Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрована його дочка - відповідачка по справі, - [PERSON], [INFO]. У 2008 році вона залишила вищезазначену квартиру, зібравши всі свої речі, і виїхала до Росії на заробітки, де проживає і зараз. Де саме проживає відповідачка на цей час, позивачу невідомо. Отже понад 8 років, тобто з моменту вибуття з квартири, відповідачка не приходить до квартири, не проживає в ній, не цікавиться житлом, не несе витрат по оплаті на утримання житла. Ніяких речей відповідачки в квартирі немає, вона не є співвласником квартири. При цьому ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачці ніхто не чинить Реєстрація відповідачки створює позивачу перешкоди, заважає в повній мірі на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Крім того, позивач змушений нести зайві витрати за комунальні послуги. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача. Позовні вимоги позивача підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.06.2014 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М., зареєстрованим у реєстрі за № 2257, витягом № 37534178 від 03.06.2014 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2014 року. З довідки № 532 від 21.03.2017 року, виданої ТОВ «КК»Дом Ком Суми», вбачається, що [PERSON] дійсно є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована одна особа - дочка, [PERSON], [INFO]. З паспорту громадянина Російської Федерації № [NUMBER], вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована з 05.04.2016 року за адресою: [ADDRESS] З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, вбачається, що їм відомо про те, що у [PERSON] є однокімнатна квартира по [ADDRESS]. Раніше там проживала його дочка [PERSON]. Приблизно 8 років тому, вона виїхала до Росії, де мешкає зараз. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Отже, оскільки відповідачка не вносить плату за комунальні послуги, не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою:[ADDRESS], та вибула в інше жиле приміщення, тобто втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачки від права користування даним жилим приміщенням без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved