Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати незаконним наказ директора Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 02.04.2018 року №22-ВК в частині застосування до [PERSON] , як завідувача відділу безпеки на транспорті Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», дисциплінарного стягнення у виді догани. Скасувати наказ директора Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 02.04.2018 року №22-ВК в частині застосування до [PERSON] , як завідувача відділу безпеки на транспорті Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», дисциплінарного стягнення у виді догани. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працює у ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» на посаді завідувача відділу безпеки на транспорті. Згідно з наказом по особовому складу про застосування дисциплінарних стягнень від 02.04.2018 року №22-ВК про застосування дисциплінарних стягнень, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення, а саме: оголошено догану за неналежну організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, чим він порушив п.п. 4.17, 7.1 посадової інструкції №ПІ-3.43-22-16.01 від 29.01.2018 року, порушення трудової дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року, чим він порушив п.п. 4.28, 7.1, 7.2 посадової інструкції №ПІ-3-43-22-16.01 від 29.01.218 року. З даним наказом позивача ознайомлено під підпис 04.04.2018 року. Позивач вважає, що наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани є неправомірним, безпідставним та таким, що порушує його трудові права. Позивач не вчиняв дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і у повному обсязі виконував всі свої посадові обов`язки. Накладення дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани відбулося на ґрунті особистої неприязні та упередженому ставленні до позивача директора ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут». Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося внаслідок нібито двох дисциплінарних проступків позивача. Однак, кожен із зазначених відповідачем дисциплінарних проступків не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставним, надуманим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставним, надуманим та таким, що не відповідає дійсності у зв`язку з наступним. Зазначив, що а ні колективним договором, а ні посадовою інструкцією не передбачено обов`язок позивача належно організовувати організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, щоб не призводити до виробничих конфліктів, вживати заходів усунення виробничого конфлікту. Таким чином, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання неіснуючого обов`язку. Більше того, відповідач посилається на п. 4.17 посадової інструкції №ПІ-3.43-22-16.01 від 29.01.2018 року, який передбачає обов`язок позивача, зокрема, координувати діяльність співробітників ВБТ і забезпечувати виконання планових завдань, згідно з дорученим напрямом діяльності. В матеріалах службового розслідування відсутні жодні докази невиконання позивачем вказаного пункту інструкції, оскільки планові завдання виконувались та їх обсяг навіть перевищував необхідні показники, досягнення яких можливе лише за належної координації діяльності співробітників ВБТ. Робота у відділі розподілялася рівномірно. Отже, позивач не міг жодним чином передбачити виникнення конфлікту між працівниками, оскільки такі конфлікти виникають через людський фактор і не залежить від виконання чи невиконання керівником своїх трудових обов`язків. Проводити опитування та виявляти відношення одного працівника до іншого до обов`язків позивача не входить. Стосовно порушення позивачем дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року зазначив, що він не був ознайомлений з наказом №02/А від 31.01.2018 року про перенесення робочих днів у 2018 році, а отже не був проінформований про істотну зміну умов праці. Таким чином, є незаконним та безпідставним застосування дисциплінарного стягнення до позивача у зв`язку з прогулом 03.03.2018 року. Крім того, вказаний наказ був виданий з порушенням строків передбачених ст. 67 КЗпП України, а саме 31.01.2018 року, тобто за 32 дні до дати перенесення робочого дня на вихідний. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що наслідки неналежної організації діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту виразилось у тому, що з вини керівника [PERSON] , один з провідних структурних підрозділів Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» відділ безпеки на транспорті, яким він керує, вже більше року розпадається. [PERSON] фактично протиставив себе іншим працівникам відділу, з особливих мотивів. У цьому відділі відсутня злагоджена робота, постійні конфлікти, в результаті чого троє провідних працівників відділу: інженер 1 категорії відділу безпеки на транспорті Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON]., інженери 2 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON]., [PERSON] подали директору Підприємства заяви про переведення до інших структурних підрозділів, оскільки не можуть працювати в умовах конфлікту, які створив для них [PERSON] У відділі безпеки на транспорті за участю керівника відділу [PERSON] . створилося таке внутрішнє робоче середовище, яке не сприяє нормальній робочій обстановці та виробничому процесу, що суперечить п. 6.2 Статуту ДП. Що стосується прогулу на роботі зазначили, що на виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 29.01.2018 року №42-К «Про перенесення робочих днів» директор Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» видав наказ від 31.01.2018 року №02/А «Про перенесення робочих днів у 2018 році», яким затверджено перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня для працівників ДП. Протоколом засіданні профспілкового комітету ДП від 31.01.2018 року №02/А «Погодження перенесення робочих днів у 2018 році» було погоджено перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня для працівників ДП. Наказ від 31.01.2018 року за №02/А був належним чином доведений до відома всім працівникам підприємства, в тому числі позивачу, 31.01.201 року в електронному вигляді на електронну адресу departments@insat.org.ua. Також, 23.02.2018 року завідувач відділу кадрів [PERSON] направляв всім працівникам підприємства, в тому числі і позивачу, лист нагадування про перенесення робочих днів де було вказано, що 03.03.2018 року робочий день. Відповідно до службової записки №СЗ-3.43-23/05 від 03.03.2018 року завідувача відділу кадрів ДП, ни було виявлено, що 03.03.2018 року на роботі був відсутній позивач, про що складено комісійно акт №1 про відсутність на роботі 03.03.2018 року позивача. Згідно з актом №1 про відсутність на роботі 03.03.2018 року завідувача відділу безпеки на транспорті ДП [PERSON] , останнього з невідомих причин не було на робочому місці з 09.30 год. до 15.40 год. впродовж всього робочого дня. З урахуванням викладеного вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши думку представників позивач ата відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] працює в Державному підприємстві «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» з 01.11.2002 року. Наказом по особовому складу «Про результати атестації наукових працівників Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 22.04.2011 року №48-ВК, [PERSON] затверджено на посаді завідувача відділу безпеки на транспорті. 02.04.2018 року наказом Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» №22-ВК «Про застосування дисциплінарних стягнень» [PERSON] було оголошено догану за неналежну організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, чим він порушив вимоги п.п. 4.17, 7.1 посадової інструкції №ПІ-3.43-22-16.01 від 29.01.2018 року та порушення трудової дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року чим він порушив п.п. 4.28, 7.1, 7.2 посадової інструкції №ПІ-3.43-22-16.01 від 29.01.2018 року. Позивач вважає, що наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани є неправомірним, безпідставним та таким, що порушує його трудові права. Позивач не вчиняв дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і у повному обсязі виконував всі свої посадові обов`язки, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що для оголошення позивачу догани було дві підстави, а саме «за неналежну організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту» та «за порушення трудової дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року». Щодо неналежної організації позивачем діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, судом встановлено наступне. Встановлено, що 05.03.2018 року та 06.03.2018 року директору ДП ««Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» надійшли доповідні записки від інженера 2 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON]. та інженера 1 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON]., інженерів 2 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON] та [PERSON] про конфліктну ситуацію у відділі між ними. На підставі вказаних доповідних записок Комісією ДП було проведено службове розслідування, за результатами якого було підготовлено та надано директору ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» акт службового розслідування з рекомендаціями застосування дисциплінарних стягнень відносно позивача. Позивач вважає, що вказані доповідні записки не є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про вказаний конфлікт йому не було відомо до того моменту, як його було запрошено Комісією для надання пояснень по вказаному факту. При цьому, представники відповідача заперечуючи проти обставин викладених позивачем зазначили, що з вини керівника відділу [PERSON] - відділ безпеки на транспорті, яким він керує, вже більше року розпадається, [PERSON] фактично протиставив себе іншим працівникам відділу, з особистих мотивів. У цьому відділі відсутня злагоджена робота, постійні конфлікти. Однак, суд вважає, що такі твердження не відповідають дійсності, оскільки показники роботи відділу безпеки на транспорті відповідали вимогам Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», та такі твердження є лише припущенням. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Положення про відділ безпеки на транспорті № ПП-1.16/3.41-03/16, затвердженим директором ДП Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» 30.06.2017 року відділ безпеки на транспорті (скорочено - ВБТ) в особі завідувача ВБТ несе відповідальність за якість та своєчасність виконання покладених на ВБТ цим Положенням завдань і функцій, зокрема відповідає за неналежну організацію роботи підпорядкованого персоналу ВБТ відповідно до цього Положення; недотримання працівниками ВТБ правил внутрішнього трудового розпорядку виробничої та трудової дисципліни, Кодексу поведінки етичних норм для працівників підприємства, Антикорупційної програми, вимог нормативно-правових актів, правил, інструкцій з питань охорони праці, цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, виробничої санітарії. Посадовою інструкцією завідувача відділу безпеки на транспорті (ВБТ) № ПІ-3.43-22- 16.01, затвердженою директором ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» 29.01.2018 передбачено, що завідувач ВБТ у своїй діяльності керується, серед іншого, Положенням про ВБТ (п.п. 3.3). Відповідно до п. 4.17 Посадової інструкції позивача, завідувач ВБТ координує діяльність співробітників ВБТ і забезпечує виконання планових завдань, згідно з дорученим напрямом діяльності. Відповідно до п. 7.1 Посадової інструкції позивача, завідувач ВБТ несе дисциплінарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання функцій, що визначені Положенням про ВБТ та цією посадовою інструкцією. Таким чином, Посадовою інструкцією позивача та Положенням про ВБТ, передбачено обов`язок позивача належно організувати діяльність працівників ВБТ, а також передбачено відповідальність позивача за неналежну організацію роботи підпорядкованого персоналу ВБТ. Встановлено, що планові показники відділом безпеки на транспорті виконувались. Так, за січень-серпень 2018 року за рахунок цього напрямку виконано майже 66,9 % всіх науково-технічних робіт відділу. Проти вказаних обставин не заперечували представники відповідача. Отже, показники відділу залежать від покладених керівником підприємства, в даному випадку позивачем, функцій (напрямків робіт) на відділ та від належної координації керівником відділу діяльності, що було позивачем і зроблено. Доводи представників відповідача про те, що керівник підприємства поклав на відділ певні функції і це вже забезпечує планові показники, а не злагоджена робота працівників відділу, є необґрунтованими. Відповідач у відзиві відображає обставини щодо конфлікту інженера 2 категорії відділу безпеки на транспорті ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON] та завідувача сектору [PERSON]. Проте, вказаний конфлікт жодного відношення до позивача не має. Є незрозумілим яким чином даний конфлікт, який виник через людський фактор, підтверджує законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежну організацію позивачем діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту. Відповідач також посилається на доповідну записку від 06.03.2018 року від інженера 1 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON] , інженерів 2 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON] , [PERSON] . Однак, у зазначеній доповідній записці працівники скаржилися, що після приходу у цей відділ нової людини - [PERSON] почалися конфліктні ситуації у відділі. Таким чином, працівники відділу безпеки на транспорті не мали жодних конфліктів з позивачем, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не змогли знайти спільної мови з [PERSON] . Проте, позивач не міг знати та передбачити виникнення конфлікту, адже такі конфлікти виникають через людський фактор і не залежать від виконання чи невиконання керівником своїх обов`язків. Єдиним доводом дляпритягнення позивача до відповідальності є викладена у доповідній записці від 06.03.2018 року інформація, про те що [PERSON] перевищує свої повноваження (негативне відношення до підлеглих, постійне моральне приниження). Проте, вказані обставини жодними доказами не підтверджені, а мотиви такого викладу обставин стосовно керівника можуть бути різними (принципова позиція керівника щодо кадрової політики, амбіції працівників на посаду завідувача відділу безпеки на транспорті, тиск з боку керівництва тощо). Таким чином, доповідна записка [PERSON] та доповідна записка інженера 1 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON]., інженерів 2 категорії відділу безпеки на транспорті [PERSON] , [PERSON] не є доказом вчинення дисциплінарного проступку позивачем, а лише підтверджує факт виникнення суперечностей між працівниками через людський фактор. Встановлено, що лише після написання доповідної записки підлеглими [PERSON] , позивач дізнався про виробничий конфлікт та, очевидно, не міг попередньо вжити заходів для його усунення, оскільки не знав про нього. Зазначене підтвердив і відповідач у своєму відзиві зазначивши, що в ході опитування 16.03.2018 року завідувач відділу безпеки на транспорті [PERSON] на запитання Комісії: «Які Ви вжили заходи, як керівник підрозділу, для усунення вищевказаного конфлікту у підпорядкованому Вам відділі?», [PERSON] відповів: «Треба їх зібрати разом та поговорити». Така відповідь є цілком обґрунтованою, адже коли позивач після ознайомлення із доповідною запискою своїх підлеглих від 05.03.2018 року та 06.03.2018 року дізнався про конфлікт, єдине, що він міг запропонувати це зібрати всіх разом та спробувати все владнати. Щодо тверджень відповідача про непропорційний розподіл робочого часу, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідач порівнює роботу [PERSON] , яка відпрацювала 91,5 людино-день та [PERSON] , який відпрацював 50,7 людино-днів. При цьому вказане порівняння обсягу робіт [PERSON] лише із [PERSON] є незрозумілим, тоді як у відділі наявні й іншій працівники в порівняння яких відповідач не приводить. Крім того, вказана різниця не є явно непропорційною та до позивача не надходило жодних заяв або письмових листів від [PERSON] з проханням збільшити обсяги його роботи, так само як і від інших працівників. Вказаного відповідачем не спростовано. Тому висновки відповідача стосовно непропорційного розподілу робочого часу суд вважає суб`єктивними та необґрунтованими. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), активним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 141 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на зазначене, судом не встановлено підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежну організацію позивачем діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, не вжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, а тому наказ директора Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» №22-ВК від 02.04.2018 року в частині «оголошення догани завідувачу відділу безпеки на транспорті [PERSON] за неналежну організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, невжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, чим він порушив вимоги п.п. 4.17., 7.1 посадової інструкції №ПІ-3.43-22-16.01 від 29.01.2018 року» є незаконним та підлягає скасуванню. При розгляді даної справи іншим складом суду, відповідачем в порядку ст. 93 ЦПК України були подані заяви свідка (а.с. 13, 120-126, Т. 2). При цьому, обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежну організацію діяльності працівників відділу безпеки на транспорті, що призвело до виробничого конфлікту, невжиття заходів для усунення цього виробничого конфлікту, що викладені у заявах свідка від 04.10.2018 року та 15.01.2019 року, суд не приймає до уваги, оскільки дані судження є упередженими і такими, що не розкривають об`єктивної картини справи. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. Що стосується вимог позивача про визнання незаконним і скасування наказу директора Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» №22-ВК від 02.04.2018 року в частині «оголошення догани завідувачу відділу безпеки на транспорті [PERSON] за порушення трудової дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року, то слід зазначити наступне. Позивач при зверненні з вказаними вимогами до суду посилався на те, що він не був ознайомлений з наказом №02/А від 31.01.2018 року про перенесення робочих днів у 2018 році, а отже не був проінформований про істотну зміну умов праці. Електронне повідомлення на його поштову скриньку вважає неналежним доказом його ознайомлення з наказом. Крім того вважає, вказаний наказ був виданий з порушенням строків передбачених ст. 67 КЗпП України, а саме 31.01.2018 року, тобто за 32 дні до дати перенесення робочого дня на вихідний. Однак, суд не погоджується з такими твердження позивача з огляд на наступне. Встановлено, що Кабінетом міністрів України було видано Розпорядження від 11.01.2018 року №1-р «Про перенесення робочих днів», в якому чітко прописуються рекомендації керівникам підприємств, установ та організацій для працівників, яким встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2018 році робочий день з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня. Вказане розпорядження було оприлюднено у встановленому законом порядку, тому перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня - це загальновідомий факт. Відповідно до Наказу уповноваженого органу управління - Міністерства інфраструктури України від 29.01.2018 року № 42-К «Про перенесення робочих днів» рекомендовано керівникам підприємств, установ та організацій, що знаходяться у сфері управління Мінінфраструктури, а саме таким підприємством є ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», з урахуванням специфіки діяльності перенести робочий день з 9 березня на 3 березня. На виконання Наказу Міністерства інфраструктури України від 29.01.2018 року № 42-К «Про перенесення робочих днів», директор ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» видав наказ від 31.01.2018 № 02/А «Про перенесення робочих днів у 2018 році», яким затверджено перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня для працівників ДП. Протоколом засідання профспілкового комітету ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 31.01.2018 № 02-А «Погодження перенесення робочих днів у 2018 році» було погоджено перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня для працівників ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут». Наказ ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 31.01.2018 № 02/А «Про перенесення робочих днів у 2018 році» був належним чином доведений до відома всім працівникам ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», в тому числі позивачу, 31 січня 2018 року в електронному вигляді на електронну адресу departments@insat.org.ua. Вказане підтверджується листом розсилки наказу ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 31.01.2018 № 02/А, та довідкою, виданою завідувачем відділу комп`ютерних систем та інформаційної безпеки ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 17.09.2018 року про склад груп розсипок офіційного поштового серверу ДП, в тому числі групи departments@insat.org.ua, де є електронна адреса позивача. Згідно з п. 10.7.17 СТП 19-0701:2014, «Інструкція з діловодства в ДП ержавтотрансНДІпроект», що затверджене директором ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» 20.12.2013 року (витяг з СТП 19-0701:2014 додається), встановлено, що відправлення електронних копій службових документів здійснюють за дорученням директора. Крім того, 23.02.2018 завідувач відділу кадрів [PERSON] направляв всім працівникам підприємства, і позивачу в тому числі, електронний лист нагадування про несення робочих днів, де було вказано, що 03.03.2018 - робочий день. Вказане підтверджується електронним листом нагадування [PERSON] стосовно перенесення робочих днів, який розісланий 23.02.2018 о 15 год. 34 хв., що підтверджується повідомленням на електронну адресу all@insat.org.ua всіх працівників ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про несення робочих днів в 2018 році, в тому числі про перенесення робочого дня з 9 березня 2018 року на 3 березня 2018 року (на суботу). Також підтвердженням належного повідомлення є довідка, видана завідувачем відділу комп`ютерних систем та інформаційної безпеки ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 17.09.2018 року про склад груп розсипок офіційного поштового серверу ДП, в тому числі групи all@insat.org.ua. де є електронна адреса позивача. Відповідно до службової записки №СЗ-3.43-23/05 від 03.03.2018 завідувача відділу кадрів ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», ним було виявлено, що 03.03.2018 року на роботі відсутній позивач, про що складено комісійно Акт № 1 про відсутність на роботі 03.03.2018 року позивача. Згідно з Актом № 1 про відсутність на роботі 03.03.2018 завідувача відділу безпеки транспорті ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON] , останнього з невідомих причин не було на робочому місці з 9 год. 30 хв. до 15 год. 40 хв. впродовж всього робочого дня (протягом більше ніж 5 годин робочого часу). На виконання вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення керівнику ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від позивача надійшли пояснення у вигляді службової записки від 06.03.2018 № СЗ-1.16-08/07 «Щодо надання інформації». У вказаній службовій записці позивач повідомив директора ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» про те, що його не було 03.03.2018 року на роботі, оскільки він завершував свої сімейні справи, тому знаючи, що його куратора - заступника ректора з наукової роботи [PERSON] не було на роботі, позивач телефоном відпросився у заступника директора з наукової роботи [PERSON] . Таким чином, цією службовою запискою позивач підтвердив факт невиходу на роботу 03.03.2018, а також того, що йому було відомо про те, що 03.03.2018 - робочий день, оскільки він телефоном попереджав [PERSON] про свою відсутність того дня на роботі. Наказом ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 30.08.2017 № 63 «Щодо встановлення повноважень та взаємодії керівництва ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», встановлено взаємодію між директором та його заступниками на період відпусток, хвороб та перебування у відрядженні. Згідно цього наказу, питання щодо своєї відсутності на робочому місці 03.03.2018 року позивач повинен був вирішувати безпосередньо з заступником директора з наукової роботи [PERSON] , а в разі його відсутності з заступником директора з наукової роботи [PERSON] . Відповідно до п. 4.2. Посадової інструкції заступника директора з наукової роботи [PERSON]. № ПІ-3.43-22-21.03 від 23.10.2017 року, відділ безпеки на транспорті, який очолює позивач, не підпорядкований [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень заступника директора з наукової роботи [PERSON] від 17.09.2018 року, 03.03.2018 року дійсно позивач телефонував йому у першій половині дня 03.03.2018 року стосовно відсутності його на роботі 03.03.2018 року. Вказані письмові пояснення є доказом того, що позивач знав, що 03.03.2018 року був робочий день. В ході службового розслідування був опитаний заступник директора з наукової роботи [PERSON] (протокол № 2), який підтвердив факт відсутності позивача на роботі 03.03.2018 року. Крім того, з письмових пояснень працівників відділу безпеки на транспорті ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] від 14.09.2018 року, 17.09.2018 року, вбачається, що позивач був належним чином ознайомлений з наказом директора ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 31.01.2018 № 02/А «Про перенесення робочих днів у 2018 році», яким затверджено перенесення у 2018 році робочого дня з п`ятниці 9 березня на суботу 3 березня для працівників ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», а вказаними поясненнями було підтверджено факт відсутності позивача на роботі 03.03.2018 року протягом дня. Згідно з Табелем обліку використання робочого часу відділу безпеки на транспорті ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» за березень 2018, який 30.03.2018 підписаний [PERSON] , 03.03.2018 зазначено як робочий день. У Коригуючому табелі обліку використання робочого часу за березень 2018 відділу безпеки на транспорті ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 13.05.2018, який підписав позивач, як керівник цього структурного підрозділу, є відмітка «ПР», яка означає «прогул» у позивача - завідувача відділу [PERSON]. Таким чином відповідачем було зафіксовано факт відсутності 03.03.2018 позивача на робочому місці, тобто прогул 03.03.2018 року. Отже, позивач, власноручно підписавши коригуючий табель, фактично визнав свій прогул 03.03.2018 року. День прогулу позивачу не було оплачено, що підтверджується довідкою ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 17.09.2018 року № 3.47-05/668. З урахуванням викладеного, судом достовірно встановлений факт відсутності [PERSON] на робочому місці 03.03.2018 року та факт того, що позивач був обізнаний про те, що 03.03.2018 року є робочим днем. При розгляді даної справи іншим складом суду, відповідачем в порядку ст. 93 ЦПК України були подані заяви свідка (а.с. 13, 120-126, Т. 2). При цьому, суд приймає до уваги пояснення відповідача викладені у заявах свідка від 04.10.2018 року та 15.01.2019 року в частині обставин відсутності позивача 03.03.2018 року на робочому місці, вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, дані покази не суперечать іншим матеріалам справи. Дисциплінарна відповідальність встановлена трудовим законодавством за вчинення дисциплінарного проступку, що являє собою протиправне порушення працівником трудової дисципліни. Так, за порушення трудової дисципліни, згідно зі ст. 147 КЗпПУ, до працівника може бути застосовано тільки один із таких видів стягнень: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть передбачатися для деяких категорій працівників і інші дисциплінарні стягнення. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов`язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП. Одначе відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Догана, на відміну від інших видів дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення, є найбільш універсальним і може застосовуватися до будь-якої категорії працівників. Її застосовують і до тих працівників, на яких поширюються статути, положення та інші акти законодавства про дисципліну. Догана може застосовуватися за будь-який вчинений дисциплінарний проступок, навіть коли за такий проступок законодавство надає роботодавцеві право застосувати до працівника більш суворе дисциплінарне стягнення, серед них дисциплінарне звільнення, зокрема за вчинення працівником прогулу, появу на роботі в стані алкогольного сп`яніння, грубе порушення керівником підприємства своїх трудових обов`язків тощо. Встановлено, що відповідачем був дотриманий порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбачений статтею 149 КЗпП України та відібрано у позивача письмові пояснення. Крім того, від позивача прийнято усні пояснення Комісією з службового розслідування, утвореною розпорядженням директора ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 12.03.2018 року №02/р «Щодо проведення службового розслідування» та розпорядженням директора ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» від 23.08.2018 року №03/р «Щодо продовження строку проведення службового розслідування» про що складений відповідний протокол засідання комісії №2. Позивач в установленому законом порядку ознайомлений під розписку з наказом про оголошення догани. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позивачем не доведено належними доказами поважності відсутності на робочому місці 03.03.2018 року, протиправних дій відповідача при оголошенні догани, а тому у задоволенні вимог про визнання незаконним і скасування наказу директора Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» №22-ВК від 02.04.2018 року в частині «оголошення догани завідувачу відділу безпеки на транспорті [PERSON] за порушення трудової дисципліни, що проявилося у відсутності на роботі протягом всього робочого дня без поважних причин (прогул) 03.03.2018 року слід відмовити. Крім того, позивач як завідувач відділу безпеки на транспорті в ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», у підпорядкуванні якого перебувають працівники, зобов`язаний бути обізнаним про перенесення робочих днів у зв`язку зі святами, для забезпечення належної організації роботи відділу, оскільки згідно його посадової інструкції він координує діяльністю співробітників ВБТ і забезпечує виконання планових завдань. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 10000,00грн., надано договір №2/25/06 про надання правової (правничої) допомоги від 25.06.2018 року, додаткову угоду від 25.06.2018 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №2/25/06 від 25.06.2018 року, меморіальний ордер №КП/8380402 від 26.06.2018 року. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. пропорційно задоволеним та відхиленим позовним вимогам, а також суми судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial