overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за недовраховану електричну енергію внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 14 448 гривень 19 копійок. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачка користується електричною енергією та відповідно умов договору на користування електроенергією №10720057 є споживачем ПАТ «Одесаобленерго», на підставі якого Центральний РЕМ поставляє електроенергію за адресою: [ADDRESS]. Також, п.19 зазначених Правил визначає, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Так 17.12.2012 року уповноваженими представниками Центрального РЕМ ПАТ «Одесаобленерго»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 23441,15 доларів США, що становить 536895,82 гривень, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 22.03.2006 року був укладений договір№014/0014/82/48285, згідно якого банк надав йому кредит у сумі 15000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних строком до 22.03.2013 року. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання подала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач звернувся до суду з аналогічною заявою про розгляд справи за його відсутності та повідомив, що ним повністю сплачено суму заборгованості, про що надав довідку банку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 22.03.2006 року був укладений договір№014/0014/82/48285, згідно якого банк надав йому кредит у сумі 15000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних строком до 22.03.2013 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, відповідач повністю сплатив усю суму заборгованості, що підтверджується листом банку №15-14/20-9 від 27.01.2007 року, адресованим приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON], яким також позивач просив зняти заборону відчуження та вилучення з реєстру іпотек заставленої квартири відповідача (а.с.54).. Таким чином на момент звернення позивача до суду спір між сторонами відсутній. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб, в якому він перебуває з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з січня 2015 року між ними постійно відбувалися сварки, вони не знаходили спільної мови, взаєморозуміння, а тому сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву, в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Відповідно до заяви, відповідач також просить суд розірвати шлюб та повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2010 року Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 710. Від шлюбу в сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з січня 2015 року з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, втрату поваги і небажання мати шлюб один з одним. Спору про поділ майна сторони не мають та поміж ними досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню, при розірванні шлюбу відповідачеві слід повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв»язку з різними поглядами на життя. В судове засідання сторони не з»явилисяся, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав до суду заяву в якій просить заслухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач- причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.03.1983року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.5). Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з 2012р., а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спір щодо розподілу спільного сумісного майна буде вирішуватися в окремому позовному провадженні. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв'язку з виїздои відповідачки за кордон, в результаті чого відносини в сім'ї суттєво погіршилися. В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав до суду заяву в якій просить заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідачка- причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.7). Від шлюбу дітей не мають. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з вересня 2011р, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл спільного майна немає. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК Українипередбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, в порядку ст. 106 СК Українипозивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на подружнє життя та несумісність характерів. В судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від сторін надійшли заяви в яких вони просять заслухати справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, а відповідач- позов визнає. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2012 року зареєстрований відділом РАЦС по м.Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON] 03.05.2013р. народження. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені більш як шість місяців, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обємі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на подружнє життя та несумісність характерів. В судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від сторін надійшли заяви в яких вони просять заслухати справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, а відповідач- позов визнала. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2010 року зареєстрований відділом РАЦС по м.Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON] 06.09.2015р. народження та доньку Кіру [INFO] (а.с.4-5) Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з липня 2014 року, оскільки позивач працює в м. Кривий ріг, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та, уточнивши його, вказав, що 30.07.2014 року відповідач позичив у нього 13000 доларів США, які зобовязався повернути до 30.07.2015 року. Однак до теперішнього часу кошти не повернув. Внаслідок цього, беручи до уваги курс гривні до долара США, встановлений Нацбанком України, у відповідача утворився борг у сумі 299260 грн., який просив стягнути. Окрім того, просив стягнути 3000 грн. судового збору та 1769,20 грн. витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час його проведення повідомлений належно, причину неявки не повідомив, ставлення до позову не висловив. Вислухавши позивача та ухваливши про заочний розгляд справи, суд, дослідивши її матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст.1046 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 того ж Кодексу, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.526, ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданої позивачем розписки вбачається, що відповідач 30.07.2014 року позичив у позивача 13000 доларів США, які зобовязався повернути до 30.07.2015 року. Доказів виконання своїх зобовязань за договором позики відповідач суду не надав. Відповідно до офіційно оприлюдненої Національним банком України інформації, станом на 03.11.2015 року курс гривні до долару США становив 23,02 грн. за 1 долар США. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довів свої вимоги, а тому задовольняє позов та, перевіривши розрахунок позивача, стягує з відповідача заборгованість у сумі 299260 грн. Питання судових витрат суд вирішує з урахуванням положень ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок порушення ним Правил користування електричною енергією для населення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за адресою, де мешкає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне використання електричної енергії. На підставі актів від 05.12.2011 р., 24.11.2012 р., 17.12.2012 р.,б 26.01.2013 р., 18.02.2013 р., 08.04.2013 р. та згідно з методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії здійснено нарахування в сумі 1622,77 грн. Позивач просить стягнути вказаний розмір заподіяних збитків та судовий збір. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання 14.11.2013 р. та 15.01.2014 р. не з'явився, судові повістки повернулись на адресу суду не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач не з'являвся до поштового відділення за отриманням листів (а.с. 30, 32). Судові повістки та виклики направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (а.с.23), тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення згідно ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. Згідно актів №004571 від 05.12.2011 р., №009184 від 24.11.2012 р., №008797 від 17.12.2012 р., №009259 від 26.01.2013 р., №009937 від 18.02.2013 р., №010012 від 08.04.2013 р. вбачається, що відповідачем допущено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до мереж Житомирського РЕМ. Відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, розмір завданих збитків становить 1622,77 грн. Згідно з п. 1 Правил самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. У відповідності до п. 37 цих же Правил енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема в разі розкрадання електричної енергії, у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок порушення ним Правил користування електричною енергією для населення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за адресою, де мешкає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне використання електричної енергії. На підставі актів від 28.08.2012 р., 25.06.2013 р. та згідно з методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії здійснено нарахування в сумі 10610,93 грн. Позивач просить стягнути вказаний розмір заподіяних збитків та судовий збір. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання 14.11.2013 р. та 15.01.2014 р. не з'явився, судові повістки повернулись на адресу суду не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач не з'являвся до поштового відділення за отриманням листів (а.с. 22, 24). Судові повістки та виклики направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (а.с.15), тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення згідно ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. Згідно актів №008290 від 28.08.2012 р., №010214 від 25.06.2013 р. вбачається, що відповідачем допущено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до мереж Житомирського РЕМ. Відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, розмір завданих збитків становить 10610,93 грн. Згідно з п. 1 Правил самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. У відповідності до п. 37 цих же Правил енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема в разі розкрадання електричної енергії, у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved