Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 2581,07 грн., а також судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № 003-15041-230212 від 23.02.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3446,00 грн. на придбання певного майна/послуг зі сплатою 0,01% на рік у строки та в порядку, встановлених договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 22.06.2012 року. Відповідач не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 08.05.2015 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 2581,07 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не зявлялася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 23.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-15041-230212. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору ПАТ «Дельта Банк» зобов'язалося надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 3446,00 грн. на придбання певного майна/послуг на строк 4 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 22.06.2012 року на умовах, визначених договором. У свою чергу, відповідно до п. 2.3 договору відповідач зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 0,01 % річних. Факт надання ПАТ «Дельта Банк» кредиту [PERSON] підтверджується копією меморіального ордеру № 7421418 від 24.02.2012 року в матеріалах справи. Згідно з п. 2.9 цього договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно не пізніше 23 числа кожного місяця зараховує на рахунок кредитора рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 862,00 грн. відповідно до Графіку платежів, наведеному у Додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання по договору не виконала, тіло кредиту не повертала, проценти за користування кредитом не сплатила у визначений договором термін. Таким чином, відповідач порушила істотні умови укладеного договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 08.05.2015 року складає загальну суму у розмірі 2581,07 грн. (у тому числі заборгованість за кредитом 2581,03 грн., заборгованість по сплаті процентів 0,04 грн.). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved