Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5904,40 грн., судові витрати, зазначивши, що 16 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №718884 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 42000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних за користування кредитом на строк 10 років з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 листопада 2017 року. Відповідно до умов договору позичальник зобовязаний щомісячно до останнього робочого числа кожного місяця, наступного за звітним, погашати кредит рівними частинами в сумі 350 грн. та сплачувати відсотки, які нараховуються банком щомісячно на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з 26 жовтня 2007 року. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме: відповідачу було видано кредит у розмірі 42000 грн. Відповідач з 01 лютого 2012 року належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23 січня 2017 року становить 5904,40 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №718884 (надалі Кредитний договір), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 42000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних за користування кредитом на строк 10 років з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 листопада 2017 року. За умовами договору позичальник зобовязався щомісячно до останнього робочого числа кожного місяця, наступного за звітним, погашати кредит рівними частинами в сумі 350 грн. та сплачувати відсотки, які нараховуються банком щомісячно на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з 16 листопада 2007 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23 січня 2017 року становить 5904,40 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі\~3996,74 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі\~1501,24 грн., інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 351,67 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 54,75 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на оплату публікації у пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України,

Outcome: approved