Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить: зобов'язати [PERSON], відповідно до ч.2. ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняту нею частину земельної ділянки [ADDRESS] привести у придатний для використання стан, включаючи знесення дерев, прибирання дров та будівельних матеріалів, вольєру для курей, тощо, розблокувавши можливість проходу та проїзду спецтранспорту МНС, тощо, до садиби [PERSON] по [ADDRESS]; поновити Конституційні, цивільні права та свободи [PERSON] гарантовані ст. 33, 41 Конституції України, ст. ст. 270, 313, ЦК України на пересування землями загального користування [ADDRESS] зобов'язати [PERSON], відповідно до ч.4 ст. 22 ЦК України розблокувати, полагодити, привести у первинний стан пошкоджені калитку та ворота [PERSON]; стягнути з [PERSON] моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 300 000 гривень; стягнути з [PERSON] судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі передбаченому чинним законодавством; відповідно до ч.1. ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу суду по допущених недоліках Ст.Білоуської сільської Ради при винесенні нелегітимного рішення від 01.08.16 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка площею 0,12 га кадастровий номер: [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON] - дружині позивача. Дана земельна ділянка знаходиться в садівничому товаристві «Зоря» на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району та області і межує з [ADDRESS]. На даній земельній ділянці знаходиться будинок, де позивач з дружиною проживає майже вісім місяців на рік. Будинок межує з землями загального користування по [ADDRESS], однак відповідач створює перешкоди , та унеможливили йому прохід та проїзд до його садиби через зазначену вул. Комсомольську, що також здійснили і Старобілоуська сільська рада своїм рішенням від 05.08.2016 року, за яким надала привілеї відповідачу, та обмежила його права та свободи на пересування через вул.Комсомольську. Наявність іншого проїзду не є підставою не поновлювати його права в частині користування вул. Комсомольської. За час розгляду справи відповідачем здійснено суттєві зміни в користуванні самовільно захваченої земельної ділянки, а саме: прибрано дрова, вольєр для курей, здійснено прибирання частини вулиці прилеглої до його воріт та калитки, однак не усунуті дерева, які становитимуть перешкоду для проходу та проїзду по спірній вулиці. Отже, відповідач зобов'язана звільнити самовільно зайняту частку земельної ділянки, привести у первісний стан пошкоджені його ворота та калітку, та відшкодувати моральну шкоду. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким вона вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки що проходу з вулиця Комсомольської на територію Садового товариства «Зоря» не має, тому що у товариства є свій вхід. Парканом огороджено територія СТ «Зоря», а не земельна ділянка позивача. Посилання позивача про те, що нею самовільно захоплена ділянка не відповідає дійсності, та вона завдала йому своїми діями моральної шкоди, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою суду в судовому засіданні від 12.12.2018 року долучено до матеріалів справи заяву [PERSON] щодо уточнення позовних вимог, в зміні предмету заявлених вимог відмовлено, та прийнято його заяву проте, що він не підтримує позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що земельна ділянка позивача знаходиться поряд з її земельною ділянкою, хвіртку та ворота заварювала не відповідач. Це зробили їх чоловіки на підставі рішення Старобілоуської сільської ради про відновлення огорожі. Також до ділянки позивача є під'їзд з території садового товариства, де можуть проїхати автомобілі, в тому числі і швидка медична допомога, пожежна машина та інші. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідав та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Третя особа - Старобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надала заяву про розгляд справи без участі ї представника, позов не підтримує. Третя особа - Садівниче товариство «Зоря» належним чином повідомлена не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належать правомочності щодо вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном, здійснення власником своїх прав не повинно залежати від волі інших осіб. За змістом ст.386 цього ж Кодексу, власник майна може вимагати усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні за змістом положення закріплені у приписах ст.ст.78,90 ЗК України, що гарантують захист прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Судом встановлено, що позивач разом з дружиною [PERSON] користується земельною ділянка площею 0,12 га, з цільовим призначенням для садівництва, яка розташована в с. Старий Білоус, садівниче товариство «Зоря» [NUMBER] на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Дана земельна ділянка належить дружині позивача - [PERSON] на підставі договору дарування від 04.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом Петрушиною Л.М. /а.с.11-12/. Згідно рішення Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 05 серпня 2016 року, по заяві [PERSON] щодо закриття проходу, сільська рада вирішила не заперечувати жителям с. Старий Білоус стосовно відновлення огорожі між Садівничим товариством «Зоря» та межею [ADDRESS] З представленого листа голови правління С.Т. «Зоря» від 30.05.2018 року за № 4, слідує, що станом на 01.06.2018 року С.Т. «Зоря» має один в'їзд з вул. Федора Уманця, який існує з моменту створення (заснуванн) С.Т. «Зоря» в 1965 році. Інших в'їздів до С.Т. «Зоря», в тому числі із сектора приватної житлової забудови с. Старий Білоус влаштовано не було, в тому числі і до ділянки [NUMBER] та діл [NUMBER]. Відповідно до плану земельної ділянки С.Т.«Зоря» існує під'їзд до ділянки [NUMBER] та [NUMBER] шириною від 3 до 3,5 м.. Територія С.Т .«Зоря» по зовнішньому периметру з початку заснування було огороджено сіткою «Рябиця». Огорожа по зовнішньому перемитру, яка відокремлює ділянку [NUMBER] від сектора приватної житлової забудови с. Старий Білоус на даний час замінено на металеву огорожу (в тому числі металеві ворота» самовільно без попереднього погодження з правлінням С.Т. «Зоря». Зазначена в даній довідці інформація не була спростована сторонами. До того ж, позивачем в судовому засіданні не заперечувалося, що до його ділянки є дійсно в'їзд/виїзд з території садового товариства, другий під'їзд до його ділянки - з [ADDRESS] ним здійснено самостійно, встановлено металеві ворота та хвіртку, які 13 листопада 2016 року без його відома та дозволу було заварено. Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що саме відповідач здійснила самовільне зайняття частини земельної ділянки по вул. Комсомольська у с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області. Факт звернення відповідача [PERSON] зі скаргами на позивача не свідчить, що саме вона здійснила заварювання калитки та воріт. Таким чином позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися майном чи буде перешкоджати в подальшому, а тому суд вважає, що права та законні інтереси позивача відповідачем [PERSON] порушені не були, у зв'язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed