Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просив ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ № 019-к від 28.01.2021 «Про дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення [PERSON] », визнати незаконним та скасувати наказ № 20-К від 29.01.2021 «Про звільнення [PERSON] », поновити його на роботі на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки КНП ЛОР ЛОДКЛ «Охмадит», поновити його на роботі лікаря-невролога (внутрішнього сумісника на 0,25 посадового окладу) дитячого відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії поліклініки КНП ЛОР ЛОДКЛ «Охмадит», стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 40088,04 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що працював в установі відповідача, займав посади лікаря-невролога дитячого та лікаря-невролога (внутрішнього сумісника на 0,25 посадового окладу), а на підставі оскаржуваних наказів звільнений за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним. Зокрема, 30.12.2020 в приймальні директора зареєстрував заяву про надання йому відпустки на 31.12.2020. Коли він вже перебував за межами м. Львова йому зателефонував працівник лікарні та повідомив про необхідність з`явитись на робочому місці і переписати заяву про надання відпустки, не висловлюючи жодних зауважень з приводу самої відпустки. В подальшому, його відсутність на робочому місці 31.12.2020 відповідачем кваліфікована як прогул та розпочато службову перевірку. Листом від 06.01.2021 останній звернувся до профспілкового органу для отримання згоди на звільнення позивача, однак отримав відмову, яка обґрунтована тим, що позивач як донор крові має право на таку відпустку. Незважаючи на таку відмову відповідач виніс оскаржувані накази, не врахувавши при цьому ступінь важкості проступку і заподіяну шкоду, обставин та попередню роботу. Також не було встановлено вини чи умислу, що вказує на упередженість відповідача. Тому, оскаржувані накази вважав незаконними та просив такі скасувати, стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.012021 по 29.03.2021 в розмірі 40088,04 грн. Частковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2021 вказаний позов в частині поновлення позивача на роботі задоволено. Визнано незаконними та скасовано наказ № 019-к від 28.01.2021 «Про дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення [PERSON] », а також наказ № 20-К від 29.01.2021 «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на роботі на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит». Поновлено [PERSON] на роботі на посаді лікаря-невролога (внутрішнього сумісника на 0,25 посадового окладу) дитячого відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії поліклініки Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит» в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. При ухваленні такого рішення суд застосував правило, передбачене ч. 3 ст. 259 ЦПК України, а в частині вимоги про стягнення середнього заробітку продовжив розгляд справи, оскільки на той час у суду була відсутня інформація, необхідна для обчислення середнього заробітку. Після ухвалення рішення відповідач надав необхідну інформацію, зокрема, довідки про заробітну плату із зазначенням всіх її складових. Оскільки розгляд справи проводився без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами, вимога про стягнення середнього заробітку також розглядається в такому самому порядку. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення середнього заробітку підлягає до задоволення частково з огляду на таке. Фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи викладені у рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2021. В межах вирішення питання про стягнення середнього заробітку на думку суду немає необхідності їх повторювати. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та застосовані ним норми права. Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення до дня поновлення на роботі. Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок, тут і надалі, в редакції, чинній на момент звільнення). Відповідно до пункту 2 Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку. Для працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду. У справі яка розглядається позивач звільнений у січні 2021р., а відтак, базовими місяцями для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є листопад, грудень, 2020р. (далі базові місяці, базовий період). Згідно наданої відповідачем інформаційної довідки, у листопаді 2020р. позивач відпрацював 21 день на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки. За листопад 2020 йому нараховано заробітну плату в розмірі 15018,99 грн. з яких: СНІД 10,93 грн.; ДопМед 3769,50 грн.; Covid19 3661,98 грн.; Оклад 4810,48 грн.; Наук.ст. 721,57 грн.; СерКров 601,39 грн.; вислР2 1443,14 грн. У грудні 2020р. позивач відпрацював 22 дні на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки. За грудень 2020 йому нараховано заробітну плату в розмірі 14683,45 грн., з яких: ДопМед 3590 грн.; Оклад 5051 грн.; Наук.ст. 757,65 грн.; вислР2 1515,30 грн.; допМед 3769,50 грн. Таким чином, у базовому періоді позивач фактично відпрацював на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки 43 дні. Відповідно до пункту 8 зазначеного Порядку, Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, базовою величиною для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є середньоденна заробітна плата, яка обчислюється шляхом діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Пунктом 3 Порядку визначено перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати. Зокрема, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. В свою чергу, пп. «ї» п. 4 Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховується заробітна плата на роботі за сумісництвом. Таким чином, оскільки на посаді лікаря-невролога дитячого відділення анестезіології позивач працював за сумісництвом, при обрахунку середнього заробітку отримана позивачем заробітна плата за час роботи на такій посаді не підлягає врахуванню, тому в цій частині позов не підлягає до задоволення. Відповідно, суд розрахує середній заробіток лише на основі заробітної плати, отриманої позивачем у базовому періоді на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки. Для розрахунку середнього заробітку суд врахує усю заробітну плату, отриману в базовому періоді, оскільки така заробітна плата не містить в собі складових, які згідно п. 4 Порядку не підлягають врахуванню. Отже, загальний розмір заробітної плати за фактично відпрацьовані робочі дні на посаді лікаря-невролога дитячого консультативної поліклініки протягом базового періоду становить 29702,44 грн. (15018,99+14683,45 = 29702,44). Враховуючи, що протягом базового періоду позивач фактично відпрацював 43 робочі дні, середньоденна заробітна плата, яка обчислюється судом шляхом діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, становить 690,75 грн. (29702,44 : 43 = 690,75). Відповідач не надав інформацію про норми тривалості робочого часу для КНП ЛОР ЛОДКЛ «Охмадит» протягом базового періоду. Тому, береться до уваги інформація про норми тривалості робочого часу на 2020 рік відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 1133/0/206-19 від 29.07.2019. Згідно з цими даними, у листопаді 2020р. кількість робочих днів становить 21, у грудні 2020р. 22. Отже, середньомісячне число робочих днів в установі відповідача, яке обчислюється судом шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці, становить 22 робочих дні ((21 + 22) : 2 = 21,5/заокруглено до 22/) Як уже зазначалось вище, у разі коли середня заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно, у справі яка розглядається розмір середньої заробітної плати становить 15196,5 грн. (690,75 * 22 = 15196,50). З моменту звільнення (29.01.2021) і по дату ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі (14.07.2021) минуло 5 повних місяців (лютий 2021р. червень 2021р. включно). Відповідно, середній заробіток за цей період становить 75982,50 грн. (15196,50 * 5 = 75982,50). 30 та 31 січня 2021 є вихідними днями і тому, до розрахунку не включаються. В свою чергу, станом на дату ухвалення рішення безпосередньо у липні 2021 (не включаючи саму дату ухвалення рішення) минуло 9 робочих днів. Відповідно, середній заробіток за такий період становитиме 6216,75 грн. (690,75 * 9 = 6216,75). Оскільки звільнення було незаконним, що встановлено у рішенні суду від 14.07.2021, загалом, з моменту звільнення і по дату ухвалення такого рішення з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 82199,25 грн. (75982,50 + 6216,75 = 82199,25). В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України дане рішення суду в межах виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо судових витрат. У частковому рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 14.07.2021 суд вирішив питання про долю судових витрат виключно за позовною вимогою, яка вирішена таким рішенням, зазначивши при цьому, що питання про судові витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу будуть вирішені пізніше. Тому, суд вирішує дане питання у цьому рішенні. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.47). На підставі наведеного та

Outcome: partial