Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.01.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укроцбанк», правонаступником якого він є, уклав з відповідачкою [PERSON] кредитний договір №283/1-97 про надання їй кредиту в розмірі 10000 доларів США, строком до 21.01.2022 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. Забезпеченням зобов'язань [PERSON] є договір іпотеки від 25.01.2007 року за №398 укладений у письмовій формі між банком та відповідачкою [PERSON], предметом якого є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 39,5 м.кв, житловою площею 22,8 м.кв, що складає 2/5 частин житлового будинку. Позивач повністю виконав свої зобов'язання, а відповідачка [PERSON], з свого боку, не виконує прийнятих на себе зобов'язань, не повертає своєчасно позивачу кредитних коштів і станом на 22.01.2014 року загальна сума заборгованості складає 137183,40 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з [PERSON] - 137183,40 грн. заборгованості за кредитним договором, а в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах, а також стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 1371,83 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1371,83 грн. визнала в повному обсязі. Щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в цій частині позов не визнала з тих підстав, що відповідачка [PERSON] не була належним чином повідомлена про існування заборгованості по кредитному договору, а також на введення мораторію на відчуження майна громадян та їх поручителів, надане ними, як застава за кредитами в іноземній валюті. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак направила письмові заперечення, в яких зазначено, що позов вона не визнає з підстави необізнаності про існування заборгованості по кредиту та введення мораторію на відчуження майна громадян. Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], підписавши з АКБ соціального розвитку «Укроцбанк» кредитний договір №283/1-97 від 25.01.2007 року, взяла на себе зобов'язання перед банком про повернення отриманого кредиту в сумі 10 000 доларів США строком до 21.01.2022 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних та щомісячним погашенням кредиту, згідно з графіком, що стверджується копією цього письмового договору (а.с.3-9). Забезпеченням зобов'язань [PERSON] по поверненню кредиту за даним договором є договір іпотеки від 25.01.2007 року за №398 укладений у письмовій формі між банком та [PERSON], предметом якого є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 39,5 м.кв, житловою площею 22,8 м.кв, що складає 2/5 частин житлового будинку. Таким чином, відповідачка [PERSON], як поручитель, який передав належне їй нерухоме майно в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, взяла на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору. У відповідності до вимог ст.1050 ч.2 ЦК України та умов укладеного кредитного договору позивач, як кредитор, має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником та його майновим поручителем умов кредитного договору та договору іпотеки, що забезпечує погашення кредиту, письмово попередивши їх про це за 30 днів. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом п.4.2 кредитного договору передбачено нарахування позичальнику пені в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Розділом 4 Договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду через продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У відповідності до вимог кредитного договору позивач 07.02.2012 року та 31.01.2014 року належним чином, шляхом направлення претензій, попередив відповідачів [PERSON] та [PERSON] про наявність простроченої заборгованості та дострокове стягнення заборгованості в примусовому порядку, однак, відповідачі належних висновків не зробили і в подальшому погашення кредиту у відповідності до платіжного графіку не проводиться (а.с.114-118). Форма і умови кредитного договору та договору іпотеки не суперечать вимогам параграфів 1, 2 Глави 71 Цивільного кодексу України, зокрема ст.1055 ЦК України та ст.18 ЗУ «Про іпотеку». Частиною 1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до вимог ст.11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно з ч.1,3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки. Частина 1 ст.41 ЗУ «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах. У відповідності до ст.612 п.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Сума позову стверджується представленим суду розрахунком і відповідачами не оспорюється. Посилання відповідачів на введення мораторію на відчуження майна громадян та їх поручителів, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки за вказаним мораторієм не може бути без згоди власника примусово стягнено і відчужено нерухоме майно, яке вважається предметом застави чи предметом іпотеки. Отже, даний позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідачів у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved