Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає, заперечень не має. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позов визнає, заперечень не має, у даній справі просили першочергово керуватися інтересами дитини. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що з 22.10.2005 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2012 року шлюб між подружжям розірвано (а.с.10). У лютому 2018 року відповідач змінила місце проживання, покинула помешкання, а доньку залишила проживати з батьком, позивачем у справі, за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується довідкою про місце проживання № 3976 від 16.07.2018 року виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради (а.с. 15). Вихованням та матеріальним забезпеченням дівчинки займається батько та бабуся, турбуються про її стан здоров`я, слідкують за навчанням дівчинки, приділяють достатньої уваги її вихованню та створенню нормальних умов життя. Згідно Свідоцтва про зміну імені від 21.03.2019 року серії [NUMBER] , актовий запис №3, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] .. Відповідач [PERSON] проживає від дитини окремо, з 05.04.2019 року зареєстрована в [ADDRESS] , працює. Мама з донькою практично не спілкується, у навчальному закладі де навчається Ліля не з`являється. [PERSON] надала письмову заяву від 14.11.2019 року про згоду на проживання її малолітньої доньки [PERSON] разом з батьком [PERSON] .. Також, малолітня [PERSON] , 2006 року народження, надала письмову заяву від 19.03.2019 року про згоду на проживання разом з батьком. У відповідності до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров?я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального за безпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант протии України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтереси дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленного належною юридичною особою. Так, суд приймає до уваги рішення №812 від 12.11.2019 року виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, винесене на підставі розгляду подання служби у справах дітей №1244/04-25 від 29.10.2019 року «Про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання дитини [PERSON] » та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області з данного питання. Отже, враховуючи обставини, що мають істотне значення, зокрема інтереси дитини, її вік, ставлення сторін до виконання своїх батьківських обов`язків, а також рішення виконкому Білоцерківської міської ради Київської області, суд дійшов висновку, що батько взмозі створити кращі умови для повноцінного життя та розвитку дитини, її безпеки, благополуччя, зростання в сімейному оточенні, а тому позовні вимоги слід задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої [PERSON] , 2006 року народження, з її батьком [PERSON] ..

Outcome: approved