Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягують з нього згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2013 року у цивільній справі № 748/2138/13-ц на користь [PERSON] на утримання їх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1\\2 частини всіх заробітків(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня ухвалення судом рішення за даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що в нього збільшились витрати за оплату комунальних послуг, він має утримувати рідну мати, яка потребує матеріальної допомоги. Також він забезпечує дітей продуктами харчування, одягом, сплачує комунальні послуги. Матеріальне становище [PERSON] покращилось. Вважає, що за умови подальшого стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі Ѕ частки доходу, йому буде не достатньо коштів для повноцінного власного забезпечення. Ухвалою судді від 19 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06.12.2019 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому вона зазначила, що позов не визнає, пояснюючи це тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження та обґрунтування заявлених вимог, тому вважає, що підстав для задоволення позову не має. 10.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначив майже аналогічні обґрунтування позову, вказуючи на те, що відповідач не спростовує тієї обставини, що вона має дохід, який надає їй змогу навчатися на платній основі, що говорить про покращення її матеріального стану, та наголошує на тому, що за умови подальшого стягнення аліментів в розмірі Ѕ частки, йому буде не достатньо коштів для повноцінного власного забезпечення. У встановлений судом строк заперечення від відповідача до суду не надходили. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін сторони не подавали, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2013 року по справі № 748/2138/13-ц (провадження № 2/748/738/13), яке набрало законної сили 20.09.2013 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05 серпня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.05.2019 року по справі № 748/1002/19, яке набрало законної сили 18.06.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1773 - розірвано. З представленої довідки № 172-14 від 29.10.2019 року, вбачається, що [PERSON] працює в філії «Упраління «Укргазтехзв`язок» АТ Укртрансгаз електромонтером лінійних споруд електрозв`язку та проводного мовлення 4 розряду Олишівського цеху технологічного зв`язку Київського територіального центру «Гезтехзв`язок» з 18.06.2007 року по теперішній час. Відповідно до довідки про доходи за № 179 від 12.11.2019 року, [PERSON] з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року нарахована заробітна плата в сумі 268568,15 грн, а до виплати 213679,26 грн. Відповідно до довідки Олишівської селищної ради від 11.11.2019 року за № 1149, [PERSON] , має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , та разом з ним за вказаною адресою зареєстроване місце проживання мають: [PERSON] ,1985 р.н. - колишня дружина; [PERSON] , 2006 р.н. - дочка; [PERSON] , 2007 р.н. - син. Позивачем надано копії квитанції про сплату ним послуг за електропостачання з травня по жовтень 2019 року за вказаною адресою /а.с.24-29/. З представленої копії договору оренди квартири від 30.10.2019 року /а.с.44-46/, та акту від 29.11.2019 року /а.с.47/ вбачається, що [PERSON] , разом з дітьми: [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] 2007 р.н., мешкають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач у відповіді на відзив не заперечує цього факту, але вказує на те, що [PERSON] виїхала з будинку разом з дітьми тільки після подання ним даного позову до суду. Згідно довідок від 26.11.2019 року /а.с.48/, вбачається, що [PERSON] дійсно вчиться в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 30 в 6В класі, а [PERSON] вчиться в 7В класі. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП№52547828 від 18.11.2016 року, виконавчий лист № 2/748/738/13 від 12.09.2013 року про стягнення аліментів повернуто стягувачу на підставі п.1ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Також даною постановою встановлено, що на момент закінчення виконавчого провадження заборгованість відсутня. 17.10.2019 року старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження № ВП№60334072 з виконання виконавчого листа № 2/748/738/13 від 12.09.2013 року виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач працездатний, працює, отримує стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів (крім копії пенсійного посвідчення на ім`я [PERSON] та чеків за сплату комунальних послуг) останнім не надано, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Від так, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду 09.09.2013 року не є завищеним та не призводить до погіршення матеріального становища позивача, а тому суд приходить до висновку, що для задоволення позову не має підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed