Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме 1/5 частини приватизованої квартири №1, що розташована в м.Коростень по вул.Кірова (Шевченка), 79 та оголошення заборони на його відчуження, зазначивши, що 11.07.2016 року постановою старшого державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області було накладено арешт на все належне йому майно у виконавчому провадженні №50096390, на виконання рішення Коростенського міськрайонного суду від 30.11.2015 року у справі №279/4762/14-ц. Вказав, що 11.07.2017 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, однак накладений арешт державним виконавцем не знято. На даний час будь-яких відкритих виконавчих проваджень про стягнення з нього боргу у відділі ДВС не має, на виконання умов укладеного договору між ним та банком було укладено договір іпотеки від 28.08.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки визначено квартиру [ADDRESS], тому він не може розпорядитися своїм майном й повноцінно реалізувати своє право власності. На звернення щодо зняття накладеного арешту отримав відмову з посиланням на те, що виконавчий документ не перебуває на виконанні та було рекомендовано звернутися до суду. Сторони до суду не зявились, позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області просив розгляд справи провести за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Залучений судом представник третьої особи: ПАТ «Укрсиббанк» заперечень проти позову не подав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на виконанні [PERSON] міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебувало виконавче провадження №50096390 відкрите на підставі виконавчого листа №279/4762/14-ц виданого 30.11.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 19928,29 дол. США та 5002,84 гривень. Постановою старшого державного виконавця Кростенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 11.07.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. У відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень є сукупністю дій, визначених у цьому законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання судового рішення. Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначає засади виконавчого провадження, як справедливість, неупередженість та обєктивність, а також співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно наданих суду письмових доказів позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (Шевченка) в м.Коростень та власником лише 1/5 частки квартири, що стверджується даними свідоцтва про право власності на житло №12254 від 01.02.2007 року. Разом з тим, умовами забезпечення укладеного кредитного договору між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] від 28.08.2007 року визначена застава нерухомості та укладено договір іпотеки від 28.08.2007 року відповідно до якого предметом іпотеки визначено квартиру №83, що розташована в буд.74б по вул.Грушевського в м.Коростень. Згідно п.1.2 даного договору: Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань [PERSON] за вказаним договором в розмірі 31000 доларів США. На звернення позивача щодо зняття накладеного державним виконавцем арешту він отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження закінчено, на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (згідно законодавства заборонено відчуження нерухомості по доларових кредитах). З наданої відповідачем відповіді слідує, що виконавче провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь банківських установ закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу, арешт не знімався. Повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання не надходив і на виконанні не перебуває. Стягувачем доказів перебування виконавчого документу на виконанні у відділі державної виконавчої служби, наявності підстав для не зняття арешту суду надано не було, доводів позивача не спростовано. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час відпали обставини, які були підставою для накладення вказаного арешту, умовами забезпечення кредиту визначена застава нерухомості (іншої квартири), виконавче провадження закрито, накладений арешт не знятий, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої права, як власника, які підлягають захисту в судовому порядку.

Outcome: approved