Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Разом з позивачем у будинку зареєстровано місце проживання його племінника [PERSON] . З 2012 року відповідач в зазначеному будинку не проживає, його речей в будинку немає. Зв`язок між ним та відповідачем втрачено. Таким чином позивач, як власник зазначеного будинку, позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку з чим, вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. 12.02.2021 року від представника позивача адвоката Костирі Д.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку із зазначенням «адресат відсутній». На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідача належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання. З урахуванням викладеного,суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотань позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2012, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2020 № 217932560 /а.с.7, 16/. Відповідно до довідки відділу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 23.12.2020 № 7662, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.19/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не проживає з 2012 року, про що свідчить довідка голови квартального комітету від 05.12.2012 /а.с.15/. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачу, але не проживає там з 2012 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у вказаному будинку [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON] , який не мешкає в ньому 3 2012 року, не є власником даного будинку, що перешкоджає власнику будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved