Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказує, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої Пятирічки, буд. 12. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON]М, який фактично не проживає в квартирі більше шести років і по теперішній час. Відповідач є колишнім співвласником зазначеної квартири, однак добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Крім того, з банківських установ позивачу надходять повідомлення про те, що відповідач має кредитні зобовязання, що викликає у позивача та членів його сімї занепокоєність. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивач у судове засідання не зявився; через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував (а.с. 30). Відповідачу судове засідання повторно не зявився, хоча про і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується письмовими поштовими повідомленнями, які є в матеріалах справи ( а.с. 22, 28). Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України\~вважається, що відповідач був повідомлений належним чином. З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Представник третьої особи Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224 та ч.2 ст. 158 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої Пятирічки[ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири, який посвідчений державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 3-4), Витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 5-6) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7). У вказаній квартирі, зокрема, зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 347, виданою 12.04.2016 року Новогуйвинським ВЖРЕКП (а.с. 9). Відповідач згідно із зазначеним вище договором купівлі - продажу квартири, який був укладений 24.08.2009 р., був одним із співвласників квартири, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої Пятирічки[ADDRESS] (а.с. 3-4). Факт не проживання відповідача у вищевказаній квартирі підтверджується актом № 225 обстеження матеріально-побутових умов на фактичне непроживання громадян, який складений представниками виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 14.04.2016 року, який приймаються судом як доказ (а.с. 10). Відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пунктах 33, 34 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення, тощо. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в разі відсутності з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач набув на законних підставах право власності на квартиру за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої Пятирічки[ADDRESS], а тому, як власник вищевказаного житла, має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. З врахуванням вищенаведеної норми закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом квартирою № 37 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ої Пятирічки, буд. 12, визнавши відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Оскільки третьою особою Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирській області не приймалось рішення про відмову позивачу у знятті з реєстраційного обліку відповідача, то позовна вимога є безпідставною і задоволенню не підлягає.\~ Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її. На підставі викладеного,

Outcome: partial