Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно кредитного договору № CL 34293 від 16.04.2008 року він отримав у відповідача споживчий кредит, який достроково погасив 07.09.2011 року. Однак, заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07.10.2011 року без його відома було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» і стягнуто з нього на користь банку заборгованість по кредитному договору на суму 2590 долари 72 центів, що еквівалентно 20654 грн. 52 коп. та судові витрати на суму 326 грн. 55 коп., чим його незаконно було піддано дискримінації. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 22.07.2013 року скасовано вищевказане рішення суду, оскільки на час подання позову була відсутня прострочена заборгованість, а ще до розгляду справи по суті та до винесення заочного рішення від 07.10.2011 року кредит було сплачено повністю. Позивач стверджує, що внаслідок винесення з вини відповідача незаконного заочного рішення, на його автомобіль було накладено арешт, а в подальшому вночі з 22.05.2013 року на 23.05.2013 року на трасі Житомир-Київ автомобіль було затримано, передано на автостоянку, за що він (позивач) був вимушений сплатити 4453 грн. 20 коп., чим було заподіяно матеріальну шкоду. Крім того, вказуючи на протиправність дій відповідача, позивач стверджує, що внаслідок арешту та затримання автомобіля йому було заподіяно значної моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 4453 грн. 20 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також 5000 грн. судових витрат по сплаті за послуги адвоката. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з»явився, надавши заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення на підставі наявних доказів. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача на підставі наявних матеріалів. Представник відповідача Сімонова Є.О. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник 3-ої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.06.2014 року до суду надійшов лист, в якому 3-я особа просить розглянути справу у відсутність її представника. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника 3-ої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії виконавчого провадження, наданої ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області, 27.10.2011 року Бориславським міським судом Львівської області було видано виконавчий лист на підставі рішення вказаного суду по справі № 2-575/2011 року за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору CL34293 від 16.04.2008 року в сумі 2590 доларів США 72 центи, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (курс 7,9725 грн. за 1 долар США) складає 20654 грн. 52 коп., а також 206 грн. 55 коп. судового збору та 120 грн. оплачених витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (а.с.52-53). 14.11.2011 року представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся з заявою до ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області про відкриття виконавчого провадження по виконанню даного виконавчого листа(а.с.65). 18.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа та накладено арешт на майно боржника [PERSON] (а.с.66-67). 14.05.2013 року державним виконавцем ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області оголошено у розшук автомобіль «Volkswagen Т-4», 1995 року випуску, днз [NUMBER] (а.с.74-75). Згідно повідомлення Полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 27.05.2013 року № 45/1463, адресованого начальнику ВДВС Бориславського МУЮ Львівської області, 24.05.2013 року працівниками полку ДПС ДАІ затримано та доставлено на майданчик тимчасового зберігання по вул.Зодчих, 1 в м.Києві автомобіль марки Volkswagen Т4, н.з.[NUMBER], що належить [PERSON] та перебуває у розшуку ВДВС Бориславського МУЮ Львівської області (а.с.76). 06.06.2013 року представником ПАТ «Універсал Банк» до ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області було подано заяву про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання та зняття арешту з майна, який було накладений в ході виконавчого провадження, у зв»язку з повним погашенням заборгованості 07.09.2011 року (а.с.77). На підставі вказаної заяви, державним виконавцем ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.83-84). Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що внаслідок винесення з вини відповідача незаконного заочного рішення на його автомобіль було накладено арешт, а в подальшому вночі з 22.05.2013 року на 23.05.2013 року на трасі Житомир-Київ автомобіль було затримано, передано на автостоянку, за що він (позивач) був вимушений сплатити 4453 грн. 20 коп., чим було заподіяно матеріальну шкоду. Суд вважає ці вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з довідки ПАТ «Універсал Банк» від 12.09.2011 року № 013/451, виданої [PERSON] в тому, що станом на 12.09.2011 року кредит згідно кредитного договору CL34293 від 16.04.2008 року, що отриманий в ПАТ «Універсал Банк», сплачений повністю (а.с.8). Згідно квитанцій № 112 та № 114 від 17.06.2013 року позивачем було сплачено за послуги за зберігання належного йому автомобіля, а також за послуги його транспортування на загальну суму з урахуванням витрат по оплаті комісії в сумі 4453 грн. 20 коп. (а.с.11-15). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що відповідач, в порушення ч.2 ст.13 ЦК України, недобросовісним чином використовував надані йому цивільні та процесуальні права, що виразилось у неповідомленні під час розгляду справи про стягнення заборгованості у Бориславському міському суді Львівської області про повне погашення кредитної заборгованості позивачем на час розгляду справи та постановлення рішення, а також у несвоєчасному повідомленні ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області про погашення кредитної заборгованості, що потягло за собою в подальшому накладення арешту на майно позивача, затримання та вилучення належного його автомобіля, внаслідок чого були порушені права позивача та була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 4453 грн. 20 коп. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд враховує положення п.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якого споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При таких обставинах, суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог позивача, оскільки в даному випадку порушення прав позивача відбулось внаслідок недобросовісного використання ПАТ «Універсал Банк» своїх прав, передбачених ЦК України, а не під час надання послуг споживчого кредиту. Крім того, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частинами 1,2 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, позивач надав суду договори від 24.05.2013 року та 21.11.2013 року про надання правової допомоги, укладених між ним та адвокатом [PERSON], та квитанцію про сплату послуг від 24.05.2013 року в сумі 5000 грн. (а.с.10, 56, 57). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з вищевказаних договорів, цими договорами підтверджуються повноваження адвоката [PERSON] на ведення в судах та в інших установах справ в інтересах [PERSON], а також на ведення в Деснянському районному суді м.Києва справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк». Вартість послуг по вказаним договорам становить 5000 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, адвокат [PERSON] не брав участі в жодному судовому засіданні при розгляді даної справи, з матеріалами справи не знайомився, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не надано суду підписаного сторонами акту виконаних робіт, не надано калькуляції вартості юридичних послуг, які були надані [PERSON] позивачу, з яких би вбачалося кількість годин витраченого робочого часу на надання правової допомоги, то суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачем по оплаті правової допомоги не знайшли обгрунтування у судовому засіданні, та не підлягають задоволенню судом. Оскільки суд частково задовольняє вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», то стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial