Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 18.11.2013 р. між ПАТ «Банк Ресенанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GP-5453377, на підставі якого останньому видано кредит у сумі 44999,24 грн.. 19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ресенанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ресенанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ресенанс Капітал» до була передана заборгованість за кредитним договором. Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 1050 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яка вказана в анкеті на отримання кредиту, однак, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.12.2019 р. складає 79161,10 грн., з яких: 43428,78 грн. заборгованість за кредитом; 1711,43 грн. заборгованість по процентам; 34020,89 грн. - заборгованість за комісією. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 79161,10 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак раніше у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. 2-3). Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Дерев`янко О.А. (а.с. 93-96) у судове засідання не з`явилися, однак відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві та застосувати до вимог АТ «ПУМБ» строк позовної давності (а.с. 84). Також, подав до суду окрему письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості (а.с. 85-88). Крім того, раніше відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з вимогами позивача не згоден повністю, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, 18.11.2013 р. між сторонами, було укладено кредитний договір та договір страхування, шляхом підписання пропозиції укласти договір (оферти). За умовами укладеного договору йому видано кредит в сумі - 44999,24 грн., з урахуванням оплати страхування. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором. Повернення кредитних коштів повинно було відбуватися частинами до 18 числа щомісячно. За графіком погашення платежів строк дії кредитного договору закінчувався 18.11.2018 р.. 19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який став правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та на баланс якого була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідач також вказує, що він, уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 10.12.2019 р. має заборгованість - 79161,10 гон., з яких: 43428,78 грн. - заборгованість за кредитом; 1711,43 грн. - заборгованість за процентами, 34020,89 грн. - заборгованість за комісією. Проте, з виписки по особовому рахунку за кредитним договором № GР-5453377 від 18.11.2013 р., ним останній платіж в сумі 1823,70 грн. був внесений 17.01.2014 р.. Відповідач зазначає, що порушення прав позивача та строк позовної давності розпочався з дати наступного внесення платежу - 18.02.2014 р.. Починаючи з даної дати він перестав вносити періодичні платежі, звідси строк позовної давності закінчився у лютому місяці 2017 р.. Позивач за захистом свого порушеного права, в частині несплати ним як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду у грудні 2019 р., тобто за межами строку позовної давності. Окрім цього, відповідач вказує, що він не вчиняв якихось дій, що можуть свідчити про визнання боргу та його погашення та заявляє про застосування позовної давності. У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити в позові АТ «Перший Український міжнародний Банк» та застосувати до вимог позивача про стягнення заборгованості строк позовної давності (а.с. 42-56). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору № GP-5453377 від 18.11.2013 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 44999,24 грн., строком на 60 місяців до 18.11.2018 р., на підставі чого, відповідачу для погашення заборгованості було відкрито особовий рахунок у АТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 6-9). Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з анкети, пропозиції укласти договір (оферта), загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, з якими [PERSON] ознайомлений, про що свідчить підпис відповідача, в зазначеному договорі та умовах кредитування (а.с. 6-9). Судом встановлено, що 19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ресенанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ресенанс Капітал», що також підтверджується статутом АТ «Перший Український Міжнародний Банк», затвердженим позачерговими Загальними зборами акціонерів (протокол № 82 від 12.9.2019 р.) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 18, 19-20). Внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ресенанс Капітал» до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» була передана заборгованість за кредитним договором. До договору кредиту згідно з ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пропозицією укласти договір (оферта) від 18.11.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено графік платежів на строк 60 місяців з платіжними періодами з 18.11.2013 р. по 18.11.2018 р. та визначено суми щомісячних платежів (а.с. 7). За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 60 місяців - до 18.11.2018 р. включно. За п. 5.2.3 розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, з метою погашення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів за кредитним договором позичальник має забезпечити перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, вказаний у графіку платежів, в розмірі достатньому для погашення заборгованості за кредитним договором, не пізніше дати, що передує терміну (даті) платежу позичальника згідно з графіком платежів та/або кредитним договором (а.с. 8). Згідно з випискою ПАТ «ПУМБ» по особовому рахунку, який був відкритий на ім`я відповідача, позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в сумі 44999,24 грн. (а.с. 12-14), про що не заперечує відповідач у відзиві на позов та у письмовій заяві про застосування до вимог позивача строку позовної давності (а.с. 42-46, 85-88). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, однак порушення невиконання зобов`язання за кредитним договором визнав, про що зазначив у відзиві на позов та у письмовій заяві про застосування до вимог позивача строку позовної давності (а.с. 42-46, 85-88). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку наданого позивачем, відповідач станом на 10.12.2019 р. має заборгованість, яка складає 79161,10 грн., з яких: 43428,78 грн. заборгованість за кредитом; 1711,43 грн. заборгованість по процентам; 34020,89 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 12). Відповідно до виписки ПАТ «Перший Міжнародний Український Банк» по особовим рахункам відповідача у АТ «Перший Міжнародний Український Банк», [PERSON] 17.01.2014 р. здійснив останній переказ коштів з метою погашення заборгованості по договору GР-5453377 (а.с. 13-14), про що також визнано відповідачем у відзиві на позов та у письмовій заяві про застосування до вимог позивача строку позовної давності (а.с. 42-46, 85-88). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пп. 8.1.2 п. 8 розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та відповідно сплати процентів, комісії, тощо, а позичальник зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення у випадку прострочення встановлених кредитним договором термінів погашення частини кредиту та/або сплати процентів та/або комісії більше ніж на один місяць, та/або у сумі, що перевищує п`ять відсотків суми кредиту, та/або яка призводить до виникнення заборгованості за кредитним договором, у сумі, що перевищує суму кредиту на 10 відсотків (а.с. 8). Отже, у такий спосіб сторони договору врегулювали питання щодо дострокового повернення кредитних коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, що також відповідає вимогам статті 1050 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивачем засобами поштового зв`язку Укрпошта, на адресу відповідача [PERSON] направлялася письмова вимога (повідомлення) № 1294 від 13.04.2018 р. про виконання зобов`язання перед ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором GP-5453377, а саме: негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 80412,30 грн. в строк до 20.04.2018 р. (а.с. 10-11). Проте, у матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем вказаної вимоги та повернення відповідачем отриманих коштів за кредитним договором. Крім того, відповідно до п. 9.3 розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, сторони врегулювали строк позовної давності за спорами по відшкодуванню збитків, а саме сторони домовились, про те, що відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність за спорами, що виникають із кредитного договору щодо відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафів, пені) встановлюється тривалістю у три роки (а.с. 8). Відтак, у межах строку кредитування до 18.11.2018 р. р. відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві основну суму кредиту, сплачувати проценти за користування кредиту, комісію за обслуговування кредиту періодичними (щомісячними) платежами до 18 числа кожного місяця. Починаючи з 19.11.2018 р. відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за кредитним договором. У своєму відзиві на позов та в окремій письмовій заяві відповідач заявляє про застосування строку позовної давності до вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки останній платіж за кредитним договором був внесений ним 17.01.2014 р., строк позовної давності розпочався з дати наступного внесення чергового платежу 18.02.2014 р., звідси строк позовної давності закінчився у лютому місяці 2017 р. (а.с. 42-46, 85-88). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповіднодо ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Згідно з п. 9.4 розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, сторони погодили, що кредитний договір набуває чинності в порядку визначеному Пропозицією й цим розділом та діє до моменту виконання позичальником зобов`язань за ним (а.с. 8-9). Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 18 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (60 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12. Як встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами та комісією, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів встановленим у договорі кредитування, про що не заперечує відповідач. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки останній платіж відповідач здійснив у січні 2014 р., то з лютого 2014 р. почався перебіг позовної давності до наступних платежів. Однак, у зв`язку з тим, що відповідач заявляє про застосування строку позовної давності, то позовна давність до певних щомісячних платежів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме за період з лютого 2014 р. по листопад 2016 р. спливла, так як позивач звернувся до суду з позовною заявою згідно з штампом на поштовому конверті 23.12.2019 р. (а.с. 22). Згідно з ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з чим, стягненню підлягає заборгованість у межах трирічної позовної давності, а саме з грудня 2016 р. по момент звернення позивача до суду з позовною заявою (згідно з штампом на поштовому конверті 23.12.2019 р.) - по грудень 2019 р., а саме по кожному із платежів встановлених графіком платежів (з 37 платіжного періоду) у кредитному договорі № GP- 5453377 від 18.11.2013 р., тобто за період з грудня 2016 р. по грудень 2019 р. станом на 10.12.2019 р., що становить 43768 (сорок три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 80 коп., з яких: 18540,80 грн. заборгованість за кредитом, 388,48 грн. заборгованість по процентам, 24839,52 грн. - заборгованість за комісією, яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк». За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1062,14 грн. на користь позивача.

Outcome: partial