Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частини квартири № [ADDRESS]. Загальна площа квартири 60 м2, жила площа - 32,30 м2. Квартира складається з: двох ізольованих жилих кімнат площею 17,7 м2 та 14,6 м2, коридору - 10,5 м2, кухні - 9,3 м2, вбиральні - 1,4 м2, ванної кімнати - 2,7 м2, балкон - 0,9 м2, лоджії - 1,9 м2. Спірна квартира була йому надана як провідному майстру сцени, солісту Державної хорової капели ім. Ревуцького, за програмою 50/50, де 50 % вартості за кошти місцевого бюджету, 50 % за його власні кошти. На час купівлі квартири вони з відповідачем не жили разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Всі кошти за придбання квартири він сплатив сам, за власний рахунок. Фінансової участі у придбанні квартири відповідач не приймала жодним чином. З початку 2017 року він не може потрапити до своєї квартири. Не зважаючи на те, що він є власником, зареєстрований в цій квартирі, відповідач перешкоджає його проживанню та користуванню квартирою. Вона змінила замки, ключів від яких у нього не має, оскільки відповідач відмовляється їх надавати. Будь-яких контактів з приводу квартири уникає, лише надсилає погрози на його телефон через смс-повідомлення, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до правоохоронних органів. Відповідач грубо порушує його конституційне право та право власності, та чинне законодавство України. На сьогоднішній день він фактично позбавлений можливості користуватися та володіти своєю часткою у квартирі. Він за власний рахунок та власними силами зробив ремонт у квартирі, придбав необхідну техніку та меблі, сплачував та сплачує усі комунальні платежі. Він хотів мирним та цивілізованим шляхом вирішити питання користування квартирою через нотаріальний договір та направив відповідачу відповідного листа з такою пропозицією, але вона її проігнорувала. Після того почала надсилати погрози на телефон. У зв'язку з викладеним просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди, заборонити перешкоджати у подальшому на здійснення прав власника, встановити порядок користування, виділивши йому кімнату площею 17,7 м2, а відповідачу - 14,6 м2, зобов'язати комунальне підприємство розподілити особові рахунки на оплату комунальних послуг (холодна та гаряча вода, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення, вивезення відходів та послуги з утримання будинку і прибудинкової території). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач додатково зазначив, що в 2017 році відповідач разом з поліцією зламали двері до квартири. Потім вони вирішити продати квартиру, приходили покупці. Він вирішив забрати свої речі. А в середині 2017 року він прийшов до квартири, а там нові двері з табличною «не буди спящего льва». Він викликав поліцію, але до квартири так і не потрапив. Коли він жив у квартирі, то був у маленькій кімнаті. Бажає щоб йому виділили більшу кімнату, так як кошти за квартиру сплачував саме він. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях. Відповідач додатково зазначила, що вона 12 років не могла потрапити до квартири, жила у родичів, знайомих. В листопаді 2016 року у неї увірвався терпець. Вона прийшла до квартири з поліцією та виконавцем. Був позивач, попросила ключі, але втік. Вона вселилася до квартири, тоді в ній жила молода дівчина - донька його молодої жінки. Вона (відповідач) казала позивачу щоб він жив в квартирі. Позивач забрав свої речі, вивіз їх, зняв двері з замком, ключами, у зв'язку з чим їй довелося ставити нові двері. Забрав і електроплиту, раковину, міжкімнатні двері. До початку липня 2017 року він не приходив. В листопаді 2017 року прийшов з поліцією, але вона його не впустила, так як вже тривала судова справа. Підтвердила, що у позивача ключа немає, і не буде, так як він не пускав її до квартири дванадцять років, а потім вивіз всі речі, так і вона не буде його впускати. Представник співвідповідача не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2017 року позовна заява залишена без руху. Згідно ухвали суду від 20.07.2017 року у даній справі відкрито провадження, справа призначена до судового засідання. В суді встановлено, що квартира № [ADDRESS] належить на праві на праві приватної власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.04.2005 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідач змінила замки (двері), ключі від яких позивачу не передала. Встановлено і те, що між позивачем та відповідачем, які являються колишнім подружжям, наявний конфлікт. Час від часу ними викликається поліція. Викладені обставини свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов'язання усунути перешкоди. В частині вимог про заборону відповідачу і в подальшому не перешкоджати його праву власника суд відмовляє, так як розгляд вимог на майбутнє законодавством України не передбачено. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Не підлягає задоволенню вимога про встановлення порядку користування. В даному випадку позивач просить виділити йому кімнату площею 17,7 м2, а відповідачу кімнату площею 14,6 м2. Враховуючи те, що позивач та відповідач є власниками квартири в рівних частках (на кожного має приходитися по 16,15 м2 жилої площі), виділ позивачу кімнати площею 17,7 м2, призведе до порушення прав іншого співвласника - відповідача по справі. Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також однокімнатний жилий будинок. Не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» розподілити особові рахунки по оплату житлово-комунальних послуг (холодна та гаряча вода, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення, вивезення відходів та послуги з утримання будинку і прибудинкової території). Дана вимога суперечить законодавству та є необґрунтованою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial