Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 10772 грн. 28 коп.. Позовна заява мотивована тим, що 10.01.2012 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу 24500 грн., а відповідач зобовязалась повернути вказану суму до 10.07.2012 року. У зазначений в договорі термін відповідач не повернула кошти. Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.07.2013 року, на користь позивача стягнуто із відповідача 24500 грн. основного боргу та 428 грн. 75 коп. за прострочення зобовязання. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вільшанського районного управління юстиції від 15.04.2014 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення із відповідача на користь позивача 25175 грн. 75 коп.. 10.03.2015 року з відповідача примусово стягнуто на користь позивача 3069 грн. 79 коп., відповідно борг становить 22108 грн. 86 коп.. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач стверджує, що відповідач зобовязана йому сплатити суму боргу із урахуванням індексу інфляції за період із січня 2014 року по березень 2015 року. Як стверджує позивач, в наслідок інфляції із 01.01.2014 року по 01.03.2015 року сума боргу збільшилась на 8384 грн. 52 коп., а із 10.03.2015 року ще на 2387 грн. 76 коп.. Позивач також просить суд стягнути із відповідача на його користь судовий збір та витрати на правову допомогу. 04.06.2015 року позивач надав до суду письмову заяву в якій вказав, що збільшує позовні вимоги із урахуванням інфляції у квітні 2015 року на 3095 грн. 24 коп., а тому загальна сума боргу із урахуванням інфляції за вказаний період становить 13867 грн. 52 коп.. Позивач в судове засідання не зявився. Надіслав заяву в якій вказав, що просить розглянути справу і винести рішення без його участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що одноразово виплатити суму боргу по рішенню суду у неї немає коштів, а тому вона виплачує як може. Крім того, зазначила, що виконавча служба описала її майно. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 10.01.2012 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу 24500 грн., а відповідач зобовязалась повернути вказану суму до 10.07.2012 року. У зазначений в договорі термін відповідач не повернула кошти. Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.07.2013 року, на користь позивача стягнуто із відповідача 24500 грн. основного боргу та 428 грн. 75 коп. за прострочення зобовязання. Вказані рішення набрали законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні єдиним договірним зобовязанням що виникло між сторонами був договір позики від 10.01.2012 року. По зазначеному договору позики вищевказаним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області стягнуто кошти із урахуванням прострочення грошового зобовязання. Доказів існування інших зобовязань між сторонами суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. У звязку із відмовою у задоволенні позову, згідно\~ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed