Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у червні 2016 року, в подальшому уточнивши позовні вимоги. В своєму позові позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог послався на наступне. 12 січня 2014 року, в смт Комінтернівське, Одеської області, ним було придбано у [PERSON] автомобіль марки Honda, модель Accord, тип 43 - седан. 1993 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) SHHCC75500UO23201. об'єм двигуна 1997 куб.см.. державний номерний знак [NUMBER], за 48000,00 гривень (сорок вісім тисяч грн., 00 коп.) про що сторонами було укладено в довільній формі купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до п.3.2 Договору Автомобіль було придбано позивачем у відповідача за 48000.00 гривень (сорок вісім тисяч грн. 00 коп.). Вся сума коштів була передана позивачем відповідачу [PERSON] [PERSON]. Здійснити переоформлення автомобіля в м. Херсон у встановленому порядку вони були не взмозі через вихідний день у МРЕВ ДАІ м. Херсона. На підтвердження існування Договору та повного його виконання сторонами, відповідач, через брак часу, та велику чергу до нотаріуса, уповноважив свого представника [PERSON], який діяв в інтересах відповідача [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №592 від 30.11.2013 року, за реєстраційним номером 40401685 в Єдиному реєстрі довіреностей, надати довіреність позивачу [PERSON] та [PERSON], на право експлуатації, відчуження, продавання, підписання договорів цивільно-правового характеру, щодо розпорядження та користування автомобілем. виконувати всі інші юридично значущі дії, пов'язані з цією довіреністю, та інше, без права передовіри на тридцять років, яку посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 12.01.2014 року, за реєстраційним номером 40551801 в Єдиному реєстрі довіреностей. За таких обставин позивач просить визнати довіреність від [PERSON], який діяв в інтересах відповідача [PERSON], на підставі довіреності, надана позивачу [PERSON] та [PERSON] на право водити (експлуатувати), також розпоряджатися (продати, обміняти тощо) належним власнику [PERSON], легковий автомобіль марки HONDA модель ACCORD тип ТЗ - державний номерний знак [NUMBER] - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу; визнати договір купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнати за позивачем право власності на зазначений автомобіль. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлення про дату та час слухання справи надсилалися відповідачеві належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами розділу ІV Книги першої, глави 54 розділу ІІІ Книги\~п'ятої Цивільного кодексу України\~стосовно загальних положень про правочини, зокрема договори купівлі-продажу рухомого майна, а також договірних зобов'язань. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить визнати довіреність від [PERSON], який діяв в інтересах відповідача [PERSON], на підставі довіреності, надану позивачу [PERSON] та [PERSON] на право водити (експлуатувати), також розпоряджатися (продати, обміняти тощо) належним власнику [PERSON], легковий автомобіль марки HONDA модель ACCORD тип ТЗ - державний номерний знак [NUMBER] - удаваним правочином. Відповідно до\~ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~статті 235 ЦК\~має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та, що їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків та приховують іншу волю учасників. Разом з тим, як вбачається із аналізу вищевикладених норм, видача довіреності\~\~є одностороннім правочином. При цьому слід відмітити, що позивач зазначає, що фактично між сторонами укладений договір купівлі-продажу та надає суду копію такого договору. Разом з тим, відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акту приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів, а перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Таким чином, для набуття права власності на автомобіль передбачена законом певна процедура оформлення документів на автомобіль. Згідно ч. 3 статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст. 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу з дотриманням встановленої процедури (зняття автомобіля з обліку до укладення договору купівлі-продажу) не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Отже, зважаючи на те, що сторони не уклали угоду з додержанням зазначеної вище процедури, підстави вважати доведеним факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля на підставі письмового договору та довіреності та удаваності довіреності - відсутні, і як наслідок відсутні підстави для визнання такого договору укладеним. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed