Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд виселити відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку у розмірі подвійної плати за фактичне користування житловим приміщенням у сумі 8 055,60 грн., а також судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» будинок [ADDRESS] закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання. 10.09.2010 року між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON], старшим прокурором організаційно-методичного відділу прокуратури Київської області, був укладений договір оренди житлового приміщення для тимчасового проживання № 4916, на підставі якого остання проживала у квартирі [ADDRESS] Відповідач втратив право на проживання у вказаній квартирі через розірвання договору на оренду житлового приміщення, проте, добровільно звільняти приміщення не погоджується. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його безпідставність, просили в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» будинок [ADDRESS] закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання. 10.09.2010 року між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON], старшим прокурором організаційно-методичного відділу прокуратури Київської області, був укладений договір оренди житлового приміщення для тимчасового проживання № 4916. Згідно акту прийому-передачі житлового приміщення квартира [ADDRESS] надана для тимчасового проживання у складі однієї особи, а саме [PERSON]. Додатковими угодами № 1-12 до даного Договору оренди житлового приміщення строк дії Договору було подовжено. Так, позивач як на підставу звернення із відповідним позовом до суду посилається на розірвання договору оренди житлового приміщення з 01.01.2016 року. Із Додаткової угоди № 13 від 18.12.2015 року до Договору № 4916, якою сторони домовились про розірвання договору оренди житлового приміщення з 01.01.2016 року, вбачається, що остання підписана орендодавцем КП «Спецжитлофонд» та орендарем Прокуратурою Київської області, проте, не містить підпису суборендаря [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, досягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору виявляється у підписі сторонами самого договору, що свідчить про його укладення. Враховуючи, що [PERSON] Додаткова угоди № 13 від 18.12.2015 року до Договору № 4916 не підписана, суд не знаходить підстав вважати, що Договір оренди житлового приміщення є розірваним, оскільки відсутнє волевиявлення усіх сторін договору. Крім того, у судовому засіданні представник позивача підтвердив, що до суду із позовом про розірвання договору оренди не звертався. Згідно положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, виходячи із зазначеного, вбачається, що Договір оренди № 4916 є дійсним, а відтак вістуні правові підстави вважати, що відповідач втратив право на проживання у квартирі [ADDRESS], на цій підставі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed