Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.2015 року він придбав у відповідача 6/20 частин нежитлових будівель та земельної ділянки, розташованих по вул. Сумська, 33, м. Лебедин Сумської області. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався. При цьому сторони домовилися, що посвідчать його в строк до 10.03.2016 року. Однак, до цього часу такий договір не укладений, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань. Тому [PERSON] просив визнати укладений між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу від 01.12.2015 року дійсним та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно. В судове засідання особи, які брали участь у справі, не зявилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач в заяві, адресованій суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 01.12.2015 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] нерухоме майно, а саме 6/20 частин нежитлової будівлі - магазину під літ. «А», 6/20 частин нежитлової будівлі - складу під літ. - «Б», 6/20 частин нежитлової будівлі - складу під літ. «В», 6/20 частин нежитлової будівлі складу під літ. «Л» та 6/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,1913 га для комерційного використання, які розташовані по вул. Сумській, 33 м. Лебедин Сумської області. Дана угода між сторонами була оформлена письмово, але нотаріально не посвідчена. На її виконання позивач сплатив відповідачеві кошти за придбане нерухоме майно в сумі 92 500 грн. та прийняв майно у фактичне володіння. При цьому сторони домовилися посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі в строк до 10.03.2016 року. Однак до цього часу позивач не оформив належним чином своє право, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань щодо посвідчення договору купівлі-продажу, який між ними фактично відбувся 01.12.2015 року. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України: ч. 1 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ; ч. 2, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, але продавець в подальшому ухилився від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та вважає необхідним визнати за позивачем право власності на спірне майно. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved