Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просив суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 16 серпня 2008 року. Додатково позивач зауважив про те, що від такого шлюбу сторони спільних дітей не мають, однак відповідач ухиляється від явки до органів РАЦС, що унеможливлює позасудове розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, та за обставинами провадження у справі така неявка відповідача є повторною. При повторній неявці відповідача у судове засідання, відповідно до положень ст. 169 ЦПК України причини поважності такої неявки перевірці не підлягають. Встановивши наведені обставини провадження та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наданих позивачем письмових пояснень та доказів, що кореспондує положенням ст. 224 ЦПК України. Так, проаналізувавши надані до суду письмові докази суд вбачає, що 16 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано актовий запис №956 від 16 серпня 2008 року. Вказані обставини випливають зі змісту Свідоцтва про шлюб (бланк серії 1-ЖД №088635), оригінал якого долучено до матеріалів справи. Відповідно до наданих позивачем пояснень та викладених обставин, він прийшов до переконання про несумісність характерів та втрату сторонами взаємних почуттів що притаманні подружжю у звязку з чим на час розгляду справи сторони припинили ведення спільного господарства. Вбачається, що позивач переконаний у неможливості збереження між сторонами шлюбних відносин, що фактично припинені вже тривалий час. Відповідно до положень ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Так, подружжя яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Крім того шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім або недієздатним. У інших випадках питання про розірвання шлюбу, у якому подружжя має спільних дітей належить до компетенції суду: відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, без обмеження щодо наявності чи відсутності у подружжя спільних дітей. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що надана стороною позивача заява свідчить про дійсну волю сторін на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову у повному обсязі. При цьому відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 551,20 грн.,

Outcome: approved