Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спілкуються тільки в разі необхідності. Неодноразові спроби примирення не призвели до бажаного результату. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON]. Просить шлюб розірвати, доньку [PERSON] залишити проживати з матір'ю, стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Вказала, що сім'я фактично припинила своє існування. Подальше спільне проживання суперечить її інтересам. Термін наданий для примирення не дав позитивних результатів. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що бажає зберегти цілісність сім'ї. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно актового запису № 581, 04 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 3296, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції , від спільного подружжя сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про доходи, виданої управлінням освіти, молоді, спорту Дубровицької районної державної адміністрації № 135/03-1/14-14 від 10.02.2014 року, відповідач має постійне місце роботи, працює педагогом-організатором у НВК «Ліцей-школа І-ІІ ст.» Як вбачається з довідки, виданої Рівненським державним гуманітарним університетом 17 лютого 2014 року № 144, позивач дійсно навчається у вищезазначеному навчальному закладі та не отримує стипендію. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] працює, має стабільний дохід. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 141, 180, 183 СК України,

Outcome: approved