overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що 16 вересня 2000 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого у них народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їхнє одруження виявилось невдалим, через несумісність характерів між ними часто виникали сварки, проживши деякий час вони зовсім втратили почуття любові та поваги одне до одного. Такі відносини призвели до розпаду сім'ї і з 2012 року вони разом не проживають та не підтримують жодних відносин, відповідачка проживає в Італії, а їх шлюб існує формально. З 2006 року діти проживають з ним, в період з серпня 2012 року до жовтня 2012 року він особисто займався вихованням та утриманням дітей. Однак, з жовтня 2012 року відповідачка без його відома та без його згоди забрала дітей, перевела їх до іншої школи та вивезла їх за кордон. Згоди на вивіз дітей за кордон він, як батько не надавав. внаслідок таких незаконних дій відповідачки він втратив можливість бачитись та спілкуватись з дітьми. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, дітей залишити проживати з ним. Позивачка в судове засідання не з'явилася, її інтереси в судовому засіданні підтримав адвокат та пояснив, що в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечує, а щодо залишення дітей проживати з батьком заперечує. На даний час діти проживають з матір'ю за кордоном, там навчаються, повністю забезпечені всім необхідним для їх нормального росту та розвитку. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 16.09.2000 року зареєстрували шлюб, від якого у них народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Сторони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, що призвело до неможливості спільного проживання та збереження сім'ї. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відносно визначення місця проживання дітей, судом встановлено, що на даний час діти проживають разом з матір'ю в Італії, де навчаються, відвідують спортивні секції та не бажають повертатись та проживати з батьком, повністю забезпечені всім необхідним для належного росту та розвитку. Виходячи з інтересів дітей в цій частині позову слід відмовити та залишити дітей проживати з матір'ю, що не позбавляє батька займатися вихованням дітей. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що в 2006 році познайомився та почав зустрічатись з відповідачкою. 31.07.2007 року [PERSON] народила дочку - [PERSON], батьком якої він себе визнав та подав до органів ДРАЦС відповідну заяву. В кінці липня 2008 року відповідачка повернулась проживати до м. Одеси, залишивиши позивача разом із малолітньою дочкою в м. Коломия, де вони із зараз проживають. З 2010 року [PERSON] жодного разу не приїжджала до дочки, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, хоча вона є працездатного віку, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки. Просить суд стягувати з відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі по 700 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить його задоволити, оскільки в добровільному порядку відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила, що оскільки не має можливості проживати разом із дочкою, погоджується на сплату аліментів на її утримання. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що строни познайомились у 2007 році та почали спільно проживати. 31.07.2007 року у них народилась дочка - [PERSON], батьком якої згідно свідоцтва про народження є [PERSON] В кінці липня 2008 року відповідачка покинула позивача разом із однорічною дочкою та повернулась проживати в місто Одесу. Відповідачка з 2010 року в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча як мати згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України зобов'язана її утримувати. Відповідачка має можливість надавати грошову допомогу так як є молодого віку та працездатною і суд визначає розмір стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Встановлене судом підтверджується копією свідоцтва про народження дитин, довідкою амбулаторної загальної практики сімйеної медицини № 6 та іншими перевіреними в суді доказами.. На підставі ст.ст. 180 -183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів у розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON], [INFO]. Однак, на даний час його матеріальний стан сильно змінився, він немає змоги працювати на постійній роботі та немає стабільного заробітку. Крім того в даний час через відсутність сезонних робіт він не працює, а тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду від 23 листопада 2015 року на утримання дітей до 500 грн на кожну дитину. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що діти проживають з нею, а позивач крім аліментів, які заборгував будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, позивач працює будівельником і заробляє в місяць від 4000 до 6000 грн. З часу прийняття рішення про стягнення аліментів і по даний час матеріальне становище позивача не змінилось, а навпаки покращилось/ більше замовлень на виконання будівельних робіт/. Просить суд у позові відмовити. Суд вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. На підставі ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON], [INFO]. На даний час позивач не навів жодних істотних підстав, які б свідчили про суттєву зміну його матеріального становища, що б призвело до неможливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням суду. Крім того враховуючиріст цін на предмети першої необхідності для утримання, нормального розвитку та потреб дітей, суд вважає, що немає підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів. На підставі ст.192 СК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засідання та пояснив, що будинковолодіння в [ADDRESS], Коломийського району відносилось колгоспному двору, головою якого була його мати [PERSON] Станом на 15.04.1991 року в даному господарстві були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова колгоспного двору, вінпозивач/, його дружина [PERSON] та троє дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], де кожному з них належить по 1/6 вказаного будинковолодіння. [INFO] року його мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 26.04.2005 року, яким все своє майно заповіла йому. З метою оформлення права на спадщину він звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу права власності спадкодавця та тим, що частки всіх членів колгоспного двору не виділені. Інші члени колгоспного двору, відповідачі не претендують та не заперечують щодо визнання за ним права власності на спірне будинковолодіння. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких зазначили, що не заперечують щодо визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння, а справу просять заслухати у їх відсутності. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння в [ADDRESS], Коломийського району, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Станом на 15.04.1991 року в даному господарстві були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова колгоспного двору, позивач - [PERSON], його дружина [PERSON] та троє дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], де кожному з них належить по 1/6 вказаного будинковолодіння. [INFO] року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який посвідченим 26.04.2005 року і яким все своє майно заповіла позивачу. Відповідно до ст.1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття /дня смерті спадкодавця/. Відповідно позивач успадкував 1/6 частину спірного будинковолодіння. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою з метою оформлення спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на право власності спадкодавця. Відповідачі по справі, члени колгоспного двору від своїх часток у будинковолодінні відмовились та не заперечують щодо визнання за позивачем права власності. Встановлене судом підтверджується копіями свідоцтв про смерть, копіями заповіту, випискою з інвентарних матеріалів, довідкою виконкому Ліснохлібичинської сільської ради, технічним паспортом на садибний житловий будинок, звітом про ринкову вартість житлового будинку, відмовою нотаріуса та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 328, 392, 1222,1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав у судовому засіданні та пояснив, що 10 жовтня 1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] років народження. З часом стосунки між ними стали погіршуватись. Вони з дружиною виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю. Внаслідок погіршення взаємовідносин вони протягом двох років не проживають разом та не ведуть спільного сімейного господарства так як дружина виїхала за кордон. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що проти позову не заперечує, а справу просить заслухати в її відсутності. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 10 жовтня 1999 року зареєстрували шлюб, від якого у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] років народження. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Сторони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, а численні спроби зберегти сім'ю не дали результату, що призвело до неможливості спільного проживання та збереження сім'ї. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей і шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом,який під час розгляду справи уточнив та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS], яка є державною. Відповідачі на протязі п'яти років в даній квартирі не мешкають, не стежать за її станом, комунальні послуги не сплачують, особистих речей в квартирі не має. Квартира перебуває в незадовільному стані, потребує ремонту для її збереження. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю ,проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Кіровської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно рішенню виконавчого комітету Кіровської міської ради від 26.08.2010 року № 483 позивач надає послуги по утриманню будинків та прибудинкової території в [ADDRESS] ( а.с. 6,7) Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі зареєстровані [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП « Міське житлове управління» Кіровської міської ради (а.с.94). Згідно актів обстеження квартири від 11.09.2013 року та 21.02.2014 року [ADDRESS] ніхто не мешкає більш п'яти років. Квартира перебуває в незадовільному та антисанітарному стані,особистих речей в квартирі не має. (а.с. 10,11). З особового рахунку [NUMBER] по [ADDRESS] вбачається,що останній відкритий на [PERSON] ( а.с.8). Згідно довідки КП « Міське житлове управління» Кіровської міської ради заборгованість по квартплаті у спірній квартирі станом на 01.02.2014 р. становить 3440,96 грн ( а.с.7а). Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, в суді встановлено, що відповідачі дійсно втратили право на житлове приміщення, оскільки за місцем реєстрації не проживають більше 6-ти місяців без поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який представник підтримав в судовому засіданні та пояснив, що сторони 12 квітня 2014 року заресєтрували шлюб. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вони з дружиною виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю, внаслідок чого протягом останнього року не проживають разом та не ведуть спільного сімейного господарства. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи належно повідомлялась судовими повістками. В попередніх судових засіданнях заперечувала проти розірвання шлюбу шлюбу, оскільки у них на утриманні є малолітній син. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 12 квітня 2014 року заресєтрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Сторони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, наданий сторонам строк на примирення сім'ю не зберіг. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на користь позивача 2758,77 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення вказавши, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 року по 01.01.2014 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив застосувати наслідки спливу загального строку позовної давності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 67, 68 ЖК України, «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], користувався послугами позивача і частково їх оплачував, від отримання послуг не відмовлявся та допустив заборгованість за надані позивачем послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 року по 01.01.2014 року в сумі 2758,77 грн. Із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 24.01.2013 року, тобто поза межами загального строку позовної давності і підстави для його переривання відсутні. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.03.2013 року скасовано судовий наказ по справі №295/1025/13-ц від 14.02.2013 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 2118,11 грн. До суду позивач звернувся із відповідним позовом лише 16.12.2013 року, а тому суд застосовує за заявою відповідача наслідки спливу загального строку позовної давності тривалістю у три роки, з врахуванням якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2014 року складає 863,10 грн. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, не вносив необхідні платежі у повному осбязі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість станом на 01.01.2014 року в сумі 863,10 грн., а тому суд задовольняє позовні вимоги частково, в межах загального строку позовної давності та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на користь позивача 616,24 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.09.2015р., вказавши, що відповідач проживає в [ADDRESS] та допустила заборгованість за надані їй позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що відповідач проживає у [ADDRESS], користувалася послугами позивача, від отримання послуг не відмовлялася. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість з 01.10.2012 року по 01.09.2015 в сумі 616 грн. 24 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на користь позивача 7377,17 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.05.2015р., вказавши, що відповідач проживає в [INFO] та допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що відповідач проживає у [INFO], користувався послугами позивача, від отримання послуг не відмовлявся. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість станом на 01.05.2015 року в сумі 7377 грн. 17коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на користь позивача 8074,65 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.02.2014р., вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та допустила заборгованість за надані їй позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Судом встановлено, що відповідач є власником та проживає у [ADDRESS], користувалася послугами позивача, від отримання послуг не відмовлялася. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість станом на 01.02.2014 року в сумі 8074 грн. 65 коп.

Outcome: approved