Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 30.01.2018 року у розмірі 25025,29 грн., інфляційних втрат в розмірі 2974,19 грн., 3% річних 393,73 грн., а всього 28393,21 грн. В обґрунтування позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилається на те, що 12.01.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7550,00 грн, а також стягнення 689,00 грн витрат по сплаті судового збору. 15.01.2016 року судовий наказ видано та вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 7550 грн та 689,00 грн судового збору. 08.07.2016 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 15.01.2016 року скасовано. 29.12.2016 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 6769,87 грн та 689,00 грн судового збору. 03.04.2017 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 29.12.2016 року скасовано. 15.03.2018 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 14073,39 грн та 167,20 грн судового збору. 20.04.2018 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 15.03.2018 року скасовано. В обґрунтування вимог позивач покликається на те, що [PERSON] є власником приватизованої квартири [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей. ЛМКП «Львівтеплоенерго» для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати. Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Згідно вимог п.3 ч.2 ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЛМКП «Львівтеплоенерго» направило на ім`я [PERSON] для підписання два примірники договору приєднання про надання послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, який [PERSON] так і не підписала. Станом на 16.08.2019 року за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року за квартирою [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 25.025,29 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що між нею та ЛМКП «Львівтеплоенерго`відсутній договір про надання послуг. Крім того, у її квартирі 07.09.2019 року демонтовано батареї центрального опалення, про що вона неодноразово повідомляла ЛМКП «Львівтеплоенерго». Представник позивача Джус Б. Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення, які викладенні в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що 15.01.2016 року судовий наказ видано та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 7550 грн та 689,00 грн судового збору. 08.07.2016 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 15.01.2016 року скасовано. 29.12.2016 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 6769,87 грн та 689,00 грн судового збору. 03.04.2017 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 29.12.2016 року скасовано. 15.03.2018 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 14073,39 грн та 167,20 грн судового збору. 20.04.2018 року за заявою [PERSON] судовий наказ від 15.03.2018 року скасовано. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12, ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї і прописку №14, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 09.07.2019 року [PERSON] є власником приватизованої квартири [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей. ЛМКП «Львівтеплоенерго» було скеровано [PERSON] для ознайомлення та підписання два примірники договору приєднання. Проте, [PERSON] не підписала даний договір та не повернула назад ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі №6-59-цс13 відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. ЛМКП «Львівтеплоенерго» для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати. Згідно з п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Станом на 16.08.2019 року за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року за квартирою [ADDRESS] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 25025,29 грн. Факт надання послуг з централізованого опалення до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] стверджується актами про включення системи теплопостачання від 22.10.2014 року, 09.10.2015 року, 11.10.2016 року та 10.10.2017 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, всупереч п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу. [PERSON] у відзиві на позовну заяву також покликається на те, що її квартира від`єднана від централізованого опалення, а також у її квартирі демонтовано батареї. Проте, відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року із змінами відповідно до наказу №169 від 06.11.2007 року відключення окремої квартири у житловому будинку не передбачено. Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений комісією органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади. [PERSON]. не надала в розпорядження суду акт про відключення квартири [ADDRESS] . Відтак, враховуючи те, що відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, слід стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 25025,29 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року. Крім того, ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 2974,19 грн інфляційних втрат, 393.73 грн 3% річних. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] неналежно виконували свої обов`язки слід стягнути з них . 2974,19 грн інфляційних втрат, 393.73 грн 3% річних. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо позов задоволено судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 1921.00 грн.

Outcome: approved