Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], відповідно до якого, просив стягнути з останньої на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» суму заборгованості за Кредитним договором від 13 лютого 2013 року у розмірі 64 367,32 грн., а також суму сплаченого ним судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 13 лютого 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та [PERSON] укладений кредитний договір №22#00017469422 про надання кредиту в розмірі 49 900,00 грн. під 33% річних на поточні потреби, а Відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 лютого 2018 року та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірі, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до умов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» свої зобов'язання перед відповідачкою виконав в повному обсязі. Проте, остання своєчасно не повертає банку кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування, тобто ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення відповідачка неодноразово попереджалася. З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутністю не надавала, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, вважає необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду відповідачка повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу за її відсутності, за наявними у справі доказами, та постановити заочне рішення у справі на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України з наступних підстав. 13 лютого 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та [PERSON] укладений кредитний договір №22#00017469422, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 49900,00 грн. з цільовим призначенням на поточні потреби зі сплатою відсотків у розмірі 33% річних з кінцевим терміном повернення до 12 лютого 2018 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором станом на 09 січня 2014 рік становить 64 367,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 48 443,33 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 8 860,29 грн.; сума пені за прострочення повернення кредиту - 5 699,13 грн.; сума пені за прострочення повернення процентів - 1 364,57 грн. 12 вересня 2013 року на адресу відповідачки банком направлена вимога про дострокове повернення кредиту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 Цивільного Кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов'язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved