Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 18 листопада 2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1238, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). З серпня 2018 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують через невідповідність характерів, конфліктні ситуації, відсутність дітей. Позивач створив іншу сім`ю, де невдовзі має народитися дитина. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання 24 вересня 2019 року позивач не з`явився надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також не з`явилася у підготовче судове засідання надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дитини. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 18 листопада 2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про що зроблено актовий запис № 1238 (а.с.4). На час звернення до суду з позовом шлюбні стосунки сторін фактично припинилися, позивач створив сім`ю з іншою жінкою. Таким чином, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між ними припинено, збереження сім`ї за вказаних обставин неможливо та суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved