Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: - припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/60 частину будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] зі сплатою грошової компенсації за її частку у спільному майні. - сплатити [PERSON] з депозитного рахунку Болградського районного суду Одеської області 6667.00 гривень, що були внесені ним, позивачем, як компенсація за частку в спільному майні. - визнати за [PERSON] право власності на 1/60 частку житлового будинку (загальною площею 153.0 кв.м., житловою площею 82.4 кв.м.) з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому, позивачу [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 21.07.2005 року належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Іншими співвласниками цього ж домоволодіння у рівних частках по 1/6 є: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] він, позивач успадкував 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕА №989027 від 11.08.2006 року. [INFO] помер його, позивача батько, [PERSON] . Після його смерті, він, позивач успадкував 9/60 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕА №989027 від 10.04.2012 р. Відповідач по справі, [PERSON] , яка є його рідною сестрою, та донькою [PERSON] , прийняла спадщину за законом в розмірі 1/10 частки спадкового майна у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що відкрилася після смерті батька шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у порядку ст.1241 ЦК України (обов`язкова частка), що становить 1/60 частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/60 частину цього житлового будинку не отримала до теперішнього часу. Таким чином, він, позивач разом з відповідачем та третіми особами володіють правом спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння. Разом з цим, протягом часу після смерті батька, [PERSON] , відповідач не завершує процедуру оформлення спадщини, не користується належною їй 1/60 часткою вказаного житлового будинку, не проживає в ньому, не утримує його і не несе жодних витрат по його утриманню, та не потребує житла в цьому будинку, оскільки має інше житло в місті Болград Одеської області. На думку позивача, розподіл будинку та виділ в натурі 1/60 частки фактично не можливий з огляду на його технічні характеристики, а відтак вказаний житловий будинок є неподільною річчю. Він, позивач оцінює ринкову вартість домоволодіння у 400 000 гривень, та відповідно вартість 1/60 частки цього будинку становить 6667.00 гривень. В порядку досудового врегулювання спору, він позивач пропонував відповідачці сплатити їй кошти за її частку, про що направив їй 15.04.2021 року письмову заяву-пропозицію, однак, відповіді не отримав. Тому, позивач переконаний, що припинення права власності на 1/60 частку спірного житлового будинку не завдасть істотної шкоди інтересам та правам відповідачки, та в силу вимог ст.ст.364, 365 ЦК України просить припинити за відповідачем її право власності на 1/60 частку спірного домоволодіння, сплативши [PERSON] з депозитного рахунку Болградського районного суду Одеської області 6667.00 гривень, що були внесені ним, позивачем, як компенсація за частку в спільному майні, і визнати за ним, позивачем, право власності на цю частку домоволодіння.. Дані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою від 08.06.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 30.06.2021 року о 10:00 годині (а.с.32), про що повідомлено сторін по справі (а.с.33). Сторони в підготовче засідання не прибули, хоча про час та місце проведення підготовчого розгляду були сповіщені належним чином. Позивач на адресу суду надіслав заяву про забезпечення доказів (а.с.39). Ухвалою суду від 30.06.2021 року відкладено підготовче засідання на 14.07.2021 року до 13:00 годині, про що повідомлено сторони по справі (а.с.37). Цією ж ухвалою зобов`язано Одеський державний нотаріальний архів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати на адресу суду в строк до 07.07.2021 року належним чином засвідчену копію спадкової справи № 405/2011 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] в м. Болград, Одеської області. В підготовче засідання 14 липня 2021 року: Позивач не прибув, подав заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи у його відсутність (а.с.48). Треті особи на стороні відповідача також не прибули, хоча були сповіщені належним чином. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала цілком і беззаперечно, про що подала відповідну заяву, а також просила розгляд справи здійснити у її відсутність (а.с.49). Ухвалою суду від 14 липня 2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 11.08.2021 року (а.с.51), повідомлено сторін по справі (а.с.52). 26 липня 2021 року на адресу суду надіслано Одеським державним нотаріальним архівом копію спадкової справи заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.56-157). В судове засідання 11.08.2021 року: Позивач не прибув, раніше подавав заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи у його відсутність (а.с.48). Треті особи на стороні відповідача також не прибули, подали заяву, якою підтримали вимоги позивача, та судовий розгляд просили провести у їх відсутність (а.с.158-159, 160-161, 166). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала цілком і беззаперечно, про що подала відповідну заяву, а також просила розгляд справи здійснити у її відсутність (а.с.49, 166-175). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.07.2005 року (а.с.15), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВР №275342 від 21.07.2005 року (а.с.16) власниками житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] значаться: - позивач [PERSON] , - [PERSON] (батько позивача), - [PERSON] (мати позивача), а також [PERSON] (дружина позивача), [PERSON] (син позивача), [PERSON] (син позивача) (а.с.15-15а). [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] (а.с.71). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказану спадщину прийняв позивач, син померлої, як спадкоємець за законом першої черги, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕА №989027 від 11.08.2006 року (а.с.18), та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.19). [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.70). Після його смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи №405/2011 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.60-157) вбачається, що: - 29 липня 2011 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] , донька померлого (а.с.68). Родинні відносини підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.169). На час відкриття спадщини після смерті батька, його донька [PERSON] була непрацездатною, з 07.04.1997 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, що підтверджується довідкою Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в одеській області (а.с.164-165); - 10 квітня 2012 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , син померлого (а.с.69). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.1957 року (а.с.78). За час свого життя, батько сторін по справі [PERSON] склав заповіт, яким розпорядився усім належним йому майном на ім`я [PERSON] , а після її смерті спадкоємцем визначив сина [PERSON] , який посвідчений секретарем Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №3 (а.с.85). 10 квітня 2012 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я сина спадкодавця [PERSON] на 9/10 частини. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.95). Свідоцтво про право на спадщину на 9/60 частин вказаного майна видане [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину спадкового майна ще не видавалося. 16 липня 2014 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я сина спадкодавця [PERSON] на 9/10 частин земельної ділянки, площею 2.7862 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 512148600:01:004:0048, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086657 від 15.08.2005 року (а.с.141). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину цієї земельної ділянки ще не видавалося. Також на ім`я [PERSON] цим же нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: - 9/10 частин земельної ділянки, площею 0.5617 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 512148600:01:004:0218, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086657 від 15.08.2005 року (а.с.144). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину цієї земельної ділянки ще не видавалося; - 9/10 частин земельної ділянки, площею 0.1902 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 512148600:01:004:0327, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №086657 від 15.08.2005 року (а.с.147). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину цієї земельної ділянки ще не видавалося. Таким чином, спадкоємець [PERSON] подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] до теперішнього часу прийняту спадщину не оформила, та не отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/60 частку як спірного домоволодіння, так і на 1/10 частки кожної земельної ділянки, і наміру оформляти спадщину не має, що підтвердила своєю заявою (а.с.167). Згідно технічного паспорту на домоволодіння за адресою [ADDRESS] вбачається технічна характеристика будинку, господарських будівель та споруд, та з огляду на план розташування приміщень в житловому будинку - виділ в натурі на окремі частки не можливий (а.с.21-23). Даний факт визнається відповідачем. Інвентаризаційна вартість всього домоволодіння становить 316 741.00 гривень, що вбачається з довідки КП «Болградське БТІ» №16 від 02.04.2021 року (а.с.24). Розпорядженням виконкому Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 11.02.2016 року за №13-Р змінено назву вулиці з «Комсомольська» на вулицю «Шкільна» в с.Виноградівка Болградського району Одеської області (а.с.162). 15 квітня 2021 року позивач надсилав на ім`я відповідачки [PERSON] заяву-пропозицію сплатити їй кошти за 1/60 частку спірного домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті батька, але нотаріально до теперішнього часу не оформила (а.с.25-26, 27). Згідно квитанції №42 від 03.06.2021 року позивач перерахував на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області: 65005, м.Одеса, вул.Бабеля, 2, - 6 667.00 гривень (шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень) (а.с.8) в рахунок виплати компенсації відповідачці за її частку домоволодіння в спадщині. Відповідач [PERSON] має у власності інше житло, в якому наразі проживає і зареєстрована, за адресою [ADDRESS] , будинок є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Болградське БТІ від 08.06.2008 року (а.с.170, 171), копією домової книги (а.с.172-173), довідкою Болградської міської ради Одеської області (а.с.157а). Також на ім`я відповідача [PERSON] зареєстровано 10/100 частин нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.174 -175). Надаючи правову кваліфікацію встановленим судовим розглядом і викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1). Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (ч.2). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5). З огляду на зазначене, враховуючи те, що на момент відкриття спадщини відповідач [PERSON] була непрацездатною особою (а.с.165), то їй належить 1/60 частка спірного домоволодіння, як обов`язкова частка спадщини, не зважаючи на те, що нею не було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Відповідно до приписів ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. У відповідності з ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у справі № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У справі № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію в постанові від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Дана вимога позивачем була виконана (а.с.8). Відповідно до абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Позивачем визначено ринкову вартість домоволодіння у 400000 гривень, а вартість 1/60 частки - у 6667.00 гривень. Відповідачка повністю визнала таку вартісну оцінку, про що надала відповідну заяву про визнання позовних вимог цілком і беззаперечно (а.с.49, 167). А відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає вартість 1/60 частки спірного домоволодіння в розмірі 6667.00 гривень доведеною. Згідно квитанції №42 від 03.06.2021 року, дійсно позивачем внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області: 65005, м.Одеса, вул.Бабеля, 2, - 6 667.00 гривень (шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень) в якості грошової компенсації за частку відповідачки [PERSON] у спільному майні. Враховуючи те, що сторонами визнається факт неможливості виділу часток в спірному домоволодінні, а також ринкова вартість домоволодіння, відсутні підстави, передбачені ст. 103 ЦПК України для призначення судово-будівельної та судово-оціночної експертиз. Відтак, суд залишає без задоволення клопотання Позивача, викладене в позовній заяві, про призначення судово-будівельної та судово-оціночної експертиз. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/60 частку у майні, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, з виплатою на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, домоволодіння є неподільним, та таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачці оскільки на її користь з депозитного рахунку суду буде виплачена грошова компенсація, та відповідачка забезпечена іншим житлом. Таким чином, судом встановлено, що 1/60 частка відповідача у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , є незначною, є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається. Щодо судових судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 142 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду А саме, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816.00 (908.00 + 908.00) гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним ухвалити рішення про розподіл витрат з рахуванням визнання позову відповідачем, та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 908.00 гривень, оскільки саме такий розмір відповідає 50 % сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви. Інші 50 відсотків судового збору в розмірі 908.00 гривень стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] .. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved