Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що він є власником жилого будинку з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул..Звенячинській, 14 в м.Чернівці. Вказував, що 23 березня 2004 року на підставі його письмової заяви в цьому будинку був зареєстрований відповідач, якого він зареєстрував у своєму будинку на прохання свого колишнього керівника за місцем роботи для отримання відповідачем паспорту громадянина України замість втраченого з метою укладення ним та їхнім підприємством договору про виконання певної роботи. Також вказував, що відповідач будучи зареєстрованим в його будинку ніколи там не проживав і не проживає до цього часу, ніякого майна в будинку не має. Також він не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в належному утриманні будинковолодіння. Йому (позивачу) не відомо за якою адресою проживає зараз відповідач, оскільки вони не спілкуються. Крім того, йому доводиться сплачувати за відповідача комунальні послуги, що є для нього фінансовим тягарем. Посилаючись на вимоги ст.ст. 163, 71, 72, ЖК України, ст.ст. 319, 391, ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просив визнати відповідача таким, що втратив правок користування жилим будинком по вул..Звенячинській, 14 в м.Чернівці. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини вказані в позовній заяві, пояснивши, що відповідач в його будинку не проживав жодного дня, останнього разу вони зустрічалися у 2007 році, коли разом підходили до КЖРЕПу, де відповідач добровільно написав заяву для зняття з реєстраційного обліку, але того дня у нього не було з собою паспорту і ця заява не була зареєстрована належним чином. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча судом приймалися міри для його належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований з 23 березня 2004 року в будинку позивача, але там не проживав жодного дня, не несе витрат по утриманню даного житла, не набув будь-якого зв»язку із ним та не потребує його для власного проживання. Вказані обставини стверджені копіями паспортів сторін, договору дарування відповідно до якого позивач є власником будинку по вул..Звенячинській, 14 в м.Чернівці, технічного паспорту на житловий будинок, довідки КЖРЕПу №6 від 19 березня 2015 року, актів КЖРЕПу №6 від 12 січня та 26 березня 2015 року, заяви для знаття з реєстраційного обліку від 30 липня 2007 року з підписом відповідача. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до вимог ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою, або оголошення її померлою. За таких обставин суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення оскільки відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним, а реєстрація відповідача унеможливлює повноцінне користування та розпорядження своїм майном позивачем.

Outcome: approved