Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У житловому будинку зареєстровані відповідачі, які не є членами сім`ї позивача, а були зареєстровані попереднім власником квартири. Відповідачі у зазначеному житловому будинку не проживають. Позивач зазначає, що перебування відповідачів на реєстраційному обліку перешкоджає у реалізації ним прав власності як нового власника, також останній змушений нести додаткові витрати на комунальні послуги за осіб, які не мають права користування його житлом, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 29.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №154801 від 29.09.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №5049505 від 13.10.2004 року. Згідно довідки №112 від 01.09.2018 року голови ОСН Корабельного району кварталу №21 [PERSON] з 2010 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають та не з`являються. Згідно акту №119 обстеження житлово-побутових умов від 02.09.2018 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають та їх особистих речей в наявності не має. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив факт відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] в житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS] та їх особистих речей. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї позивача [PERSON] та останній не надавав згоди на користуватися належним йому на праві власності житловим будинком. Отже, право користування членів сім`ї власника житлового будинку кореспондується та є похідним від права власності на будинок попереднього власника. Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 29.09.2004 року право власності [PERSON] припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самого власника, а й, зокрема [PERSON] та [PERSON] , та виникло у [PERSON] , який в свою чергу не надавав згоди на користування жилим приміщенням будинку [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень, а саме: по 352,40 гривень з кожного.

Outcome: approved