Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, і в судовому засіданні він та його представник підтримали письмовий текст уточненої позовної заяви з усними доповненнями про те, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] 13.12.2010р. на ім»я позивача остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Після смерті спадкодавця під час прийняття спадщини позивач дізнався, що 15.05.2012р. [PERSON] склала ще один заповіт на ім»я відповідача [PERSON] Вважають такий заповіт недійсним з тих підстав, що під час його укладання померла не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки, починаючи з березня 2011 р., перебувала під опікою стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування, де періодично, її навідував позивач з сім»єю. Стан здоров»я померлої був не стійким, вона поводила себе неадекватно, а тому в повній мірі не мала власного волевиявлення на укладення такої угоди. Дані обставини підтверджуються як висновком проведеної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, так і даними книги передачі чергувань медичних працівників, де щоденно фіксувався стан здоров»я [PERSON], а також показами працівників даного закладу. В свою чергу, відповідач лише 1 раз, тимчасово, з 10.05.2012р. по 30.05.2012р. брала [PERSON] на своє утримання, і до цього померлу ніколи не відвідувала. Похованням [PERSON] займався виключено позивач. Тому просять визнати заповіт від 15.05.2012р., складений на ім»я відповідача [PERSON], недійсним як такий, що укладений в порушення ст.ст.202,203,215,225, ч.4 ст.1254, ч.2 ст.1257 ЦК України, за відсутності волевиявлення померлої на вчинення такого правочину та відновити чинність попереднього заповіту, складеного [PERSON] на ім»я позивача. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають його безпідставним, посилаючись на те, що померла не страждала ніякими психічними та іншими захворюваннями, була здорова, і в медичній документації відсутні відомості щодо наявності у [PERSON] будь-яких захворювань. Остання впізнавала свої рідних та знайомих, в т.ч. і відповідачку, яка неодноразово навідувала її у соціальному Центрі, забирала її до себе, і під час складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій. А висновок експерта є недійсним, оскільки складений з порушенням Інструкції, на підставі сумнівного Журналу, без дослідження належної медичної документації, показів свідків та спірного заповіту. Крім того, зазначила, що представник сільради в судовому засіданні зазначила, що при оформленні заповіту [PERSON] поводила себе адекватно та розуміла значення своїх дій на його укладення. Тому просили в задоволенні позову відмовити. Представник Мирненської сільради в судовому засіданні пояснила, що при роз»ясенні змісту заповіту [PERSON] все розуміла, будь-яких відхилень у стані здоров»я останньої не було, вона сама хотіла укласти заповіт, а у секретаря сільради не має методик виявлення та визначення психічного стану особи. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] Відповідач по справі є племінницею померлої. Сторони по справі, прийняли спадщину після смерті [PERSON], у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами. 13.12.2010р. [PERSON] був складений заповіт, що посвідчений секретарем Мирненської сільської ради Шилофост К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 140, яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла позивачу - [PERSON] З 22.03.2011р. по день смерті [PERSON] перебувала на державному забезпеченні та на постійному місці проживання в стаціонарному відділенні Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) в [ADDRESS]. Починаючи з 01.01.2012р. [PERSON] поводила себе неадекватно: різки зміни настрою, порушення сну, безпричинна роздратованість, прояви страху за своє життя та бути на самоті, скаржилась на голоси, які її гукають. На підставі заяви відповідачки [PERSON] та заяви за підписом самої [PERSON], наказом директора територіального центру № 28-п від 10.05.2012р. [PERSON] було тимчасово знято з повного державного забезпечення, з 10.05.2012р., в зв»язку з виїздом на канікули до родичів - до відповідачки [PERSON] Наказом директора територіального центру № 20-п від 30.05.2012р. [PERSON] зараховано на повне державне забезпечення в зв»язку з поверненням з канікул до стаціонарного відділення. 15.05.2012р. [PERSON] був складений заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Мирненської сільської ради Бориспільського району Київської області Щербиною Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 63, за яким одержувачем всього належного [PERSON] майна є відповідач по справі - [PERSON] Даний заповіт був складений за відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення такого правочину, що не відповідало її внутрішній волі, оскільки, як вбачається з акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 29-ц від 28.02.2014р., складеного комісією експертів відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об»єднання», [PERSON] за життя, в т.ч. і під час складання даного заповіту, за своїм психічним станом не могла розуміти характер та значення своїх дій, а також керувати ними. Вищенаведене підтверджується даними копії заповіту від 13.12.2010р. (а.с.6), копії наказу № 18-п від 10.05.2012р. про тимчасове зняття з повного державного забезпечення [PERSON](а.с.7), копії наказу № 20-п від 30.05.2012р. про зарахування на повне державне забезпечення [PERSON] (а.с.8), копії заяви за підписом [PERSON] від 10.05.2012р. з проханням відпустити її на канікули до родичів та копії заяви [PERSON] від 10.05.2012р. з проханням відпустити [PERSON] на канікули до неї (а.с.9,11), копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.13), копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON](а.с.10), копії спадкової справи № 127 за 2013р. після смерті [PERSON] (а.с.17-22), копії Книги передачі чергувань медичних працівників стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування, розпочатої в квітні 2011р. та закінченої 20.08.2012р. (а.с.31-53), даними акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 29-ц від 28.02.2014р., складеного комісією експертів відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об»єднання» ( а.с.71-72), даними копії спірного заповіту (а.с.77), а також показами свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює завідуючою стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування. Померла [PERSON] знаходилась в центрі на державному забезпеченні з 21.03.2011р. по день смерті, про що є відповідні відмітки у внутрішньому журналі, де фіксувався стан здоров»я осіб, що знаходились під опікою закладу та проводився облік відвідувачів таких осіб та відповідно дати відвідувань, в т.ч. зазначався період часу, на якій родичі підопічних тимчасово забирали їх до себе на свята. Вона неодноразово особисто бачила як до [PERSON] приїздив позивач із своєю матір»»ю та забирали [PERSON] до себе на свята і приблизно через 1 місяць привозили назад. Відповідачку вона бачила лише один раз - 3.10.2013р., вже після смерті [PERSON] Поховання останньої проводив позивач. Однак, вона телефонувала відповідачці з приводу поховання, в свою чергу остання не приїхала. Телефон вона дізнавалась у секретаря сільради. Згідно даних вищевказаного журналу 10.05.2012р. приїхала відповідачка і забрала [PERSON] до себе, а 31.05.2012р. привезла назад до центру. [PERSON] не створювала загрози для оточуючих, однак прояви неадекватної поведінки у неї були: вночі у своїй кімнаті вона світло не виключала, боялась, що її вб»ють, після приїзду від відповідачки казала, що її там вбивали, неодноразово залишали їжу своїй матері, яка, за її словами, чекала її в кімнаті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює діловодом стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування. З березня 2011р. [PERSON] знаходилась під опікою центру. З 01.01.2012р. [PERSON] почувала себе погано, були присутні прояви неадекватної поведінки, страх залишитись однією в кімнаті, боялась за своє життя. В травні 2012р. відповідачка забирала [PERSON] до себе, і привезла 31.05.2012р. [PERSON] погоджувалась їхати до відповідачки, однак, враховуючи особливості її поведінки, могла поїхати до будь-якої людини. Після приїзду боялася, казала, що більше до родичів не поїде. Похованням [PERSON] займався позивач. Свідок [PERSON] в суді показала, що працює старшою медичною сестрою стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування. До її посадових обов»язків входить перевіряти стан здоров»я підопічних, вести Журнал про стан їх здоров»я. Станом на 31.05.2012р. [PERSON] знаходилась в поганому стані здоров»я, була налякана, казала, що її «запхали в машину», щоб сюди привезти, була дратівливою, у неї мало місце порушення сну, їй здавалось, що її хтось гукає, вона то плакала, то сміялась. ЇЇ оглядав лікар-терапевт, коли, вона (свідок) не пам»ятає. [PERSON] були призначені заспокійливі медичні препарати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є знайомою відповідачки [PERSON] Зі слів самої відповідачки, вона дізналась, що [PERSON] написала на ім»я [PERSON] заповіт. Вона (свідок) бачила [PERSON] в 2010-2011р.р. декілька разів у відповідачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком відповідачки по справі. У [PERSON] вони з жінкою були в її день народження [INFO], а 17.03.2013р. були у [PERSON] останній раз. 15.05.2012р. вони поїхали і склали в сільраді заповіт. 30.05.2012р. вони привезли [PERSON] до Центру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні по суті позову нічого не пояснив. Твердження представника відповідачки про те, що померла [PERSON] в момент складання спірного заповіту не страждала на будь-які захворювання, в т.ч. і психічні, та про необ»єктивність висновку експерта, суд оцінює критично як безпідставне та таке, що не підтверджується жодним доказом у справі, в т.ч. і показами свідків, які були заявлені самим представником відповідача, а навпаки спростовується наявними у справі доказами, зокрема даними заведеного в квітні 2011р. журналу стаціонарного відділення Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговування, де щоденно, починаючи з вказаного часу, працівниками закладу фіксувався стан здоров»я осіб, які перебували під опікою такого центру, а також показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, будучи співробітниками Центру, тривалий час перебували з [PERSON] в тісному контакті та наглядали за нею в місці її постійного проживання, покази яких не суперечать вказаним у журналі відомостям про стан здоров»я [PERSON], і є аналогічними та послідовними, сумніватись в достовірності та правдивості яких, у суду підстав не має. Сам же висновок проведеної посмертної комісійної експертизи є об»єктивним, і сумніватись в його достовірності та об»єктивності у суду підстав не має, оскільки він складений у відповідності з чинним законодавством України на підставі даних, зазначених у вищевказаному Журналі, який тривалий час вівся в закладі, де постійно перебувала померла, уповноваженими особами, і який суд оцінює за належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, враховуючи, що сама представник відповідачки вказувала у судовому засіданні на відсутність будь-яких відомостей в медичній документації [PERSON] про її хвороби, що виключало необхідність дослідження як в судовому засіданні, що вимагала представник відповідачки, так і при проведенні експертизи, медичної картки померлої чи її особової справи. Посилання представника відповідача на пояснення секретаря сільради про те, що [PERSON] під час укладення заповіту розуміла зміст такого правочину, суд вважає безпідставним, за наявності у справі належних та допустимих доказів, в т.ч. вищевказаного висновку експерта, за яким [PERSON] під час складання спірного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи, що секретар сільради сама в судовому засіданні підтверджувала, що вона не володіє методикою визначення психічного стану особи. Відповідно до ст.ст.1233,1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. За змістом ст.202 ЦК України право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов»язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно із ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільна права або інтереси порушені. За змістом ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ч.4 ст.1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків встановлених ст.ст.225 та 231 ЦК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, померла [PERSON] в момент складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності, а відповідач жодного належного доказу, який би спростував такий факт, суду не надала, суд дійшов висновку, що укладення [PERSON] спірного заповіту не було вільним і не відповідало волі померлої, що є підставою для визнання заповіту від 15.05.2012р. недійсним, як такого, що укладений в порушення ч.ч.1,3 ст.203 та ч.1 ст. 215 ЦК України. Разом з тим, суд не вбачає підстав для відновлення дії попередньо укладеного заповіту від 13.12.2010р., що в розумінні ч.4 ст.1254 ЦК України, не підлягає відновленню, а є чинним після набуття законної сили даним судовим рішення. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на користь останнього.

Outcome: partial