overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому №399 від 26 жовтня 1993 року [PERSON] т із сімєю в складі чотирьох осіб надано право на заняття квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Біла Церква Київської області.\~ Дана квартира не приватизована,\~ є комунальною власністю територіальної громади м.Біла Церква.\~ Відповідачка [PERSON] поселилась та зареєструвалась в спірній квартирі зі згоди всіх мешканців як дочка [PERSON] Однак, відповідачка\~ з власної волі залишила спірну квартиру, забравши з неї всі свої\~ особисті речі, за комунальні послуги коштів не сплачує. Позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири\~ [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Біла Церква Київської області,\~ як такого, що не проживає в квартирі без поважних причин більше шести місяців на підставі ст.ст.71,72 ЖК УРСР. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, які мотивує наступним чиином. Судом встановлено, що на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому №399 від 26 жовтня 1993 року [PERSON] т із сімєю в складі чотирьох осіб надано право на заняття квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Біла Церква Київської області.\~ Дана квартира не приватизована,\~ є комунальною власністю територіальної громади м.Біла Церква.\~ Відповідачка [PERSON] поселилась та зареєструвалась в спірній квартирі зі згоди всіх мешканців як дочка [PERSON] Однак, відповідачка\~ з власної волі залишила спірну квартиру, забравши з неї всі свої\~ особисті речі, за комунальні послуги коштів не сплачує. Згідно ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад ршість місяців, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Біла Церква Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 22280 від 05.03.1998р. на 1/3 частину та на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.11.2006р. на 2/3 частини він є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності на1/3 частину квартири він набув внаслідок приватизації, а по 1/3 частині квартири йому подарували відповідач [PERSON] та його матір [PERSON] У 2013 році відповідач звільнив вказане житло, переїхав проживати до своєї матері [PERSON] в с. Лукянівка Таращанського району, але з реєстраційного обліку не знявся по даний час. Перебування відповідача, який не є членом сімї власника квартири, на реєстраційному обліку порушує права власника позивача, тому він просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 44 в будинку № 11 по вул. Січневого прориву в м. Біла Церква. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач позов не визнав та пояснив, що не проживає у вказаній квартирі з ініціативи позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] не проживає у спірному помешканні протягом останніх трьох років, дослідивши матеріали справи. прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 22280 від 05.03.1998р. на 1/3 частину та на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.11.2006р. на 2/3 частини позивач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1 у квартирі [ADDRESS] станом на 17.06.2015 року зареєстровано три особи: позивач [PERSON], його матір [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно ст. 383 ч. 1 ЦК України «власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб…» Згідно ст. 391 ЦК України «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нам права користування та розпорядження своїм майном». Таким чином, суд прийшов до висновку, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі, що належить позивачу, при фактичній зміні ним місця постійного проживання порушує права власника квартири, оскільки він сплачує нараховані на [PERSON] комунальні послуги та не має можливості оформити житлову субсидію, і підлягають судовому захисту у спосіб визначений самим позивачем тобто шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 44 в будинку № 11 по вул. Січневого прориву в м. Біла Церква. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на праві власності йому належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка по справі зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, але з грудня 2015 року не проживає у ньому. У звязку з тим, що факт реєстрації відповідачки у вказаному приміщенні створює перешкоди власнику у здійсненні його прав, позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач направив до суду заяву про визнання позову, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2006 р. /а.с. 48/. Згідно довідки № 6898 від 04.10.2018 р., виданої управлінням адміністративних послуг, за адресою: м. Біла Церква, вул. Східна, б. 10, кв. 153 зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. [PERSON] є колишньою дружиною позивача, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 24.12.2015 р. шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідачка не проживає у спірній квартирі, витрати на утримання житла не несе, а її речі в квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачем своїх прав, як власника квартири. Аналогічні обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідачка [PERSON] у своїй заяві не заперечила наведених обставин. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на праві власності йому належить кімната [ADDRESS] . Відповідачка по справі зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, але з жовтня 2017 року не проживає у ньому. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідачки у вказаному приміщенні створює перешкоди власнику у здійсненні його прав, позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить кімната [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.09.2013 р. /а.с. 9/. Згідно довідки № 5297 від 01.08.2019 р., виданої управлінням адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , та відповідачка по справі [PERSON] /а.с. 7/. [PERSON] є колишньою дружиною позивача, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 26.11.2012 р. шлюб між ними було розірвано. З жовтня 2017 року відповідачка не проживає у спірній квартирі, витрати на утримання житла не несе, а її речі в квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачем своїх прав, як власника квартири. Відповідачка [PERSON] у своїй заяві не заперечила наведених обставин. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин близько двох років, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ним були надані послуги що пов'язані з повіркою лічильника, оскільки підприємству не компенсується вартість вказаних проведених робіт при формуванні тарифів на послуги з центрального водопостачання та водовідведення, просило стягнути з відповідача 340,37грн. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на обов'язок позивача надавати вказані послуги за свій рахунок, надав суду заперечення. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем виконані роботи з демонтажу, транспортуванню, повірки та монтажу приладів обліку води відповідача, що вбачається зокрема з повідомлення від 14.11.2013року. За наслідком вказаних дій складено акт виконаних робіт, проведено калькуляцію витрат та виписано рахунок для сплати за надані послуги в розмірі 340,37грн. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, які належать фізичним особам, що не є суб'єктами підприємницької діяльності здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з водопостачання. Відносини між споживачами і виконавцями послуг з водопостачання регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2007 року. Пунктом 9 зазначених правил встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку проводиться за рахунок виконавця. Квартирні засоби обліку, встановлені за рахунок споживача, беруться виконавцем на абонентський облік.. Враховуючи, юридичну силу вимог закону, суд не може погодитися з доводами позивача щодо не включення постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р № 869 вказаних витрат до тарифів за послуги з центрального водопостачання та водовідведення. Отже, так як законом не передбачено обов'язку споживача послуг нести витрати щодо повірки, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не можна визнати законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, отже в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що основним видом діяльності позивача є забезпечення населення м. Суми питною водою, а також здійснення прийому, очищення, знезараження і скиду стічних вод. Відповідач проживає за адресою: м. Суми, провул. лік. [PERSON], 7, кв.106 та в повному обсязі користується послугами з водопостачання та водовідведення, що надає КП Міськводоканал СМР. Не сплачуючи кошти за отримані послуги, дії відповідача призвели до утворення заборгованості, яка за період з 01.08.2011 р. по 30.04.2016 р. складає 2276 грн. 16 коп., що підтверджується розрахунком боргу, яку\~ просять стягнути з відповідача на свою користь та 1378 грн. 00 коп. судового збору, який сплачений при подачі позовної заяви до суду. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача надійшла письмова заява, якою вона уточнила свої позовні вимоги, зазначила, що позивачем протягом розгляду справи сплачено суму боргу у повному обсязі за період з 01.08.2011 р. по 30.04.2016 р., та просила суд стягнути з відповідача лише суму сплаченого судового збору в розмірі 1378грн.00коп. Відповідач до суду не зявився, заперечень проти позову не надав, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено слухати справу у відсутність відповідача заочно, згідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що уточнених позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено,що позивач здійснює забезпечення населення питною водою, а також прийом, очищення, знезараження і скидання стічних вод. Ці обставини підтверджуються копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та \~фізичних осіб-підприємців та довідкою про місце проживання відповідача (а.с. 14). [PERSON] є наймачем квартири за адресою м. Суми, провул. Лікаря [PERSON], 7, кв.106, що підтверджується довідкою КП «Сумижитло» СМР № 2341 від 04.08.2015 р. (а.с. 7). Проте у відповідача виникла заборгованість за період з 01.08.2011 р. по 30.04.2016 р. в розмірі 2276 грн. 16 коп. щодо оплати вищезазначених послуг, тому позивач був змушений звернутись до суду. В судовому засіданні встановлено, що борг за користування послугами з водопостачання та водовідведення, боржником був сплачений в повному обсязі. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 1378грн.00 коп. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірвано та від якого у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Мати дитини, відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в відкрите судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просив суд провести розгляд справи без його участі. Позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити його позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-БК № 332678, виданим ВРАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області 06.10.2004 року. Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії 1-БК № 281099, виданим повторно ВРАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області 15.06.2004 року. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, мати дитини, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач до суду не надала докази, які б спростовували вказані факти. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатною. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року по 25 грудня 2015 року, від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідачка не надає коштів на утримання дітей, позивач в судовому порядку просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини від усіх видів її заробітку . В судове засідання позивач не з»явився, про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином, подав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належно, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року по 25 грудня 2015 року, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року. Сторони мають спільних дітей, [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] , що підтверджує відповідними свідоцтвами про народження. Судом встановлено, що сторони не проживають разом, діти перебувають на утриманні батька, відповідачка добровільно грошових коштів на їхнє утримання не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК україни частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати : стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що відповідачка не надає позивачу грошової допомоги на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 26 квітня 2017 року і до повноліття дітей. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved