Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що згідно договору б/н від 25.01.2008 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було підписано відповідну заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що складають Договір між сторонами. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.03.2018 року виникла заборгованість загальною сумою 117000,00 грн., яка складається з наступного: 6106,45 грн. заборгованість за кредитом; 110893,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 117000,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2018 року продовжено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08 жовтня 2018 року Скадовським районним судом Херсонської області винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 06.11.2018 до Скадовського районного суду Херсонської області надійшола заява відповідача про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що Скадовським районним судом Херсонської області при ухвалені заочного рішення не було всебічно з`ясовані обставини та обґрунтовано доведені факти, що мають значення для справи, відповідач про слухання справи належним чином повідомлений не був. Вона дійсно укладала договор кредиту з Приватбанком, однак при цьому її не ознайомлювали з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та вона не підписував договір з банком про збільшення строку позовної давності. Вона сплачував обов`язкові платежі, та останній платіж було виконано 08.08.2014 року. Після вказаного часу вона платежі по кредиту не здійснювала, а тому вважає що позивачем пропущено строк позовної давності в зв`язку з чим просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 03.12.2018 р. до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на заяву про перегляд заочного рішення, в якій позивач наполягав на задоволенні позову у повному обсязі та повідомив, що з [PERSON] 25.01.2008 року укладено договір №б/н року згідно якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Відповідно до умов договору [PERSON] нараховані відсотки за користуванням кредиту. Розрахунок заборгованості приведено у позовній заяві. Щодо спливу позовної давності то вважає, що відповідачці було перевипущено кредитну карту з останнім строком дії до квітня 2016 року, а тому строк позовної давності не пропущено. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 08 жовтня 2018 скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відповідно до клопотання доданого до позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у заяві про перегляд заочного рішення, додатково пояснив, що у 2014 році, коли здійснювала останній платіж то повернула картку працівникам банку, будь-яких інших карток Приватбанку не отримувала та не користувалась ними. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 598 ЦК України зазначає, що зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно заяви від 25.01.2008 №б/н, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 02.03.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 117000,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 6106,45 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі - 110893,55 грн.; Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до виписки по особовому рахунку, відповідач останній платіж здійснив 08.08.2014 року. Суд не погоджується з позивачем, що останній платіж [PERSON] було здійснено 28.04.2015 р. оскільки вказаний платіж був здійснені не відповідачем, а власне банком «перевод средств между счетами по договору SAMNSO**9141», а тому відсутні підстави вважати що відповідач здійснював дії по погашенню заборгованості. Також не можна погодитись з позивачем, що строк дії договору відповідав строку дій останньої перевипущеної картки (квітень 2016 року) оскільки позивачем не надано доказів отримання відповідачкою вказаної картки. Позивач звернувся до суду 16.04.2018 року. Таким чином підлягає застосуванню строк встановлений законом, а отже строк звернення з позовом в частині стягнення боргу, відсотків, та неустойки сплинув. Таким чином, беручи до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності щодо стягнення боргу, відсотків, в задоволенні позову слід відмовити повністю в зв`язку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed