Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 3228,69 грн., зазначивши, що 18.06.2013 року року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 74906/30/к/зп/2 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби в сумі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 29,00% річних строком до 18.06.2015 року. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 18.06.2013 року був укладений Договір поруки № 74906/30/ПР/1 (надалі Договір поруки). За цим Договором поруки відповідач [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] всіх його зобовязань за Кредитним договором. Оскільки відповідачі не виконують обовязки за зазначеними договорами належним чином, станом на 04.12.2015 року виникла заборгованість, яка становить 2628,69 грн. та складається з 997,85 грн. основної суми боргу, 213,27 грн. процентів за користування кредитом, 192,79 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 22,78 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 1200,00 грн. штрафу за невиконання п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Кредитного договору. Крім того, у звязку з виконанням поручителем своїх зобовязань за Договором поруки (п. 3.1.2, 3.1.3) позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] штраф у розмірі 600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що частину заборгованості, а саме залишок тіла кредиту в розмірі 997,85 грн. та 213,27 грн. процентів за користування кредитом сплатив позивачу вже після відкриття провадження у цій справі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час і місце судового засідання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак не зявився, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплатити проценти. Судом встановлено, що 18.06.2013 року року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 74906/30/к/зп/2 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби в сумі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 29,00% річних строком до 18.06.2015 року. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі. Факт надання кредиту підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача [PERSON] про рух коштів, яка надана позивачем, та відповідачем не оспорюється. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином обовязки за договором, у звязку з чим станом на 04.12.2015 року виникла заборгованість, яка становить 2628,69 грн. та складається з 997,85 грн. основної суми боргу, 213,27 грн. процентів за користування кредитом, 192,79 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 22,78 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 1200,00 грн. штрафу за невиконання п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 Кредитного договору. Даний факт також підтверджується наданою випискою про рух коштів, та відповідачем не оспорюється. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до наданих відповідачем [PERSON] квитанцій № 4095, № 4096 та № 4097 від 04.03.2016 року, він сплатив суму основного боргу 997,85 грн. та проценти на суму 325,93 грн. Таким чином, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання по суті вимог до [PERSON] суд виходить з такого. Крім того, відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як випливає з п. 3.1.1 Договору поруки, у поручителя обовязок по виконанню основного зобовязання виникає з моменту отримання вимоги банку про це. Однак позивач не надав жодного доказу про те, що відповідач [PERSON] отримував таку вимогу. Таким чином, позивачем не доведено, що у [PERSON] виник обовязок, передбачений п. 3.1.1 Договору поруки, а тому підстави для солідарного стягнення з нього заборгованості за Кредитним договором відсутні. Також позивач не зазначив у позові та не надав жодних доказів про те, який саме з обовязків, передбачених п. 3.1.2 та 3.1.3 Договору поруки, не виконав відповідач [PERSON] Тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню. В іншій частині позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договорів та нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 88, 89 ЦПК України судові витрати у виді судового збору розподіляються судом пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 554, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial