Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача та, уточнивши позовні вимоги, зазначила, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 14.10.2000 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 734. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з серпня 2017 року через постійні непорозуміння та сварки. Відповідач у присутності малолітньої дитини застосовує до неї фізичну силу, ображає принизливими словами, створив умови неможливі для проживання в їх будинку, заселивши сторонніх осіб, із-за чого вона була змушена піти з дитиною з будинку. Спір про розподіл майна вирішуються між ними в іншому провадженні. Спору з приводу визначення місця проживання та виховання дитини між ними немає, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позовних вимог, вважає, що їх шлюб зберегти неможливо на примирення вона не згодна. Відповідач, будучи належним чином повідомленим в судове засідання на13.02.2018 року, 16.03.2018 року, в судове засідання не зявився. 12.03.2018 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про відкладення судового засідання, що призначене на 16.03.2018 року через його зайнятість в іншій справі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.10.2000 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 734 (а.с. 49). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені з серпня 2017 року через постійні сварки, приниження позивача з боку відповідача. Спільне господарство сторонами не ведеться. Спір про поділ майна сторони вирішують в іншому провадженні. Спору щодо визначення місця проживання сина між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе, оскільки між сторонами склалися стосунки, що виключають спільне проживання. Позивач категорично не бажає зберігати сім*ю. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved