Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що після смерті його рідного брата по матері [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння згідно даних МКП БТІ зареєстроване за його вітчимом [PERSON], який помер [INFO] та після смерті якого його рідний син [PERSON] фактично прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, однак за життя оформити свої спадкові права не встиг. [PERSON] помер [INFO], заповіту не залишив. Після смерті брата, окрім позивача, спадщину ніхто не прийняв. Позивач за власний кошт поховав [PERSON], розпоряджався речами, які залишилися після смерті брата, займався ремонтом та доглядав за домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], саджав там город, тобто фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Однак, на теперішній час позивач позбавлений можливості оформити у нотаріальній конторі спадкові права, оскільки [PERSON] за життя після смерті [PERSON] своїх спадкових прав не оформив. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач - Мілуватська сільська рада Сватівського району Луганської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона рідна сестра позивача. Їх мати [PERSON] померла [INFO], а потім [INFO] помер їх вітчим [PERSON], з яким разом на час смерті в [ADDRESS] проживав його рідний син [PERSON] Інші сини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у 80-х роках поїхали на заробітки та з того часу відомостей про них немає. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], її брат [PERSON] вступив у володіння спадковим майном, а саме домоволодінням за адресою: [ADDRESS], а саме почав розпоряджатися речами померлого, робив ремонт у будинку, лагодив дах, огорожу, саджав город. У [PERSON] дружини та дітей не було, він проживав один, вона спадщину після смерті [PERSON] не приймала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у будинку за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] з сином [PERSON], інші його сини у 80-х роках поїхали з села на заробітки, більше не поверталися, відомостей про них немає. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] залишився проживати у тому ж будинку, де й помер у 1995 році, дітей та дружини у нього не було. [PERSON] займався похоронами брата, навів порядок та робив ремонтом домоволодіння на [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні інвентарної справи, яка містить технічний паспорт на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], виготовлений 1989 року, власником вищевказаного домоволодіння є [PERSON] Згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються, зокрема, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Тобто технічний паспорт на спадкове домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] свідчить про те, що [PERSON] на час своєї смерті володів зазначеним домоволодінням. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 10). В 1959 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується даними свідоцтва про одруження (а.с. 11). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 9). Таким чином, позивач [PERSON] та [PERSON] є рідними братами по матері. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Міловатською сільською радою Сватівського району 23.03.1987 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане Міловатською сільською радою Сватівського району [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Міловатської сільської ради Сватівського району від 09.03.2016 року № 428, згідно записам господарської книги № 25 за 2011-2015 роки, будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], рахується за [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 14). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. У відповідності зі ст. 548 ЦК УРСР України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, інформація щодо заповітів/спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], відсутня (а.с. 74-76). Як вбачається із досліджених в судовому засідання письмових доказів та пояснень свідків, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8). Згідно ст. 530 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, інформація щодо заповітів/спадкових договорів, спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], відсутня (а.с. 78-88). Таким чином, беручи до уваги надані письмові докази, показання свідків, суд вважає доведеним, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON], оскільки він як спадкоємець вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до вимог ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини. Інші особи, які б могли заявити про свої спадкові права, на спадщину не претендують. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2016 року № 550/02-32, Державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно з тих підстав, що [PERSON], який помер [INFO], у встановленому порядку не оформив свої спадкові права (а.с. 16). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо будинку [ADDRESS] у Державному реєстрі відсутні (а.с. 72). Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є законним та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved