Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилась дитина [PERSON] [INFO]. 19 січня 2010 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано. 29.06.2010 року за рішенням суду відповідача зобовязано сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. У звязку з тим, що відповідач має нерегулярний дохід та з огляду на те, що позивач не працює у звязку з доглядом за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], яка не досягла трьох років та отримує лише соціальну допомогу у розмірі 860 грн просить змінити розмір аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн на місяць. Крім того, позивач разом зі своєю неповнолітньою донькою від першого шлюбу, [PERSON] має намір виїхати на постійне місце проживання до [PERSON] Молдова з метою проживання з громадянином [PERSON] Молдова [PERSON] Аурєліаном, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що декілька раз зверталась до колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл на виїзд доньки на постійне місце проживання за кордон, але він безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за межі України, тому просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] на постійне місце проживання до [PERSON] Молдова без нотаріально посвідченої згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку та надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки до країн Євросоюзу без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька на період три роки. Позивач до судового засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача за договором [PERSON] та представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд задовольнити його з підстав зазначених у ньому. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Корабельної районної в м. Херсоні ради, за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та вважала що це буде в інтересах дитини. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку ст.74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив . Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено що, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того, згідно абз.8 п.п.2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затвердженого постановою КМ України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. [PERSON] свідоцтва про народження серії 1 КГ № 134035 від 25 квітня 2008 року , 29.03.2008 року м. Києві народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON] , а матірю [PERSON] . Як слідує з рішення ухваленого Комсомольським районним судом м. Херсона від 19 січня 2010 року, яке набрало законної сили 30 січня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КГ № 084433 29 березня 2014 року між [PERSON] Аурєліан, громадянином [PERSON] Молдова, та [PERSON] зареєстровано шлюб 29 березня 2014 року . Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до дозволу [PERSON] Молдова на тимчасове проживання для іноземців В41018574 від 07.12.2015 року, засвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1348, [PERSON] надано дозвіл на тимчасове проживання в [PERSON] Молдова до 09.12.2017 року, у звязку з находженням на території [PERSON] Молдова її родини. [PERSON] договору найму житлового приміщення від 01.01.2016 року позивач, разом з чоловіком винаймають житло квартиру № 58 за адресою м. Кишинів, бульвар Дачія,49/24. [PERSON] дослідження соціально-житлових умов за вказаною адресою, санітарно гігієнічні умови задовільні, відносини в родині доброзичливі, ґрунтуються на довірі та дружбі. Чоловік позивача має достатній дохід для матеріального забезпечення сімї, є працевлаштованим. Зазначене свідчить про можливість позивача забезпечити своїй неповнолітній доньці [PERSON] від першого шлюбу гідний рівень життя в умовах повноцінної родини та можливість її періодичного виїзду, разом з родиною до країн Євросоюзу. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки, мають право і зобовязані виховувати дитину , піклуватись про її здоровя , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці, а ч.2 ст. 15 цього ж Закону закріплює обовязок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна, якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості . Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги в частині надання дозволу на оформлення проїзного документу на виїзд неповнолітньої на постійне проживання до [PERSON] Молдова до досягнення нею шістнадцяти років та надання дозволу на виїзд до країн Євросоюзу на період три роки без згоди батька, заявлені позивачем в інтересах неповнолітньої, обґрунтовані, та з урахуванням положень абзацу 2 ч.2 ст. 16 ЦК України , відповідно до якого, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, суд вважає необхідним захистити право неповнолітньої [PERSON] [INFO] на свободу пересування , шляхом надання дозволу на оформлення проїзного документу України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України [PERSON] [INFO], без згоди її батька [PERSON], до досягнення нею шістнадцятирічного віку, а також надання дозволу на виїзд з України, [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу її батька - [PERSON] до досягнення нею шістнадцятирічного віку та надання дозволу на виїзд [PERSON] 29 березня 2008 року народження до країн Євросоюзу без згоди та супроводу її батька - [PERSON]. З огляду на викладене суд вважає , що втручання у батьківські права відповідача, шляхом надання дозволу [PERSON] на виїзд неповнолітньої дитини на постійне місце проживання разом з матірю, за межі України до досягнення нею шістнадцяти років та до країн Євросоюзу на період три роки без дозволу (згоди) та супроводу батька, здійснено на достатніх законних підставах та переслідує законну мету захисту прав неповнолітньої [PERSON], для того, щоб її було виховано у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Позовні вимоги , в частині зміни розміру аліментів, присуджених рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.06.2010 року по справі № 2-3464/10 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку [PERSON] та стягнення з нього на утримання [PERSON] [INFO] в сумі 1200 грн, на думку суду є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням\~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них\~ та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як слідує з розяснень наданих у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки зміна розміру аліментів залежить від передбачених законом обставин, останні підлягають доведенню особою, яка вважає, що такі змінились, а так як позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що юридичні обставини, які існували на момент визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] змінилися у звязку зі зміною сімейного стану позивача повязаного з реєстрацією шлюбу та народженням дугої дитини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки .

Outcome: partial