Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що працював на посаді електрослюсаря з ремонту устаткування в ПрАТ «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс» до 10.11.2014 року, після чого був звільнений. Однак, по даний час відповідач не сплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 4007,95 грн., тому просить стягнути вказану суму, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48508,80 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові, пояснив, що на даний час розрахунок при звільненні з ним не проведено, розмір заборгованості по заробітній платі не змінився. Представник відповідача позов в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку визнав повністю, в частин і стягнення моральної шкоди частково пояснив, що заборгованість перед звільненими працівниками не погашається в зв'язку з відсутністю коштів та простоєм товариства. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 94 КЗпП України роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Судом встановлено, що з 22.07.2014 року [PERSON] працював на посаді електрослюсаря з ремонту устаткування в гірничо - дробильному цеху ПрАТ «Шепетівський гранкар'єр «Пронекс», наказом № 610 від 10.11.2014 року звільнений з посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Відповідно до довідки ПрАТ «Шепетівськийгранкар'єр «Пронекс» за. № 107/07-16 від 04.07.2016 року, станом на 01.07.2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з вересня 2014 року по жовтень 2014 року становить 4007,95 грн. Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] була нарахована, але не виплачена з вини відповідача, з останнього слід стягнути дану заборгованість. Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденний заробіток позивача для обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає відповідно до підпункту л) пункту 1, абзацу 3 пункту 2, абзацу 1 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з даних довідки про доходи №107/07-1-16 від 04.07.2016 року, заробітна плата за повні два місяці роботи [PERSON] перед звільненням становила 4694,38 грн. (у вересні 2014 року - 2299,09 грн., у жовтні 2014 року - 2395,29 грн.), фактично за вказаний період позивач відпрацював 45 робочих днів. Таким чином його середньоденний заробіток складає 104 грн. 32 коп. (4694,38 грн. : на 45 р.д). Період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 10.11.2014 року по день ухвалення рішення 09.09.2016 року становить 454 робочих днів, а розмір заробітку, що підлягає стягненню за вказаний період становить 47361,28 грн. (454 р.д. х 104,32грн.) Таким чином заборгованість розрахунку при звільненні позивача складається із заборгованості по заробітній платі в сумі 4007,95 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 47361,28 грн., а всього 51369,23 грн., які підлягають стягнення з відповідача. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Враховуючи те, що відповідачем порушено гарантоване ст. 43 Конституції України право позивача на своєчасне отримання винагороди за працю, в результаті чого останній був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що йому завдано моральну шкоду. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, періоду та розміру заборгованості, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд знаходить стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судових збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial