Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області, Управління державного земельного агентства у м. Одесі, ФОП [PERSON] про визнання державного акту серії ЯЖ №318146 на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та про витребування земельної ділянки загальною площею 0,0063 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням господарського суду Одеської області по справі №28/118-08-2962 від 06.08.2008 року за ФОП [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 63 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» зареєструвати та видати належним чином оформлений державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. В подальшому на підставі зазначеного рішення суду, ФОП [PERSON] отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ № 318146 від 02 жовтня 2008 року. Рішенням господарського суду Одеської області по справі № 12/151-09-3428 від 02.11.2009 року реєстрацію державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 020850500045 - скасовано. Не маючи законних підстав надалі здійснювати будь-які правочини щодо вищевказаної земельної ділянки 29 липня 2009 року між ФОП [PERSON] та громадянином [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №3208, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за яким ФОП [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0063 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 5110137500:34:005:0002, надану для будівництва та експлуатації торговельного павільйону. Спірна земельна ділянка первинно вибула з комунальної власності територіальної громади м. Одеси на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано та прийнято нове, тобто спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади м. Одеси не з її волі, а іншим шляхом у зв'язку з чим державний акт серії ЯЖ №318146 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0063 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] є незаконним та підлягаючим скасуванню, а спірна ділянка підлягає поверненню у право власності територіальної громади м. Одеси. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позовну заяву підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача не визнає та просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Управління державного земельного агентства у м. Одесі, третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилися, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області по справі №28/118-08-2962 від 06.08.2008 року за ФОП [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 63 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» зареєструвати та видати належним чином оформлений державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. На підставі вищезазначеного рішення суду ФОП [PERSON] був виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ № 318146 від 02 жовтня 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 020850500045. 29 липня 2009 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №3208, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за яким ФОП [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0063 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 5110137500:34:005:0002, надану для будівництва та експлуатації торговельного павільйону. Право власності було зареєстровано в Поземельній Книзі від 18.01.2010 р. № 505340050002001. Рішенням господарського суду Одеської області №12/151-09-3428 від 02.11.2009 року реєстрацію державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 020850500045 - скасовано. Тобто, земельна ділянка первинно вибула з комунальної власності територіальної громади м. Одеси на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано та прийнято нове. Спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади м. Одеси не з її волі, а іншим шляхом. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (В редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сел, селищ, міст, до яких належать: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та вирішення інших питань у галузі земельних відносин. Відповідно до ст. 82 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельні ділянки є приватизація земельних ділянок. Згідно з ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель державної та приватної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Також, п. 5 ст. 16 Закону наголошує, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Крім того, ч. 12 Х-го розділу Перехідних положень ЗК України зазначає, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Отже, розпорядження землями територіальної громади м. Одеси є виключною компетенцією Одеської міської ради. Відповідно до вимог частини другої ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Таким чином, вищенаведене свідчить про то, що право власності на земельну ділянку в особи може виникнути лише після прийняття уповноваженим органом відповідного рішення, якому має передувати розробка та погодження проекту відведення земельної ділянки. Одеська міська рада рішення щодо передачі чи відмови у передачі спірної земельної ділянки у власність ФОП [PERSON] не приймала, проект відведення земельної ділянки, відповідно, не розроблявся та не погоджувався. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Згідно з п.3 ч.1, ч.3 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно від набувача якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом. За таких обставин, витребування майна від добросовісного набувача залежить від умов, за яких річ вибула з володіння власника чи особи, якій він передав за договором, та оплатності (безвідплатності) придбання. Якщо майно було загублено власником, викрадене в нього чи вибуло іншим шляхом поза його волею, то воно підлягає поверненню власнику. Головне, щоб майно вибуло з володіння власника не з його волі. Добросовісне придбання згідно зі ст. 388 ЦК України можливо тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. В даному випадку було прийняте рішення суду, яке в подальшому було скасоване як незаконне та яким було порушено права та інтереси територіальної громади міста Одеси, представником якої є Одеська міська рада. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року за №9. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені недійсного правочину. У цьому разі, майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved