Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами на загальну суму 33 297 грн. 96 коп. Представник позивача Костенко Д.С. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що кредит він не отримував, заяву не підписував, до банку щодо кредиту не звертався, станом на час укладеня договору паспорт вже був втрачений, протягом семи років пояснював це працівникам банку та колекторам, вимоги позову безпідставні. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на те, що відповідач кредит не замовляв і не отримував, позивач ухиляється від врегулювання спору і надання оригіналів документів для експертизи. Вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підтвердження позовних вимог було подано ксерокопію заяви про відкриття рахунку і видачу платіжної картки від 10.05.2007 року, яка оформлена від імені відповідача [PERSON] (а.с.5). Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, відмітка про ознайомлення відповідача із цим документом позивача відсутня (а.с.6-9). В обґрунтування позову позивачем подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.4), рахунок щодо придбання товару (а.с.10), ксерокопію паспорта [PERSON] (а.с.11). Відповідач заперечує факт підписання ним і укладення кредитного договору, факт отримання від позивача коштів в розмірі 3310,80 грн. в якості кредиту. Представник позивача від подання письмових доказів ухилився, не виконав вимоги ухвали про витребування доказів і призначення судово-почеркознавчої експертизи від 13.02.2015 року. Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Із врахуванням викладеного вище, відповідно до положень ст.ст. 10,11,60,146 ЦПК України вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів суд вважає недоведеними посилання позову на укладення між сторонами кредитного договору. Заперечення відповідача в частині відсутності на анкеті-заяві (договорі) його особистого підпису, підписання договору від його імені невідомою особою нічим не спростовані, від повного, всебічного та об'єктивного встановлення судом цієї обставини позивач ухилився, не надавши оригінал договору для проведення експертизи. Фактів отримання кредиту відповідачем, вчинення ним будь-яких дій, що підтверджували б прийняття ним до виконання умов кредитного договору, або ж наявність інших обставин, які вказували на вільне волевиявлення, реалізацію позивачем дійсного наміру на отримання та користування кредитними коштами банку на умовах згідно позовних вимог в межах судового розгляду не встановлено. Поряд з тим, заперечення відповідача підтверджуються письмовими доказами, з яких вбачається, що паспорт [PERSON] [NUMBER] (а.с.11), на підставі якого було видано кредит, був втраченим відповідачем ще до укладення договору, про що він звертався до Обухівського ВГІРФО із відповідною заявою 14.04.2007 року, в замін втраченого йому було видано інший паспорт [NUMBER], крім того, станом на час видачі кредиту відповідач не працював, вказані обставини слугували підставою для скасування судового наказу за вимогами, які ґрунтуються на цьому ж кредитному договорі (а.с.44-48, 51), тому, на думку суду, позивачеві про такі обставини було достовірно відомо станом на час пред'явлення позову. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення між сторонами цивільно-правової угоди, яка б породжувала правові наслідки у виді виникнення зобов'язань сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Відомості про розмір кредиту, відсоткової ставки відрізняються у ксерокопії заяви клієнта від 10.05.2007 року та у позові, протиріччя залишились не усунутими. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов'язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed