, строки та в порядку надав споживачеві послуги з газопостачання. Щодо виконання умов договору відповідачем, то такий ухилявся від їх виконання, внаслідок чого 22 січня 2020 року проведене відключення у квартирі [ADDRESS] від газопостачання, що підтверджується Актом на відключення газу від 22 січня 2020 року. Акт підписаний сторонами, а зі сторонами відповідача без зауважень. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у [PERSON] виникла заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 53262,11 грн, з яких: 39870,29 грн - основна сума боргу, 4786,93 грн - 3% річних, 8604,89 грн - інфляційні втрати. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з газопостачання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 53262,11 грн, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved