Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому та відповідачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 3/4 частини квартири [ADDRESS]. 1/4 частина даної квартири належить відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності. Дана квартира складається з чотирьох житлових кімнат площею 11,3 кв.м., 10,8 кв.м., 20,7 кв.м. та 8,4 кв.м. На його думку, з огляду на кількість житлових кімнат у спірній квартирі та їх площу, виділення відповідачу [PERSON] кімнати площею 11,5 кв.м. порушує права всіх співвласників квартири, в тому числі його право на свою площу та частку. Вказував, що у кімнаті площею 11,3 кв.м. проживає його батько - [PERSON], який з його матір'ю [PERSON] хоч і є чоловіком та дружиною, але вже більше 10 років ведуть окреме господарство, а тому проживати разом в одній кімнаті не можуть. В кімнаті площею 10,8 кв.м. проживає він з сином [PERSON], 1992 р.н. В кімнаті 8,0 кв.м. проживає його мати [PERSON] та племінниця [PERSON] В кімнаті площею 20,7 кв.м. проживає його брат [PERSON] з дружиною та дочкою. Вказував, що 1/4 частина й спірній квартирі набута [PERSON] шахрайським шляхом, вона є сторонньою та чужою для їх сім'ї особою, а виділення їй у користування кімнати площею 11,3 кв.м. спричиняє неприязні відносини та загострює внутрішній конфлікт, порушує права інших співвласників. З урахуванням наведеного, позивач просив суд виділити йому кімнату площею 10,8 кв.м. у спірній квартирі та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні належною йому часткою квартири. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду заяву, якою позов визнали, проти його задоволення не заперечували та просила розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] належить 3/4 частини даної квартири на праві спільної сумісної власності, а [PERSON] - 1/4 частина на праві спільної часткової власності, Зазначене підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.01.2009 року № 21721900. Згідно з технічним паспортом від 20.01.2014 року спірна квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 51,2 кв.м. (1 кімната 10,8 кв.м., 2 кімната - 11,3 кв.м., 3 кімната - 8,4 кв.м., 4 кімната - 20,7), кухні площею 8,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору площею 13,6 кв.м., комірки площею 1,2 кв.м., а загальною площею 81,6 кв.м. З довідки ЛКП «Житловик-С» від 12.11.2014 року № 0322411 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи те, що право власності на спірну квартиру оформлено на чотирьох співвласників, при цьому частка [PERSON] визначена та становить 1/4 спірної квартири, суд приходить до висновку, що [PERSON] [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, між позивачем та відповідачами виникають суперечки з приводу порядку володіння та користування спірною квартирою. Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.01.2013 року у справі № 2-4/11 встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], за яким [PERSON] виділено в користування житлову кімнату площею 11,5 кв.м., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] - житлові кімнати площею 11 кв.м., 8,4 кв.м. та 20,7 кв.м., кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишено в спільному користуванні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.01.2013 року у справі № 2-4/11 набрало законної сили, ним встановлено факт правомірності набуття [PERSON] права власності на частину спірної квартири, а також відповідності визначеного судом порядку користування квартирою правам та інтересам всіх співвласників. Наведене свідчить про безпідставність на необґрунтованість тверджень позивача з приводу вказаних обставин. Суд не бере до уваги твердження позивача щодо порушення вказаним порядком користування спірною квартирою прав [PERSON], а також дружини та дітей [PERSON], оскільки вказані особи не є співвласниками спірної квартири, а вселилися до неї на правах членів сім'ї власника та в силу норм ст. 156 ЖК України самостійного права користування окремою житловою площею не набувають. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Оскільки позивач є співвласником спірного жилого приміщення, володіє 1/4 частиною квартири, то має право на володіння та користування своєю часткою у спільному майні. Виходячи з загальної житлової площі квартири, яка складає 51,2 кв.м., та з урахуванням розміру часток співвласників, на позивача та відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] припадає по 12,8 кв.м. площі, тому виділення позивачу в користування окремої кімнати площею 10,8 кв.м., а відповідачам [PERSON], [PERSON] - кімнат площею 8,4 кв.м. та 20,7 кв.м. в спірній чотирикімнатній квартирі є обґрунтованим варіантом встановлення порядку користування спірною квартирою, який не суперечить рішенню Сихівського районного суду м. Львова від 15.01.2013 року у справі № 2-4/11. Приміщення загального користування спірної квартири необхідно залишити у спільному користуванні. За таких підстав, суд вважає необхідним задовольнити позов у вказаній частині. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів того, що позивачу відповідачами чиняться перешкоди в користуванні спірним житлом, останнім суду не надано та судом не встановлено. За наведених обставин, факт вчинення позивачу перешкод в користуванні спірною квартирою не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак, позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача ідлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме судовий збір в розмірі 121,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial