Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він, при оформлені в січні 2014 року спадщини після смерті своєї матері дізнався, що на квартиру в якій він мешкає накладений арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району м. Харкова від 15.05.2002 року. Звернувшись до відповідача з метою зняття арешту з квартири йому було повідомлено про неможливість зняття арешту, з тих підстав, що виконавче провадження під час якого був накладений арешт знищено. У зв'язку з неможливістю зняти арешт з квартири, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучі при цьому належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 4). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], була заведена спадкова справа № 51096511 (а.с. 7). Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.01.2014 року, на підставі постанови б/н Відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району м. Харкова від 15.05.2002 року на зазначену квартиру накладений арешт (а.с. 3). Згідно відповіді в.о. начальника Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Здоровко О.І. від 18.06.2014 року зняти арешт з квартири [ADDRESS] не є можливим, у зв'язку із знищенням виконавчого провадження в рамках якого був накладений арешт (а.с. 5). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 З.У. «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 50 З.У. «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються державним виконавцем. Згідно інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Мінюсту від 05.07.1999 року №470/7, знищенню підлягають за закінченням строків зберігання закінчені виконавчі провадження. На підставі викладеного, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на квартиру, знищено за строком зберігання, що в свою чергу свідчить про його завершення, а арешт знятий не був, тому є всі підстави для задоволення позову. У зв'язку із задоволенням позову в частині зняття арешту з квартири, задоволенню також підлягають позовні вимоги, щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про арешт.

Outcome: approved