Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 22.06.1971 року між [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, був зареєстрований шлюб, за час якого у 1987 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON] та спадщину на ? частину вказаного житлового будинку після її смерті фактично прийняли позивачка та її батько. Після смерті [INFO] року [PERSON], позивачка звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де їй було повідомлено, що [PERSON] після своєї смерті заповів все своє майно, яке належало йому на час смерті своїй дружині [PERSON], у зв'язку з чим просить визнати право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті свої матері [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав свої пояснення, відповідно до яких просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення законне та обґрунтоване рішення. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.05.2014 року, 22.06.1971 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), які є батьками позивачки, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6). 26.07.1988 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], що підтверджується договором купвлі-продажу (а.с. 93-94). Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З вищевикладеного випливає, що житловий будинок [ADDRESS], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки був придбаний [PERSON] за час шлюбу. Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 4). Частиною 1 статті 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК Української РСР встановлено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивачка відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до картки реєстрації особи, позивачка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.09.1988 року (а.с. 9), що в свою чергу свідчить про те, що позивач, після смерті її матері, прийняла спадщину, так як вона проживала за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем не надано до суду доказів того, що вона зверталася до нотаріуса, після смерті своєї матері, із заявою про прийняття спадщини, а також доказів того, що у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину. Окрім того, в матеріалах справи міститься відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 76). Таким чином, оскільки позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то її позовні вимоги є передчасними, оскільки судом не встановлений факт порушення, оспорювання, невизнання її прав, щодо неможливості оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed