Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.06.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 39.1/АЄ-016.07.2, за яким позичальнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 21 941,00 доларів США, терміном до 07.06.2014 року, під 7,70 % річних. Кошти позичальник зобов'язався повертати як передбачено умовами договору. Банк свої зобов'язання виконав. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договір поруки 07.06.2007 року з [PERSON], який зобов'язався відповідати за позичальника в солідарному порядку. У зв'язку з тим, що позичальником систематично порушувалися умови договору, виникла заборгованість, яка станом на 29.07.2014 року становить 23 714,16 доларів США та 187 936,90 грн., що складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 17 156,59 доларів США, сума простроченої заборгованості по процентам - 6 557,57 доларів США, сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 27 490,35 грн., загальна сума пені - 130 681,70 грн., загальна сума 3 % річних - 25 460,38 грн., загальна сума інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту - 4 304,46 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, та задоволення позовних вимог в повному обсязі. В разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідачів по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 07.06.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 39.1/АЄ-016.07.2, за яким позичальнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 21 941,00 доларів США, терміном до 07.06.2014 року, під 7,70 % річних. Кошти позичальник зобов'язався повертати як передбачено умовами договору. Банк свої зобов'язання виконав. 07.06.2007 року було укладено договір поруки з [PERSON], який зобов'язався відповідати за позичальника в повному обсязі. Позичальник взяті на себе зобов'язання порушив, у зв'язку виникла заборгованість. Позивач просить стягнути заборгованість, яка станом на 29.07.2014 року становить 23 714,16 доларів США та 187 936,90 грн., що складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 17 156,59 доларів США, сума простроченої заборгованості по процентам - 6 557,57 доларів США, сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 27 490,35 грн., загальна сума пені - 130 681,70 грн., загальна сума 3 % річних - 25 460,38 грн., загальна сума інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту - 4 304,46 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З приводу стягнення з відповідачів інфляції, 3 % річних за порушення зобов'язання та пені суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. По даній справі позивач просить стягнути з відповідачів інфляцію в розмірі 4 304,46 грн., в цій частині суд відмовляє виходячи з наступного. Індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики, він визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Позивачем, відповідно до договору та розписки, позика надавалася в іноземній валюті - доларах США. При перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну судом враховано офіційний курс гривні до доларів США, встановленого Національним банком України на час розгляду справи. Тому при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватися індекс інфляції, який встановлений відносно гривні, а не іноземної валюти відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відносно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь банку пені в розмірі 130 681,70 грн. суд вважає, що має бути задоволено частково, враховуючи те, що розмір пені є значним, та враховуючи економічну обстановку в країні, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені (неустойки) має бути зменшений до 30 000 грн. Щодо стягнення 3 % річних в сумі 25 460,38 грн., то в цій частині вимога задовольняється частково, а саме в сумі 23 220,82 грн., кошти в розмірі 2 239,56 грн. за обслуговування кредиту не підлягає задоволенню, оскільки не передбачено законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 3 654,00 грн., дана сума має бути відшкодована відповідачами на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial