Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2003 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. На порушення вимог ст. 55 СК України вони постійно сварилися, не розуміли один одного, все це призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, позивач зазначає, що з січня 2017 року вони не підтримують подружніх стосунків та не мешкають разом, куди виїхала відповідачка йому не відомо, зв`язку з нею не підтримує. Примирення з відповідачкою та подружнє життя неможливе, за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, що робить неможливим їх подальше подружнє життя. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 12.12.2003 року між ним та відповідачем, судові витрати залишити за ним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення, спір про поділ майна відсутній (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 16-18) та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 24), причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутністю не надала, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 23 липня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 310 (а.с. 25). З позовної заяви встановлено, що від даного шлюбу сторони дітей не мають, та окрім цього, позивач не має можливості розірвати шлюб з відповідачем, оскільки позивачу не відомо куди переїхала відповідач, зв`язку не підтримують, примирення та подружнє життя неможливе. Між сторонами немає взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, мешкають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спір про поділ майна, що є їх сумісною власністю, на даний час відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач не скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище обране при реєстрації шлюбу - [PERSON] . Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved