Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить визнати порушення прав і законних інтересів позивача внаслідок дій посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: права отримання обєктивних письмових відповідей на звернення, повязані з вимогою підтвердження заміни кредитора в зобовязаннях в терміни, встановлені ст. 20 і ст.ст.15,18,19 Закону України «Про звернення громадян»; права оскарження незаконних дій співробітників ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, в рамках ст. 16 ЗУ «Про звернення громадян»; права отримання доказів того, що виконання зобовязань боржником приймається належним кредитором відповідно до ч.2 ст. 527 ЦК України; права на своєчасну безперешкодну оплату за кредитами відповідно до кредитних договорів № ZPMOG100000055 і № ZPMOG200000055 від 19.06.2007 року; встановити факт існування та надати позивачу копії наступних документів, повязаних з відступленням права вимоги на користь ПАТ «А-Банк» за кредитними договорами ZPMOG100000055 і № ZPMOG200000055 від 19.06.2007 року, а саме договір факторингу між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «А-Банк» від 01.11.2007 року; документ, яким ПАТ КБ «Приватбанк» пятиденний термін зобовязаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги на користь ПАТ «А-Банк»; документ, яким ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовує свої дії, виконуючи всі функції кредитора після зміни кредитора в зобовязанні та судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є стороною кредитних договорів № ZPMOG100000055 і № ZPMOG200000055 від 19.06.2007 року. При здійсненні позивачем платежів за вказаними договорами через мобільний додаток Приват24, платежі були заблоковані внаслідок відступлення права вимоги на користь ПАТ А-Банк. На його звернення до відповідача з заявою, щодо підстав відступлення прав вимог банк відповіді не надав, у звязку з чим позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо залишення без розгляду його звернень, а також надати йому копії документів. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладенні в позовній заяві. Крім того, позивач суду пояснив, що з часу взяття кредитів він своєчасно сплачував щомісячні платежі через послуги Приват 24. Коли в Приват 24 він перестав відображатися один з кредитних договорів, він звернувся за розясненнями до банку, вів відповідну електронну переписку, звідки дізнався, що відбулася переуступка права вимоги до А-банку. Після цього він ще здійснював кредитні платежі через касу у відділенні Приватбанку. Побачив, що гроші уходять не на той рахунок, який зазначений у договорах, став вимагати пояснень та надання від банків Приватбанк та А-банк підтверджень отримання виконання ним кредитних зобовязань належним кредитором. 17.05.2017 року написав заяву про припинення платежів по кредитам, доки Приватбанк йому не надасть договір переуступки права вимоги ПАТу «А-Банк» за його кредитним договорами. Йому не було надано відповідних підтверджень, а тому вважає, що його права порушені. Представник відповідача - Публічного \~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«Приватбанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в його письмових запереченнях. Також суду пояснив, що прав позивача не порушували тому у нього відсутні підстави для звернення до суду. Позивачу на даний час повідомлено, що право вимоги відступлено до ПАТ «А-Банк». Оригінали документів, які були передані ПАТ «А-Банк» може надати тільки цей банк. Копія договору факторингу надана позивачу в рамках матеріалів справи по договору та є в матеріалах самої справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом\~\~своїх\~\~порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до\~ст. 512 ЦК, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст.514 ЦК, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 515 ЦК, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Судом встановлено та це не заперечувалось сторонами, що між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені кредитні договори ZРМOG100000055 і № ZРМOG200000055 від 19.06.2007року, за умовами якого позивачу надані грошові кошти та визначений порядок та строки виконання зобовязання за цими договорами. Як вбачається\~з відповіді\~Банку від\~27\~лютого 2017\~року,\~наданої на\~імя позивача\~за його\~заявою,\~банком було\~розяснено [PERSON]\~про те, що стаття 512 Цивільного кодексу України (надалі ЦК) визначає підстави заміни кредитора в зобов'язанні. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК встановлено, що кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК). Відступлення прав вимоги за Кредитними договорами було здійснено шляхом укладання між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ПАТ А-БАНК договору факторингу від 01.11.2007 р. Відповідно до ст. 516 ЦК, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення ст.1077 Цивільного кодексу України визначають, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, за своєю правовою суттю факторинг є специфічною формою відступлення прав вимоги. Так, одна з особливостей факторингу міститься в ст. 1080 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. З огляду на вищезазначене, укладений договір факторингу є дійсним незалежно від факту наявності виданої заставної. Відступлення прав вимоги за Кредитними договорами від ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ПАТ А-БАНК не порушує прав позивача є дійсним і таким, що відповідає чинним нормам законодавства. Зі змісту позовних вимог не зрозуміло, як саме були порушені права позивача та як слідує їх захистити суду, оскільки позивач не ставить питання щодо відновлення цих порушених прав та інтересів та не зазначає будь-який спосіб захисту свого порушеного права. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він звернувся за отриманням підтвердження укладення договору факторингу до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, в той час коли вже мав інформацію про відступлення права вимоги кредитором до ПАТ А-БАНК. Таким чином, позивач мав і має право вимагати доказів того, що виконання приймається належним кредитором, саме від ПАТ «А-Бапнк». З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність доводів [PERSON] в цій частині позову, з огляду на те, що чинне законодавство не містить обов'язкових приписів отримання боржником доказів прийняття виконання належним кредитором, від особи, яка відступила право вимоги. Згідно наданих позивачем суду копій платіжних документів на підставі яких ним вносилися кошти за кредитним договором №ZPM0G100000055 від 19.06.2007 р. та №ZPM0G200000055 від 19.06.2007 р., у всіх касових документах за період з вересня 2007 р. по січень 2011 р. зазначене призначення платежу: погашення заборгованості по кред. договору №ZPM0G100000055 від 19.06.2007 р. або погашення заборгованості по кред. договору №ZPM0G200000055 від 19.06.2007 р. З червня 2011 р. змінюється зміст касових і термінальних документів. В них зазначене імя платника, рахунок на який вносяться кошти, сплачена сума та дата. У всіх платіжних документах з червня 2011 р. зазначений рахунок, на який вносяться кошти 29093055724587. Тобто у відповідності до наданих копій квитанцій позивач здійснював погашення кредитів на розрахунковий рахунок ПАТ «А-Банк» (МФО 307770, р/р 29093055724587). З вересня 2014 р. в чеках термінала зазначається імя платника, рахунок на який вносяться кошти, дата, сума і призначення платежу погашення кредиту. Таким чином, судом встановлено, що цими доказами спростовується твердження позивача про те, що відповідач присвоює його кошти, а не спрямовує на сплату кредиту за договорами №ZPM0G100000055 від 19.06.2007 р. та №ZPM0G200000055 від 19.06.2007 р. Крім того, чинним Цивільним кодексом України не передбачено надання боржнику копії договору на підставі якого відбулася поступка прав. В даному випадку боржнику за положень ч.2 ст.516, ч.1 ст.1082 ЦК України надсилається повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Позивач отримав від відповідача інформацію про те хто, коли і на підставі чого є новим кредитором за кредитним договором. Ці докази надані до справи самим позивачем. Таке повідомлення міститься у листах банку, які надсилалися у відповідь на звернення позивача. Щодо письмового повідомлення боржника [PERSON] про відступлення права вимоги первісним кредитором ПАТ «Приватбанк», представник відповідача повідомив, що не може надати таке підтвердження внаслідок не збереження таких документів з 2007 року. Враховуючи дані пояснення представника банку, суд вважає на даний час безпідставним зобовязувати ПАТ «Приватбанк» надати документ, існування якого він на даний час заперечує. Також, як слідує з документів, доданих до позову, позивачу було відомо про заміну кредитора за договорами №ZPM0G100000055 від 19.06.2007р., №ZPM0G200000055 від 19.06.2007 р. до подачі позову до суду. Проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем [PERSON] позов не містить вимог про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, а тому в задоволенні його позову, слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed