Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2019 року був укладений договір купівлі - продажу, за яким він придбав у відповідача житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а також земельну ділянку за цією адресою. Посвідчити нотаріально даний договір сторони домовилися в строк не пізніше 31.12.2019 року. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав і договір до цього часу не посвідчено. Тому позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна та визнати за ним право власності на спірне домогосподарство. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач в наданій заяві позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в наданій заяві проти позову не заперечив, справу також просив розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З рішення (а.с.5), вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,46 га, в т.ч. для індивідуального житлового будівництва 0,03 га, яка розташована в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення виконкому Боровеньківської сільської ради № 35 від 22.10.1993 року. З акта приймання-передачі (а.с.6) вбачається, що відповідач передав, а позивач прийняв придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а також земельну ділянку за цією адресою. З договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками під ними (а.с.7) вбачається, що 11.12.2019 відповідач продав позивачу садибу, яка знаходиться в [ADDRESS] та складається із земельної ділянки загальною площею 0,46 га, а також розташованого на ній житлового будинку літ. «А» дерев`яного 1923 року побудови, загальною площею - 41,1 кв. м, житловою - 23,9 кв. м.; веранди дощатої літ. «а»; погреба цегляного літ. «п/г». З довідки та технічного паспорта (а.с.8-10, 12) вбачається, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташовані такі будівлі: житловий будинок літ. «А» дерев`яний 1923 року побудови, загальною площею - 41,1 кв. м, житловою - 23,9 кв. м. - вартістю 24 370 грн.; веранда дощата літ. «а» вартістю - 1 181 грн.; погреб цегляний літ. «п/г» вартістю 2 308 грн. Із свідоцтва (а.с.11) вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення виконкому Лебединської районної ради народних депутатів за номером 71 від 14.04.1987 року. З відповіді (а.с.21) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Боровенька Лебединського району Сумської області. Із заповіту (а.с.15) вбачається, що 28.06.1986 секретарем Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області був посвідчений заповіт [PERSON] за яким вона заповідала усе своє майно [PERSON] - відповідачу по справі. Таким чином між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу даного майна. Позивач посилається на те, що при укладенні договору [PERSON] зобов`язався оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу до 31.12.2019 року. Однак, право власності [PERSON] , до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved