Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 10 листопада [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , стало відомо про можливе перебування на виконанні у Замостянському відділі ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області виконавчого провадження № 59496460, відкритого на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича № 5142 від 21 червня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у розмірі 38750, 83 грн. Станом на 11 листопада 2019 року [PERSON] не мав жодних відомостей про винесення зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, а також про відкриття виконавчого провадження № 59496460 на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки [PERSON] жодних документів або повідомлень не отримував. [PERSON] не володів жодною інформацією про підстави винесення вказаного виконавчого документу, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, оскільки у нього відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», а також перед будь-якими іншими фінансовими установами. Також є незрозумілим, на якій правовій підставі вказане виконавче провадження здійснюється саме Замостянським відділом ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, а не Куликівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Чернігівській області, адже боржник зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] не працює, отримує пенсійні виплати в ГУ ПФУ в Чернігівській області. 12 листопада 2019 року [PERSON] на відповідний адвокатський запит його представника Приватним нотаріусом Гуревічовим О. М. було надано відповідний виконавчий напис нотаріуса та пакет документів, наданий кредитором, яким, начебто, керувався нотаріус під час винесення зазначеного виконавчого напису. 21 червня 2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем винесено виконавчий напис, реєстровий № 5142, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25 листопада 2015 року відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхування життя позичальника (пошта) №564/5067DCLS1PS від 17 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Платинум Банка» та [PERSON] , заборгованість за період з 24.11.2015 по 31.05.2019 включно у розмірі 15519,59 грн. 59 коп. за тілом кредиту, 2107,00 грн. 00 коп. за нарахованими та несплаченими процентами, 21124,26 грн. 26 коп. за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису, а всього грошових коштів на загальну суму 38900,85 грн. 85 коп. При винесенні вказаного виконавчого напису приватним нотаріусом, зокрема, не було враховано наступне: [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у договірних відносинах між собою ніколи не перебували, будь-які договірні зобов`язання у [PERSON] перед вказаними особами відсутні; [PERSON] не був повідомлений належним чином ані про обставину укладення будь-якого кредитного договору ним з вказаними особами, ані з обставиною відступлення права вимоги банком вказаним невідомим товариствам права вимоги, належним чином про це не повідомлявся; жодних претензій або вимог про досудове врегулювання спору він не отримував, також не отримував жодних повідомлень про наявність у нього будь-якої заборгованості перед вказаними особами; ТОВ «Фінансова компанія управління активами» пропущені строки позовної давності, передбачені ст.ст. 257, 259 ЦК України, оскільки [PERSON] жодних проплат в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював; нотаріусу стягувачем не було надано усього необхідного переліку документів для винесення виконавчого напису, зокрема, відсутній належним чином складений розрахунок заборгованості за кредитним договором, відсутній договір відступлення права вимоги або договір факторингу за яким ПАТ «Платинум Банк» відступив би право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором [PERSON] ; заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про вчинення виконавчого напису було зареєстровано Приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. 21 червня 2019 року за вхідним № 4361/02-20, тобто в день винесення самого оскаржуваного напису, що вже саме по собі свідчить про те, що нотаріус виніс виконавчий напис передчасно в день отримання документів та без повідомлення [PERSON] ; суми заборгованості, які вказані у виконавчому написі нотаріуса, є незрозумілими, для прикладу дослівно: «21124,26 грн. 26 коп», тобто є незрозумілим які саме суми було стягнуто із позивача по справі, тощо. Усе вищевикладене свідчить про те, що заборгованість, яка стягнута із [PERSON] , не є безспірною, вимога про винесення виконавчого напису подана із пропуском строків позовної давності, що свідчить про те, що між позивачем по справі та відповідачем існує спір про право з приводу виникнення вказаної заборгованості. Таким чином, сторона позивача вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса незаконним, протиправним, таким, що не підлягає виконанню та порушує законні права та інтереси [PERSON] , в тому числі і як споживача фінансових послуг. Просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №5142, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №20151125-Г від 25 листопада 2015 року відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхування життя позичальника (пошта) № 564/5067DCLS1PS від 17 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Платинум Банка» та [PERSON] , заборгованість за період з 24.11.2015 по 31.05.2019 включно у розмірі 15519,59 грн. 59 коп. за тілом кредиту, 2107,00 грн. 00 коп. за нарахованими та несплаченими процентами, 21124,26 грн. 26 коп. за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису, а всього грошових коштів на загальну суму 38900,85 грн. 85 коп.; стягнути із відповідача на користь позивача усі понесені документально підтверджені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали у поновному обсязі, пославшись на підстави, наведені у позовній заяві. Відповідач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» через своїх представників отримало судові повістки 02.12.2019 та 21.12.2019, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М. та Замостянський відділ ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, письмових пояснень не надали, однак ці обстави не перешкоджають розгляду справи по суті. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, то це дозволяє суду, відповідно до ст. 280 ЦПК України, з огляду на подану позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду, розглянути справу заочно за наявними у ній даними та доказами. За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали нотаріальної справи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5142, вислухавши пояснення позивача та його представника суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного: Судом встановлено, що 16 липня 2013 року від імені [PERSON] підписана заява/анкета позичальника на бланку Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», де зазначена бажана сума кредиту у розмірі 18600 грн., мінімальну сума щомісячного платежу 1369 грн., процента ставка 0,0001%, комісія 2,4000%. (а.с. 25). 17 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» укладений Кредитний договір зі страхування життя позичальника (пошта) № 564/5067DCLS1PS, однак у іншому розмірі, ніж у заяві: сума кредиту - 20832,00 грн., комісія за обслуговування кредиту 500, 00 грн., строк кредитування 24 платіжні періоди. У розрахунку платежів за кредитом додано ще і розрахунково- касове обслуговування у розмірі 13,69 грн. на місяць (а.с. 26-27). Документ про заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 17.07.2013, наданий позичальником ПАТ «Платинум Банк» у матеріалах нотаріальної справи відсутній. Вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань надсилались [PERSON] вже ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с. 28). ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 17.04.2019 надсилала [PERSON] , без підтвердження факту отримання, повідомлення про відступлення права грошової вимоги, де зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 564/5067DCLS1PS від 17 липня 2013 року на підставі договору факторингу № 20151125-Г від 25 листопада 2015 року, що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», котрій являється первинним кредитором. Однак договір факторингу від 25 листопада 2015 року суду та приватному нотаріусу не надавався, розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Платинум Банк» на момент укладення договору факторингу жодним з наданих суду документів не підтверджений (а.с. 29-32). На підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право грошової вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», у додатку до якого є реєстр заборгованостей з зазначенням у ньому [PERSON] з загальною сумою заборгованості 38750,85 грн. (а.с. 37-45) Розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 17.07.2013, наданий суду та приватному нотаріусу, зроблений ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та жодними первинними бухгалтерськими документами не підтверджений. 21.06.2019 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О. М. із заявою про вчинення виконавчого напису, до якої долучені описані вище документи (а.с.24). В день звернення, 21.06.2019, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5142, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за період з 24.11.2015 по 31.05.2019 включно у розмірі 15519,59 грн. 59 коп. за тілом кредиту, 2107,00 грн. 00 коп. за нарахованими та несплаченими процентами, 21124,26 грн. 26 коп. за нарахованою та несплаченою пенею, 150,00 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису, а всього грошових коштів на загальну суму 38900,85 грн. 85 коп. (а.с. 23). 13.09.2019 Головним держаним виконавцем Замостянського відділ ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 42825,93 грн. з зазначенням, що [PERSON] проживає в м. Вінниця, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О. М. за №5142 (а.с. 19). Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з Постановою Верховного Суду України від 14 серпня 2019 року у справі № 569/8884/17, провадження № 61-48189св18, «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису». Позивачем оспорюється вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1772 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стягувачем не було надано приватному нотаріусу виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Наданий нотаріусу документ на а.с. 30 не є випискою з рахунку та не містить строків погашення зазначених у ньому сум. Окрім того, у виконавчому написі нотаріуса значиться прострочена заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, розмір якої склав 21124,26 грн., у той час як умовами кредитного договору пеня не передбачалась, на що приватний нотаріус уваги не звернув. Таким чином, вказані вимоги не могли вважатися безспірними. Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази в справі, суд дійшов висновку, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано процедури його винесення, так як не були надані документи, наявність яких є обов`язковою умовою винесення виконавчого напису. Також заборгованість не була безспірною, наявність у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права на стягнення заборгованості за кредитним договором без даним «Платинум Банку», з нарахуванням пені, була сумнівною. З питання розподілу судових витрат суд дійшов наступних висновків: 10.11.2019 між [PERSON] та адвокатом Кравченком В. В. був укладений договір про надання правової допомоги, на підставі якого 20.11.2019 року [PERSON] сплатив своєму адвокату 8800 грн. З наданого сторонами цього договору розрахунку вбачається, що Кравченко В. В. надавав консультації, робив адвокатські запити, складав позовну заяву та представляв інтереси позивача в суді. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.2,3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно з ч.2 ст. 138 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За обставинами даної справи сторона відповідача не заявила клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, однак позивач при розгляді справи в суді заявив, що наполягає на стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. Досліджуючи надані докази понесених судових витрат з урахуванням вимог закону суд приходить до наступного: Представництво Кравченко В. В. в суді підтверджено ордером та договором (а.с. 14-15). З розрахунку судових витрат (суми гонорару) від 20.11.2019 вбачається, що адвокат виконав стандартні дії щодо підготовки позову та його супроводження в суді. Таким чином, витрати позивача на юридичну допомогу, на думку суду, визначені договором, їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами, а сума відшкодування 4000 грн. відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт та підлягає стягненню з відповідача. Позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача у мінімальному розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved