Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким припинити право власності за [PERSON] на нерухоме майно 2/100 частини нежитлового приміщення, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Болград, по вул. Східна, 69 та визнати за ним, позивачем, право власності на ці 2/100 частини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 98/100 частин вищезазначеного нежитлового приміщення. Інші 2/100 частини цього приміщення належать відповідачці [PERSON] як спадкоємиці після її померлого чоловіка [PERSON]. В даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися належною йому частиною приміщення. Але відповідачка відмовляється продати свою частину позивачу або виділити її йому в натурі,\~ до того ж її частка є незначною\~ і не може бути виділена в натурі, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та надав пояснення з підстав зазначених в позовній заяві, а саме просив врахувати, що він є власником значної частини нежитлового приміщення за адресою: вул. Східна, № 69, м.Болград, Одеська область, а саме 98/100 частин, лише зовсім незначна частка 2/100 частини цього приміщення належить відповідачці [PERSON]. Однак, на його, позивача, неодноразові звернення, пропозиції викупити, чи сплатити відступні кошти за цю часку, відповідачка відмовляється, пояснюючи тим, що її це майно не цікавить. Позивач вважає, що оскільки його частка є значно більшою ніж частка відповідачки, просив постановити рішення, яким припинити право власності відповідачки на її частку в зазначеному домоволодінні з виплатою відповідачці компенсації за її частку Відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо припинення її права власності на 2/100 частини нежитлового приміщення за адресою: вул. Східна, № 69, м.Болград, Одеська область, та визнання права власності на цю частку за позивачем [PERSON]. Підтвердила в судовому засіданні, що 15 листопада 2015 року вона отримала від позивача 7\~000 гривен за свої 2/100 частки нежитлового приміщення за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, про що написала власноручно розписку. Відповідач [PERSON] міська рада Одеської області в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила. Подала заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у її відсутність (а.с.114). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 98/100 частин нежитлового приміщення за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, що підтверджується: - свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 385858 від 29.05.2005 року 8/100 часток нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, загальною площею 2\~441.7 кв.м, що складається з: адміністративного приміщення, літ «А, а» - 233.3 кв.м; прищеплювальної, літ «Б, б» - 588.4 кв.м; прохідної, літ «В» - 36.6 кв.м; гаражу, літ «Г» - 173.1 кв.м; майстерні, літ «Д» - 158.7 кв.м; складу, літ «Е» - 881.3 кв.м; вагової, літ. «Ж» - 8.4 кв.м; льоху, літ «З» - 285.0 кв.м; хімічного складу, літ «Л» - 76.9 кв.м; вбиральні, літ «И» - розмір не зазначено; дворових споруд № 1-2 (а.с.5). - договором купівлі-продажу від 26.01.2010 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Б, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] придбав 74/100 часток нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, загальною площею 2\~441.7 кв.м, що складається з: адміністративного приміщення, літ «А, а» - 233.3 кв.м; прищеплювальної, літ «Б, б» - 588.4 кв.м; прохідної, літ «В» - 36.6 кв.м; гаражу, літ «Г» - 173.1 кв.м; майстерні, літ «Д» - 158.7 кв.м; складу, літ «Е» - 881.3 кв.м; вагової, літ. «Ж» - 8.4 кв.м; льоху, літ «З» - 285.0 кв.м; хімічного складу, літ «Л» - 76.9 кв.м; вбиральні, літ «И» - розмір не зазначено; дворових споруд № 1-2 (а.с.14-17). - договором купівлі-продажу від 16.11.2010 року, укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], згідно якого [PERSON] придбав 11/100 часток нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, загальною площею 2\~441.7 кв.м, що складається з: адміністративного приміщення, літ «А, а» - 233.3 кв.м; прищеплювальної, літ «Б, б» - 588.4 кв.м; прохідної, літ «В» - 36.6 кв.м; гаражу, літ «Г» - 173.1 кв.м; майстерні, літ «Д» - 158.7 кв.м; складу, літ «Е» - 881.3 кв.м; вагової, літ. «Ж» - 8.4 кв.м; льоху, літ «З» - 285.0 кв.м; хімічного складу, літ «Л» - 76.9 кв.м; вбиральні, літ «И» - розмір не зазначено; дворових споруд № 1-2 (а.с.18-20). - договором купівлі-продажу від 29.03.2011 року укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] придбав 5/100 часток нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область, загальною площею 2\~441.7 кв.м, що складається з: адміністративного приміщення, літ «А, а» - 233.3 кв.м; прищеплювальної, літ «Б, б» - 588.4 кв.м; прохідної, літ «В» - 36.6 кв.м; гаражу, літ «Г» - 173.1 кв.м; майстерні, літ «Д» - 158.7 кв.м; складу, літ «Е» - 881.3 кв.м; вагової, літ. «Ж» - 8.4 кв.м; льоху, літ «З» - 285.0 кв.м; хімічного складу, літ «Л» - 76.9 кв.м; вбиральні, літ «И» - розмір не зазначено; дворових споруд № 1-2 (а.с.21-23). - витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації від 29.05.2005 року (а.с.6-11); - рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.05.2015 року № 497/851/15-ц про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.21-25); - витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 98/100 часток (а.с.26-27); - технічним паспортом на громадський будинок за вказаною адресою (а.с.28-46). - звітом з визначення оціночної вартості майнового комплексу (а.с.47-82). 03 січня 2009 року помер [PERSON] (запис акту про смерть № 3 від 06.01.2009 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області), що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.100). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить 2/100 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Східна, № 69, м.Болград, Одеська область, що підтверджується майновим сертифікатом серії ОД № 34, іиданого Юолградською міською радою 15 квітня 2004 року (а.с.103). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 37/2010 щодо майна померлого 03.01.2009 року [PERSON], спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на пайовий фонд майна СВК «Розсадник» м.Болград (а.с.98-104). Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що в даних правовідносинах є встановленими і доведеними всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. На думку суду, спільне користування майном між сторонами є неможливим, і наявні умови, передбачені п.3 ч.1 ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. Суду не представлено доказів того, що частка відповідачки може бути виділена в натурі і спірне нежитлове майно можна поділити за положеннями п. п.1, 2 ч.1 ст.365 ЦК України. Крім того, згідно до звіту про оцінку майна від 27 липня 2015 року встановлено, що ринкова вартість всього нерухомого майна за адресою: вул. Східна, № 69, м. Болград, Одеська область становить 77\~850.00 гривен (а.с.35-68), а тому вартість 2/100 часток складає 1\~557.00 гривен (77\~850.00 гривен : 100 х 2). Втім позивачем сплачено позивачці за її 2/100 частини нерухомого майна 7\~000 гривен, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачки [PERSON] про отримання грошових коштів (а.с.111). Все вище наведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які повинні бути в сукупності та передбачені ч.1ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах, і тому, враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду України, суд вважає що є всі підстави для ухвалення рішення про припинення права відповідачки [PERSON] на частку в спільному майні, а тому є всі підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та наявність достатніх правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved