Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що у червні 2015 року на прохання відповідача, який є його сином, позичив останньому 3400 грн.у два прийоми, перший раз 400 грн., другий 3000 грн. Відповідач зобов'язався повернути гроші на першу його вимогу, оскільки строк повернення коштів не обумовлювався. В серпні 2015 року він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням про повернення коштів, однак останній ігнорував його звернення. 17.09.2015 року відповідачу було направлено лист з вимогою про поверненя коштів до 27.09.2015 року, однак вимога теж була проігнорована. Оскільки відповідач не повертав кошти в добровільному порядку, позивач звернувся із заявою до Коломийського МВ УМВС про вчинення відносно нього шахрайських дій та за результатами якого одержав повідомлення, що йому слід вирішувати дане питання в суді. Відповідач письмової розписки не писав, просить суд стягнути з відповідача позичені ним грошові кошти в сумі 3400 грн. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що позивач є його батько з яким він у нормальних відносинах. Протягом червня - липня 2015 року він грошей у батька не позивача. розписки не писав, а чому його оговорює батько, пояснити не може. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що [PERSON] стверджує, що у червні 2015 року на прохання відповідача, який є його сином, позичив останньому 3400 грн.у два прийоми, перший раз 400 грн., другий 3000 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути гроші на першу його вимогу, оскільки строк повернення коштів не обумовлювався. Однак, як встановлено в судовому засіданні при передачі грошових коштів боргова розписка не була написана, хоча зазначена сума позивачем є більшою за десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому немає підтвердження факту передачі таких коштів. Як, вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, зазначену [PERSON] суму грошових коштів він/відповідач/ не отримував. Крім того, позивачем не надано на підтвердження вимоги щодо повернення коштів в сумі 3400 грн. жодного доказу про передачу таких коштів відповідачу, а тому позов є безпідставний. На підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: dismissed