Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №53, будинку №21, м-н №3, м.Лозова, Харківської області, оскільки він не мешкає в ній з 2013 року. Позивач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 21-28, 30-32), причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи встановлено, що позивачу та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1998 року на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3[ADDRESS] (а.с. 7). Позивачем у 2008 року зареєстровано у квартирі [PERSON], який на той час був чоловіком його доньки [PERSON], шлюб між якими розірвано 13 серпня 2013 року (а.с. 8). На даний час у зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідач [PERSON] (а.с. 4,9, 15). Відповідач [PERSON] в квартирі фактично не проживає з серпня 2013 року, його особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актами від 02 вересня 2016 року та 20 вересня 2016 року, складеними сусідами позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 11). Позивач не чинив ніяких перешкод для проживання відповідача в даній квартирі. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у вказаному будинку не проживає більше одного року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved