Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати його батьком малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] в м. Тараща Таращанського району Київської області, актовий запис про народження №85, складений 22.06.2018 року Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; внести зміни до актового запису №85 від 22.06.2018 року, вказавши батьком дитини « [PERSON] , громадянин «Азербайджану», [INFO] , змінити прізвище дитини на « [INFO] » та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Позивач та його представник адвокат Фадєєва Н.І. в підготовчому судовому засіданні через відеконференцію позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Крім того, представник позивача - адвокат Фадєєва Н.І. відмовилася від клопотання про витребування доказів та залучення до розгляду справи третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, у вересні 2017 року позивач познайомився та почав зустрічатись з відповідачкою [PERSON] . З жовтня 2017 року вони стали проживати разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу в м. Києві та в м. Бровари Київської області. Від спільного проживання в них [INFO] в м.Тараща Київської області народився син - [PERSON] . Після народження сина [PERSON] сторонни близько двох місяців жили разом в м. Бровари Київської області, а з серпня 2018 року по грудень 2019 року та з 16.04.2020 р. по 09.05.2020 р. проживали разом в с. Калинове Таращанського р-ну Київської області. В зв`язку з тим, що на момент народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а відповідачка відмовилась подати у відділ державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання позивача батьком дитини у відповідності до ст. 126 Сімейного кодексу України прізвище, ім`я, по батькові дитини було записано зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Прізвище батька дитини записано прізвищем матері - « [PERSON] », ім`я та по батькові батька дитини записано зі слів матері як « [PERSON] », що відповідає фактичним обставинам, відповідно до імені та по батькові позивача. Відповідачка відмовлялася подати спільну з позивачем заяву про визнання його батьківства до Таращанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - Третя особа), обґрунтовуючи це тим, що хоче бути в статусі «матір-одиначка». В зв`язку з тим, що вирішити питання про визнання батьківства в позасудовому прядку неможливо, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні відповідачка визнала, що позивач дійсно є батьком її сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Тараща Таращанського району Київської області, актовий запис про народження №85. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до ч.1 ст. 8 даної Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно ч.1 ст.3 згаданої Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має зростати під опікою і вихованням рідного батька, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Оскільки, в судовому засіданні був доведений факт батьківства позивача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved