Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1403,07 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного кредитного договору № ICKGMCUI.27478.005 від 16.03.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 3800 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок на визначених договором умовах, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом становить 1403,07 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Відповідно до договору № ICKGMCUI.27478.005 від 16.03.2012 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] РОЗВИТКУ» (надалі ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ») зобов'язалося протягом 30 днів з моменту укладення цього договору встановити Мархулія Бєсікі Трифоновичу кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 3800 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 2625.4.000024352, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з п. 2.3. договору банк нараховує відсотки в розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідно до п. 2.5. договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Крім того, у договорі (п.п. 2.7., 2.8.) передбачено, що у рамках даного кредиту банк встановлює поновлювальний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування складає 0,0001 % річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються, згідно п. 2.3. та 2.5., які встановлені цим кредити договором. Відповідно до п. 5.5.2. договору строк дії кредиту 30 днів, при несплаті основної суми кредиту та процентів за користування кредитом по закінченню строку дії кредиту, заборгованість вважається простроченою. Згідно з п. 5.2. договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Судом встановлено, що банк виконав свої договірні зобовязання щодо встановлення ліміту та надання кредитних коштів, у той час як відповідач свої зобовязання за договором не виконав, суму кредиту в зазначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплачував. Враховуючи викладене, відповідач порушив істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У звязку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить загальну суму в розмірі 1403,07 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 437 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 561,96 грн. поточна заборгованість за тілом кредиту; - 33,38 грн. поточна заборгованість за процентами за користування кредитом; - 187,73 грн. прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; - 183 грн. сума пені; Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] РОЗВИТКУ» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved