overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 25.08.2007 року відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між ним та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 25.08.2007 року знаходиться у зареєстрованому відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 752 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку. Спільне життя не склалося, Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Сім'я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спору пов'язаного з майном на теперішній час немає. Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання теж не з'явилась, надавши суду заяву щодо розгляду цивільної справи без її участі проти розірвання шлюбу не заперечувала. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 25.08.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 752 (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сумісне життя між сторонами не склалося, в сім'ї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сім'ї і роздільного мешкання. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели, примирення неможливе. Приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні стосунки, поновлювати їх наміру не мають, не мають спільного бюджету та господарства, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 29 липня 1989 року Любимівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області між ним та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 29 липня 1989 року знаходиться у зареєстрованому Любимівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб. Спільне життя не склалося, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Сім'я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спору пов'язаного з майном на теперішній час немає. Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не прибула, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1989 року Любимівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень не надала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів її заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 05.08.2006 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення з неї аліментів не заперечувала. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що з 05.08.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому в виконавчому комітеті Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Сторони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Малолітня донька мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини що мають істотне значення. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 8\~000,00 ( вісім тисяч ) доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 30.03.2015 року складає 187\~541 ( сто вісімдесят сім тисяч п»ятсот сорок одна) гривень 00 коп. та судові витрати, посилаючись на слідуюче . 30 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу для особистих потреб грошову позику в розмірі 8\~000,00 доларів США, а відповідач зобов»язувався повернути йому зазначену суму позики в строк до 01 квітня 2012 року. На підтвердження цього, відповідачем була надана розписка від 30.09.2011 року, написана останнім власноручно у присутності свідка [PERSON], згідно якої відповідач зобов»язувався повернути йому позику. Грошові кошти в розмірі 8\~000,00 доларів США були передані позивачем відповідачу у момент написання розписки 30.09.2011 року. Однак до цього часу зобов»язання відповідачем не виконано, строк повернення грошових коштів сплинув 01.04.2012 року, натомість відповідач не повернув суму позики до вказаної дати, чим порушив цивільно-правові зобов»язання відповідно до ст. 530 ч.1 ЦК України. З метою врегулювання питання щодо повернення відповідачем суми заборгованості, позивач направляв відповідачу письмову вимогу про сплату грошових коштів, проте відповідач навмисно не отримав вимогу та заборгованість не повернув. Відповідно до офіційного курсу гривні, національним Банком України станом на 30.03.2015 року встановлений курс долара США: 100 доларів США дорівнюють 2\~344,2625 українських гривень. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на 30.03.2015 року складає 8\~000,00 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 30.03.202015 року становить 187\~541,00 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився повторно ,хоча був належним чином повідомлений про день,час ,місце розгляду справи, про що свідчить повернута до суду поштова розписка з відміткою за закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, відповідно до ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомлений , що дає суду право ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , про що не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши представника позивача , дослідивши матеріали справи , оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об»єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд виділити [PERSON] та [PERSON] їх частки домоволодіння із спільного майна та визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] відповідно до часток в домоволодінні. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив визначити порядок користування земельною ділянкою, за яким виділити [PERSON] у користування 66/100 частин житлового будинку [ADDRESS], як цілого, а [PERSON] 34/100 частин житлового будинку [ADDRESS] як цілого, та визначити порядок користування земельною ділянкою [PERSON], та [PERSON], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23.04.2014 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, визначивши порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку судово-технічної експертизи від 23.04.2014 року. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить частина житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1992 року та на підставі ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.11.2012 року про визнання мирової угоди, а інша частина житлового будинку належить [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1992 року. Жилий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 506,0кв.м. Згідно ч. 1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Участник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками. Висновком судової будівельно - технічної експертизи запропоновано варіант реального розподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. Дана експертиза складена за спільною угодою сторін та по порядку користування, який склався, також вона не суперечить інтересам сторін, санітарним і протипожежним нормам. У зв'язку з наведеним, суд вважає, можливим задовольнити вимоги [PERSON], який діє від імені [PERSON] провести реальний розподіл домоволодіння та визначити порядок користування спірною земельною ділянкою згідно з висновком експертизи від 23.04.2014року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувсядо суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою 17 листопада 2015 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 747, розірвати. Від шлюбу дітей не мають. Позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімю. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому вважає, що шлюб підлягає розірванню. У судове засіданні сторони не зявилися, надіслали заяви про слухання справи без їх участі. В заяві позивач просив позов задоволити. Відповідач позов визнала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане повторно 25 лютого 2017 року серії І-ОК № 212418, актовий запис № 747, видане Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] в якій просив стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 3905,26 грн., судовий збір 243,6 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що [PERSON] працював на посаді начальника виробничого відділу з 01.09.2011 року, з 01.07.2013 року його було переведено на посаду заступника начальника виробничо-технічного відділу, на якій він пропрацював до 18.12.2013 року. Згідно його посадової інструкції п.8 розділ ІІ «..бере участь у розробленні та впровадженні у виробництво…прогресивних норм витрат основних видів сировини та матеріалів. 26.12.2011 року та 26.12.2012 року директор підприємства підписав накази № 530 та 573 «Про затвердження норм витрат палива…» на відповідний рік. В березні 2014 року ДФІ було проведено перевірку, яка виявила перевищення нори бензину на автомобіль «Шкода Фелісія комбі» внаслідок чого завищено норму витрат пального, що призвело до зайвого списання бензину та завдало шкоди підприємству в розмірі 5963,06 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № 1-002-801-2-14-Г від 09.01.2014 року ПАТ «Мегабанк» надав відповідачу кредит в розмірі 20000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,0 % на рік та комісійних винагород, на строк з 09.01.2014 року до 06.01.2017 року. Проте відповідач належним чином не виконав зобовязання по зазначеному договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19185,58 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та достроково розірвати кредитний договір. У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що 09.01.2014 року між публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1-002-801-2-14-Г, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати позичальникукредитні кошти у розмірі 20000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,0 % на рік та комісійних винагород, на строк з 09.01.2014 року до 06.01.2017 року. Разом з тим відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 11.12.2015 року складає 19185,58 грн., з яких 7935,91 грн. заборгованість за кредитом; 0,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2248,85 грн. - пеня; 9000,00 грн. штрафу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення суми кредиту, а також сплати процентів та плату за пропуск платежів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. 21.08.2014 року [PERSON] подав до суду другу заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на майно та грошові суми, що належать ТОВ «Міжрегіональна правова компанія» та можуть знаходитись в різних банках. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач постійно змінює своє фактичне та юридичне місцезнаходження, за місцем перебування юридичної особи нікого не виявлено, судові повістки відповідач не отримує. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до неможливості виконання рішення суду. Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів для забезпечення позову. Згідно ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, в тому числі накладенням арешту на майно. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.07.2014 року першу заяву позивача про забезпечення позову від 27.06.2014 року задоволено та накладено арешт на грошові кошти в сумі 18069,72 грн., які належать ТОВ «Міжрегіональна правова компанія» за виключенням виплати заробітної плати, пенсії та стипендії, допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. ( а.с. 68) Згідно листа ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 17.07.2014 року вказана ухвала прийнята до виконання. ( а.с.86) Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2014 року заяву [PERSON] про забезпечення позову від 21.08.2014 року повернуто позивачу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 року апеляційну скаргу позивача [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2014 року скасовано, а питання передано на новий розгляд до того ж суду першої інстанції. Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову від 21.08.2014 року, документи долучені до заяви та до позовної заяви, вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки судом вже прийнято рішення про забезпечення позову та застосований вид забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами. Накладений арешт на грошові кошти відповідача суд вважає достатнім видом забезпечення позову для належного виконання рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed