Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Міжрайонне управління Держгеокадастру в Камянсько- Дніпровському районі та м. Енергодар Головного управління Держгеокадастру Запорізької області, Відділ з питань державної реєстрації Великобілозерської районної державної адміністрації, в якій зазначає, що 25.07.2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №334129, виданим 28.07.2015 року. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок: кадастровий № 2321180100:11:002:0010, що розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області та кадастровий номер 2321180100:10:001:0123, що розташована за межами населеного пункту Великобілозерського району Запорізької області. На момент смерті матері позивач постійно проживав з нею, оскільки вона потребувала догляду, вів з нею спільне господарство, таким чином фактично прийняв спадщину, оскільки заяви про відмову від її прийняття в шестимісячний строк не подавав. Іншим спадкоємцем першої черги є відповідач, який заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, тому, втратив право на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] На підставі перелічених обставин позивач звернувся до Енергодарської державної нотаріальної контори, за місцем знаходження спадкового майна, для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Листом від 14.12.2016 року №1251/01-16 завідуючої нотаріальною конторою [PERSON] позивачеві було відмовлено в оформленні права на спадщину за законом. Відмову нотаріус мотивував тим, що позивачем не було подано в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не було надано доказів постійного проживання на момент смерті разом зі спадкодавцем. Крім того, позивачем було виявлено, що в свідоцтві про його народження серії I-ЖС № 317611, виданому 26.08.2016 року Великобілозерським районним відділом РАЦС Головного управління юстиції в Запорізькій області, його матір по-батькові записана як «Амосівна», тоді як в усіх інших документах його матері вона записана як «Амосіївна». Таким чином, виникла ситуація при якій, через те, що в свій час позивач не зареєстрував своє фактичне спільне проживання разом з матірю, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. У звязку з викладеним, позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 25.07.2015 року, є його матірю, встановити факт постійного проживання з матірю [PERSON], померлою 25.07.2015 року, за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Яблунева, 24, на час відкриття спадщини після смерті останньої та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,00 га, що знаходиться в с. Велика Білозерка за межами населеного пункту Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер 2321180100:10:001:0123, земельну ділянку площею 8,68 га, що знаходиться в с. Велика Білозерка на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер 2321180100:11:002:0010. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити у повному обсязі, наголошуючи, зокрема, що відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.294 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на ім'я. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Згідно з вимогами п.2, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Частиною 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 20 листопада 1968 року, згідно із свідоцтвом про народження батьком позивача є [PERSON], матірю - [PERSON] (а.с.7-8). На підставі розпорядження голови Великобілозерської райдержадміністрації № 283 від 01.10. 2009 року матері позивача [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 344461 від 15.10.2009 року (а.с.13). 05.03.2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Великобілозерського РУЮ на імя матері позивача було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, номер 34535825, відповідно до якого вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 2321180100:11:002:0010 площею 8.68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-15). 25.07.2015 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №334129, виданим 28.07.2015 року (а.с.17). Позивач [PERSON] звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом зі спливом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України. Енергодарською державною нотаріальною конторою йому надані письмові розяснення від 14.12.2016 року за № 1251/01-16, в яких зазначено, що оскільки позивач не подав своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Одночасно [PERSON] запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.7). Згідно з актом обстеження матеріально-майнового стану, комісія в складі депутата Великобілозерської сільської ради [PERSON] та сусідів [PERSON] і [PERSON] встановила, що [PERSON] з лютого по кінець липня 2015 року проживав [INFO] з матірю [PERSON], яка потребувала догляду, та вів з нею спільне господарство (а.с.18). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо пояснили суду, що протягом лютого-серпня 2015 року [PERSON] мешкав по вул. Яблуневій, 24 в с. Велика Білозерка разом з матірю [PERSON], яка хворіла і потребувала стороннього догляду. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Згідно\~зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з розясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, прийняв спадщину після її смерті та успадкував земельну ділянку площею 2,000 га, що розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер 2321180100:10:001:0123, та земельну ділянку площею 8,68 га, що розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, кадастровий номер 2321180100:11:002:0010, в порядку спадкування за законом, і тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved