Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що він з 23.11.1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 29.01.2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з відповідачкою. Як зазначає позивач, відповідачка перешкоджає його спілкуванню з дітьми, перебуваючи дома не відчиняє двері, у зв'язку з чим він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.07.2014 року було встановлено порядок участі позивача у вихованні дітей, однак відповідачка все одно продовжує перешкоджати зустрічам позивача з дітьми, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив зобов'язати позивача усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми, визначити спосіб участі у спілкуванні з дітьми, а також зобов'язати відповідача за два дні до дня його зустрічі з дітьми надавати інформацію про фактичне місце проживання або перебування дітей, а уразі зміни їх місця проживання або перебування повідомити його на наступний день про такі обставини. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, а також надала свої заперечення, в яких вказала, що твердження позивача про неможливість спілкуватись з дітьми, у зв'язку з тим, що вона чинить цьому перешкоди не відповідають дійсності, оскільки позивач може прийти до квартири де мешкають діти у будь-який час. Також зазначила, що впродовж всього 2014 року позивач постійно забирав дітей для спілкування. Крім того, вказала, що старший син неодноразово казав, що боїться батька та просив її відгородити від нього. Про існування рішення виконавчого комітету про встановлення порядку участі позивача у вихованні дітей їй відомо не було та на засідання виконавчого комітету її не викликали. Стосовно вимог позивача про встановлення графіку побачень з дітьми відповідачка зазначила, що у встановлений позивачем графік діти не завжди вільні, однак позивач може зустрічатись з дітьми попередньо домовившись, при цьому діти самі вирішують зустрічатись з батьком чи ні, а тому коли діти відмовляються у зустрічі з позивачем вона не може їх змусити на такі зустрічі. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що відповідач не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми, однак, коли діти хворіють або зайняті в позашкільних закладах освіти спілкування батька з дітьми, у встановлений рішенням виконавчого комітету графік, не є можливим. Також представником було вказано, що відповідач обізнана про наявність рішення виконавчого комітету про порядок участі позивача у вихованні дітей, а також зазначила, що відповідачка викликалась декілька разів на засідання виконавчого комітету для вирішення вказаного питання. Представник третьої особи просила прийняти рішення на розсуд суду, та повідомила суд, що відповідача неодноразово запрошували на засідання виконавчого комітету Харківської міської ради при вирішенні питання щодо встановлення порядку участі у вихованні дітей, однак вона не з'являлась на засідання без поважних причин, крім того до виконавчого комітету неодноразово надходили скарги відповідача про ніби то вчинюване насильство позивачем над дітьми, однак доказів таких обставин подано не було. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як було встановлено, з 23.11.1999 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.01.2014 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], (а.с. 11), та [PERSON], [INFO], (а.с. 10), які після розірвання шлюбу залишились проживати з відповідачкою. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 445 від 30.07.2014 року, встановлено порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], визначивши час: 1, 3 субота та 2, 4 неділя місяця з 10-00 год. до 20-00 год.; щосереди з 18-00 год. до 20-00 год. та 16 червня щороку. Встановлено порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], визначивши час: 1, 3 субота та 2, 4 неділя місяця з 15-00 год. до 18-00 год.; щосереди з 18-00 год. до 20-00 год. та 19 грудня щороку в присутності матері та за її згодою та попереджено відповідачку, що перешкоджаючи зустрічам позивача з дітьми, вона порушує права дітей та батька (а.с. 14). Згідно висновку за результатами розгляду матеріалу ЖЄО № 634 від 19.01.2015 року, відповідачка звернулась із заявою до Генеральної прокуратури України, в якій просила вжити заходів до позивача, який, як вона вказала, здійснює фізичне та психологічне насильство стосовно їх дітей, в ході розгляду якої була опитана [PERSON], яка є вихователем дитячого садка № 323, до якого ходить [PERSON], яка пояснила, що дитину приводить та забирає матір, а батько періодично навідує дитину та спілкується з ним в присутності вихователя, під час чого не вчиняє жодного тиску у відношенні дитини, який чекає приїзду батька та спілкується з ним із задоволенням. Також були опитані [PERSON], яка працює практичним психологом в Харківському колегіумі, учнем якого є [PERSON], а також опитана [PERSON], яка є класним керівником останнього, які пояснили, що приводить та забирає дитину зі школи матір, а батько періодично приїжджає до школи в період перерви та спілкується з сином та після таких зустрічей дитина спілкується спокійно, доброзичливо, що в свою чергу свідчить про те, що жодний психічний або фізичний тиск до дитини не застосовується. Крім того, здійснювались виходи за місце мешкання відповідачки, під час яких відповідачка через зачинені двері запитувала хто прийшов та почувши відповідь не виходила. На підставі вказаної перевірки було встановлено, що заява відповідачки про здійсненні позивачем відносно дітей фізичного та психічного насильства є необґрунтованою (а.с. 76-77). Відповідно до листа від 16.02.2015 року директора ХПСШ «Харківський колегіум» Бєлічевої Т.М., в грудні 2014 року [PERSON] зверталась до директора школи, з вимогою заборонити батьку [PERSON] зустрічатися з сином [PERSON], у зв'язку з тим, що вони розлучаються, а вона проти їх спілкування (а.с. 111-112). Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що представником відповідача у судовому засіданні було надані пояснення, що відповідач забороняє позивачу зустрічатися із дітьми, коли ті хворіють або відвідають позашкільні заклади освіти, судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з їх дітьми та у їх вихованні. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Враховуючи рівність прав та обов'язків батька та матері у вихованні дитини, а також те, що судом не встановлено будь-яких обставин, що спілкування батька з дітьми перешкоджатиме їх нормальному розвитку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача за два дні до дня його зустрічі з дітьми надавати інформацію про фактичне місце проживання або перебування дітей, а уразі зміни їх місця проживання або перебування повідомити його на наступний день про такі обставини, суд виходив з того, що дані вимоги є передчасними, оскільки позивачем не було доведено у судовому засіданні, що відповідач не надає позивачу інформацію про місце перебування дітей, а також, що позивач був позбавлений можливості приймати участь у спілкуванні та вихованні дітей через зміну їх проживання. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені та документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а іншу частину сплаченого судового збору зарахувати в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial