Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору № CL-304/020/2008 від 22.02.2008 року, відповідач 22.02.2008 року отримав кредит у розмірі 10000 доларів США, зі сплатою процентної ставки 11,49 відсотків, строком до 23.02.2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 22.02.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-304/020/2008. Невиконання позичальником умов кредитного договору на підставі п. 1.9.1. кредитного договору дає право банку достроково вимагати боргових зобовязань за кредитом у позичальника. Враховуючи ту обставину, що позичальник порушує вимоги умов кредитного договору, а саме не виконує належним чином, в обумовлені строки зобовязання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій кредитним договором, банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.06.2012 року ПАТ «ОТП Банк» (ЗАТ «ОТП Банк») передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № CL-304/020/2008 від 22.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та договором поруки № SR-304/020/2008 від 22.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк». У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 28.03.2016 року має заборгованість 4965,61 доларів США (129452,49 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2016р.) грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 4642,75 доларів США (121038,03 грн.), заборгованість по відсоткам у сумі 322,76 доларів США (8414,46 грн.). У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором CL-304/020/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 129452,49 грн. та судові витрати у розмірі 1941,79 грн.. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подавала до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача (а.с. 88). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що вона має малолітню дитину, яку не має на кого залишити, а тому просить розглянути справи за її відсутністю, позовні вимоги позивача не підтримує, оскільки строк позовної давності давно закінчився (а.с. 90). Раніше відповідачем [PERSON] надано до суду заперечення, відповідно до змісту якого вона вважає, що вимоги позивача відносно поручителя, тобто неї, є незаконними, оскільки порука є припиненою, а тому є всі підстави для відмови в задоволенні позову відносно неї. Кредитор не предявив до неї позовну вимогу протягом терміну 6 місяців з 23.02.2015 року, а позовна вимога була предявлена через майже 1,5 роки після закінчення визначеного кредитним договором строку виконання кредитного зобовязання (а.с. 55-56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, письмові заперечення [PERSON] підтримує в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності. Також зазначив, що досудову вимогу позивача отримав 25.02.2012 року, однак конверт на даний час відсутній (а.с. 91). Раніше відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про застосування позовної давності, в якій просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Кредитором 20.02.2012 року було реалізовано механізм дострокового повернення всіх грошових коштів відповідно до п. 1.9 кредитного договору № CL-304/020/2008 та предявлено йому вимогу про дострокове погашення всієї суми грошових коштів за кредитним зобовязанням. Даною вимогою було зобовязано його повністю виконати кредитне зобовязання до 26.03.2012 року (тобто 30 календарних днів з дати отримання вимоги). Тобто позивач мав право звернутися до суду з даним позовом з 26.03.2012 року по 26.03.2015 року (три роки), а предявив позов до суду лише 22.08.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є наслідком відмови у позові. Крім того, у позові відсутній детальний розрахунок заборгованості (а.с. 64-66). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановлено, що відповідно до укладеного договору № CL-304/020/2008 від 22.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 10000 доларів США, для купівлі автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, зі сплатою процентної ставки 11,49 відсотків, строком до 23.02.2015 року (а.с. 15-18). Однак грошові зобовязання [PERSON] належним чином не виконав, у наслідок чого станом на 28.03.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором 4965,61 доларів США (129452,49 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2016р.) грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 4642,75 доларів США (121038,03 грн.), заборгованість по відсоткам у сумі 322,76 доларів США (8414,46 грн.) (а.с. 14). Відповідно до п. 1.9.1 частини № 2 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором. При цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (а.с. 17). Відповідно до Застереження 2, частини № 2 Кредитного договору, у п. 1.9 зазначено, що вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим в день їх направлення на адресу Позичальника, що зазначена в цьому договорі, за допомогою поштового звязку. До направлення вимоги чи відкликання на адресу Позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення Позичальнику чи його представнику (в тому числі особам, що мешкають разом з позичальником) під розписку (а.с. 17). 20.02.2012 року ПАТ «ОТП Банк» надіслав на адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу за вих. № 22-2/775332 про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, шляхом сплати на користь позивача суми кредиту в розмірі 4642,75 доларів США, суми відсотків за користування кредитом у розмірі 134,84 доларів США, суми пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 1150,24 грн., суми штрафу в розмірі 75 грн. (а.с. 60, 66). Відповідач [PERSON] підтвердив, що дійсно отримав дану досудову вимогу 25.02.2012 року, про що свідчить його письмова заява від 26.09.2017 року (а.с. 91). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Однак у звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши 20 лютого 2012 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 1.9.1 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши 20 лютого 2012 року вимогу боржнику про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.Позичальник мав повністю повернути кредит і сплатити відсотки протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги. Вимоги позивача відповідачем не виконано. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Таким чином, ПАТ «ОТП Банк» змінило строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору, на 26.03.2012 року (30 календарних днів з моменту отримання вимоги відповідачем), то саме з 27.03.2012 року, відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~починається перебіг позовної давності для вимог до боржника про дострокове повернення кредитних коштів, та обчислення встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку для предявлення вимог до боржника, тобто відповідача [PERSON]. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Після зміни строку виконання зобовязання до 27 березня 2012 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 1.9 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з цим позовом 03.08.2016 року, тобто поза межами трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України, а саме: після спливу строку позовної давності до позичальника - відповідача [PERSON], а тому клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності слід задовольнити, а в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON], між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 22.02.2008 року було укладено договір поруки № SR-304/020/2008, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.1 ст. 1). На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.06.2012 року, додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.06.2012 року, акту приймання-передачі кредитного портфелю від 27.06.2012 року, укладених між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за вказаними кредитним договором та договором поруки (а.с. 27-38). Згідно пп. (а) п. 2.1. ст. 2 договору поруки № SR-304/020/2008 від 22.02.2008р., боржник зобовязаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 23.02.2015 року (а.с. 22). Відповідно до ч. 1\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Статтею 4 договору поруки № SR-304/020/2008 від 22.02.2008р. встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі (а.с. 22). З договору поруки видно, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (ст. 4 договору поруки) про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Оскільки відповідно до кредитного договору строк основного зобовязання сплив 23.02.2015 року та позивач не предявив вимогу до поручителя протягом строку 6 місяців, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України (ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з цим позовом 03.08.2016 року), суд вважає в задоволені позовної вимоги щодо поручителя [PERSON] необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1451цс16 від 14.09.2016р. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed