Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , що складається з: коридору літ. [NUMBER]-1, загальною площею 4,7 м?, кухні літ. [NUMBER]-4, загальною площею 5,0 м?, житлової кімнати літ. [NUMBER]-3, загальною площею 7,2 м?, коридору літ. [NUMBER]-4, загальною площею 5,2 м?, а всього загальною площею 22,1 м? та становить 13/100 частин домоволодіння, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] ; скасувати рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісоволенка Романа Михайловича (індексний номер 5056563 від 16 серпня 2013 року) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності №2140222 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю записана [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 грудня 2011 року №274/4 [PERSON] надано статус дитини - сироти. Позивач вказує, що неповнолітній [PERSON] до моменту смерті його матері - [PERSON] , фактично мешкав з нею та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 жовтня 2012 року за малолітнім [PERSON] закріплено право на проживання та користування житлом за вищевказаною адресою. За даними КП «ДМБТІ», вказана квартира належала на праві власності прадіду неповнолітнього [PERSON] за материнською лінією - [PERSON] , за яким зареєстровано право власності на 8/27 частин домоволодіння по [ADDRESS] , на підставі рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 04 вересня 1979 року. В подальшому, у зв`язку зі збільшенням іншими співвласниками площі вказаного домоволодіння, шляхом узаконення прибудови, частки співвласників домоволодіння змінились та за померлим [PERSON] визначено частку у розмірі 13/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], що визначені як квартира [NUMBER] . Рішенням виконкому Красногвардійської райради №193/3 від 20 липня 2001 року затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] та [PERSON] змінено ідеальну частку та затверджено 13/100 частки домоволодіння у житловому будинку [ADDRESS] , однак перереєстрація права власності не проводилась. Зауважує, що розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації №797-р-12 малолітнього [PERSON] влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання, які на той момент були його законними представниками. [PERSON] звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного домоволодіння, після померлої матері дитини - [PERSON] , на що постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. відмовлено законним представникам малолітнього [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] через відсутність доказів родинних відносин між [PERSON] (прадідом [PERSON] ) та [PERSON] (бабою [PERSON] ). Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №204/2362/16-ц залишено в силі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області про відмову у задоволенні позову прокурора в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Разом з тим встановлено, що надані прокурором документи підтверджують факт родинних відносин між неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] залишився зареєстрованим з 16 травня 2003 року у квартирі [ADDRESS] . Також позивач вказує, що [PERSON] з 17 червня 2002 року успадкувала право власності на спірне нерухоме майно, що належало на момент смерті її матері, та за життя [PERSON] правовстановлюючі документи про право власності на отримане у спадок нерухоме майно не оформила та право власності не зареєструвала. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований її малолітній син - [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, а тому відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після померлої матері, у тому числі успадкував належне їй право власності на спірне нерухоме майно. Проте, під час оформлення [PERSON] статусу дитини-сироти та оформлення його прийомними батьками належної йому спадщини, квартирою [ADDRESS] протиправно заволоділа відповідач [PERSON] на підставі неіснуючих правовстановлюючих документів та незаконне володіння нею вказаною квартирою позбавляє можливості оформити право власності [PERSON] у позасудовому порядку. Прокуратурою Красногвардійського району м. Дніпропетровська під час здійснення функцій представництва інтересів дітей та держави в суді щодо захисту житлових та майнових прав дітей встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення суду б/н, виданого 18 червня 2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Згідно з листами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в 2008 році цивільна справа за позовом [PERSON] про право власності на житло не значиться та цивільні справи за позовами [PERSON] про визнання права власності на майно в будинку [ADDRESS] в провадженні суду не перебували. Прокуратурою Красногвардійського району м.Дніпропетровська 19 червня 2014 року до ЄРДР внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42014040680000020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України. 30 жовтня 2014 року вказане кримінальне провадження направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Позивач наголошує, що відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на спірну квартиру на підставі неіснуючого судового рішення та підстави для виникнення у неї права власності на квартиру не існують. Позивач вважає, що у державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісоволенка Р.М. були відсутні законні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну квартиру та внесення відповідного запису про право власності №2140222. Оскільки право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підлягає захисту від порушень зі сторони відповідача [PERSON] , яка незаконно, без будь-яких правових підстав зареєструвала за собою право власності, а також перешкоджала [PERSON] у володінні належним йому нерухомим майном, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Тітової І.В. від 24 квітня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом прокурора Красногвардійського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] , законний представник - орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, до [PERSON] , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , про скасування рішення державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Тітової І.В. від 26 травня 2015 року зупинено провадження у цивільній справі №204/2585/15-ц за позовом прокурора Красногвардійського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] , законний представник - орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, до [PERSON] , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , про скасування рішення державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, до набрання законної сили судовим рішенням, яке буде ухвалено у кримінальному провадженні №204/2018/15-к (провадження №1-кп/0203/232/2015) за обвинуваченням [PERSON] за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України. Розпорядженням в.о. керівника апарату Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають в провадженні судді Тітової І.В. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року суддею Книш А.В. поновлено провадження у справі за позовом прокурора Красногвардійського району м.Дніпропетровська в інтересах [PERSON] , законний представник - орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, до [PERSON] , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , про скасування рішення державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, та призначено судове засідання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року клопотання представника позивача Калініченка О.В. та представника відповідача відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Пренко А.В. про заміну сторін у справі правонаступниками задоволено; замінено первісного позивача Прокуратуру Красногвардійського району м.Дніпропетровська залучивши до участі у справі правонаступника Дніпропетровську місцеву прокуратуру №4; замінено первісного відповідача Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області залучивши до участі у справі правонаступника Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Також ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року клопотання представника позивача прокурора Козакевич Ю.О. задоволено частково та виключено зі складу учасників справи законного представника [PERSON] орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради та залучено в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради до розгляду цивільної справи. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року закрито провадження у справі за позовом прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про скасування рішення державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності, скасування запису про право власності, визнання права власності та про виселення в частині позовних вимог прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісовенка Романа Михайловича (індексний номер 5056563 від 16 серпня 2013 року) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності №2140222 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року суддею Книш А.В. заявлено самовідвід у цивільній справі в частині позовних вимог прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісовенка Романа Михайловича (індексний номер 5056563 від 16 серпня 2013 року) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності №2140222 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н; позовні вимоги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісовенка Романа Михайловича (індексний номер 5056563 від 16 серпня 2013 року) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності №2140222 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н виділено у самостійне провадження та передано до канцелярії Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України; подальше провадження у цивільній справі № 204/2585/15-ц (провадження №2/204/3/19) вирішено здійснювати за позовними вимогами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання права власності та виселення. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року провадження у справі за позовною заявою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання права власності та виселення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №204/4390/19 за позовом прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах [PERSON] до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Лісовенка Романа Михайловича (індексний номер 5056563 від 16 серпня 2013 року) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про право власності №2140222 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року б/н. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року про зупинення провадження скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 01 лютого 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Дніпровської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту наявності спору з Дніпровською міською радою та взагалі будь-якого звертання до відповідача з питанням, що розглядається, а тому немає підстав вважати, що передбачені законом права чи законні інтереси позивача були порушені, невизнані або оспорені. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Представники позивача прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4, правонаступником якої є Західна окружна прокуратура міста Дніпра, Шустова В.А. та Козакевич Ю.О. в судовому засіданні підтримали уточнену позовну заяву та просили її задовольнити. Позивач [PERSON] , про слухання справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання без його присутності (т.3 а.с.15). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , про слухання справи повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання 17 березня 2021 року особисто через канцелярію суду подала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з перебуванням у лікарні, але будь-яких доказів з даного приводу до заяви не долучила. Аналогічні заяви про відкладення слухання справи з різних причин були подані особисто відповідачем [PERSON] неодноразово через канцелярію суду 30 жовтня 2020 року, 26 листопада 2020 року, 18 січня 2021 року, 01 березня 2021 року та до них також не було долучено жодного доказу щодо поважності неможливості з`явитися до суду, а тому судом вирішено провести судове засідання без присутності відповідача [PERSON] та її представника (т.3 а.с.109,116,132,168,175). Представник відповідача Дніпровської міської ради Пренко А.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, правонаступником якого є Адміністрація Чечелівського району Дніпровської міської ради, до судового засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пренко А.В. в судовому засіданні просила ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Третя особа [PERSON] , належним чином та завчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представників позивача Шустову В.А. та Козакевич Ю.О. , представника відповідача Дніпровської міської ради та третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пренко А.В., дослідивши інвентаризаційну справу на спірне майно та докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] народився [INFO] та відповідно до копії свідоцтва про народження, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.17-19). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , та [PERSON] (т.1 а.с.20-22). Рішенням народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 04 вересня 1979 року у цивільній справі №2-1297 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння по [ADDRESS] , зокрема, ухвалено в користування [PERSON] виділити в будинку приміщення І-І, погріб під а-І, літню кухню Б, І/2 частину вбиральні, І/2 частину огорожі №2, 3, 4, 6, 8, що на праві особистої власності буде належати 8/27 частин домоволодіння (т.1 а.с.31). [INFO] [PERSON] помер (т.1 а.с.24). Згідно з Актом ідеальних часток від 16 лютого 2001 року, затвердженого начальником Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації, за померлим гр. [PERSON] затверджено 13/100 частин домоволодіння у житловому будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.29-30, 126-127). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради №193/3 від 20 липня 2001 року вирішено затвердити акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] і визначити за померлим [PERSON] 13/100 частки від усього домоволодіння (т.1 а.с.25, 128-129). Як вбачається з експлікації до плану будівлі [ADDRESS] , загальна площа квартири [NUMBER] складає 16,9 м?, житлова - 7,2 м?, підсобна - 9,7 м? (т.1 а.с.125). [INFO] померла [PERSON] (т.1 а.с.23, т.3 а.с.120-122). Відповідно до повідомлення Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №477 від 20 січня 2014 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: [ADDRESS] на 8/27 домоволодіння за гр. [PERSON] на підставі рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 04 вересня 1979 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №230 за реєстровим №113. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради №193/3 від 20 липня 2001 року за гр. [PERSON] затверджено 13/100 частки, але перереєстрація права власності не проводилася (т.1 а.с.196). [PERSON] померла [INFO] (т.1 а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №274/4 від 16 грудня 2011 року вирішено внести зміни до рішення виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 18 листопада 2011 року №239/1 «Про надання малолітньому [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», а саме вирішено, зокрема, в усіх випадках та відмінках зазначеного рішення замість слів «дитини, позбавленої батьківського піклування» читати «дитини-сироти» (т.1 а.с.14). Розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації №797-р-12 від 17 вересня 2012 року [PERSON] , [INFO] , влаштовано з 17 вересня 2012 року в прийомну сім`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для спільного проживання та виховання (т.1 а.с.15-16). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №213/8 від 19 жовтня 2012 року вирішено, що за малолітнім [PERSON] , [INFO] , зберігається право на проживання та користування житлом за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.9). З матеріалів копії спадкової справи №895/2013 (т.1 а.с.163-238), заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що 13 грудня 2013 року [PERSON] , будучи прийомною матір`ю та законним представником [PERSON] , звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері дитини - [PERSON] (т.1 а.с.164). Також 13 січня 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , а саме на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.193). Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 13 січня 2014 року відмовлено [PERSON] , який є прийомним батьком та законним представником малолітнього [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . У вказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що законними представниками спадкоємця [PERSON] не надані правовстановлюючі документи на частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Також [PERSON] не були надані документи, які були б доказом факту смерті [PERSON] та [PERSON] , та документи, які б підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.194). Розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації №498-р-14 від 27 жовтня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , виведено з 24 жовтня 2014 року із прийомної сім`ї [PERSON] , у зв`язку з небажанням дитини перебувати в прийомній сім`ї, в дальшому дитина проживала та виховувалася в прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.51, т.2 а.с.1). З повідомлення Третьої дніпровської державної нотаріальної контори №3272/02-14 від 20 вересня 2018 року вбачається, що із заявою про відмову/прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкові справи до майна померлих не відкривались та свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися (т.1 а.с.162). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року позовну заяву Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення факту родинних відносин задоволено; встановлено факт родинних відносин за ступенем спорідненості між малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є його прадідом, та визнано [PERSON] , [INFO] , правнуком [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.208-211). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року виправлено описку допущену в рішенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, вказавши у вступній та резолютивній частинах рішення суду повний склад третіх осіб, які були залучені до участі у дану справу: «Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] та [PERSON] » (т.1 а.с.212). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2016 року скасовано та в задоволенні позову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин відмовлено. Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, подану в інтересах неповнолітнього [PERSON] , залишено без задоволення; рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року залишено без змін (т.1 а.с.232-236). У вказаній постанові Верховного Суду, зокрема, зазначено, що копії документів, які завірені прокурором, на підтвердження факту родинних відносин: між малолітнім [PERSON] та померлою матір`ю [PERSON] ; між померлою матір`ю [PERSON] та померлою бабою [PERSON] ; між померлою бабою [PERSON] та померлим прадідом [PERSON] містяться у матеріалах справи, такі документи підтверджують факт родинних відносин між малолітнім [PERSON] та його прадідом [PERSON] і відсутня необхідність встановлювати ці обставини в судовому порядку оскільки відсутній спір саме з цього приводу (т.1 а.с.232-237). Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З Акту обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві користування за дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] , вбачається, що 07 серпня 2013 року комісії не вдалося потрапити у житло, у зв`язку з тим, що гр. [PERSON] , яка проживає в кв. 2 за цією ж адресою, загородила парканом прохід та доступ до квартири [NUMBER] (т.1 а.с.43). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 16 серпня 2013 року встановлено, що право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] , де підставою виникнення права власності зазначено рішення суду б/н, видане 18 червня 2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (т.1 а.с.6). З листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2013 року встановлено, що в 2008 році цивільна справа за позовом [PERSON] про право власності на житло не значиться (т.1 а.с.10). Також з листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року вбачається, що згідно електронних баз даних суду цивільні справи за позовами [PERSON] про визнання права власності на майно в будинку [ADDRESS] в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська не перебували (т.1 а.с.11). Отже, з вищезазначених відомостей встановлено, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська не перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання права власності на квартиру в будинку [ADDRESS] та відповідне рішення судом не ухвалювалося, а відповідно відомості щодо реєстрації за відповідачем [PERSON] права власності на спірне майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені неправомірно. 16 червня 2014 року прокуратурою Красногвардійського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42014040680000020 за фактом підробки рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про визнання за [PERSON] права власності на кв. [ADDRESS] , в результаті чого порушено права дитини-сироти [PERSON] , 2000 року народження, за яким це житло зберігається (т.1 а.с.45). Вирішуючи позовні вимоги суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 4, 5 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст. ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім`я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов`язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім`я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. Відповідно до ст. ст. 529 - 531 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги були в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Дослідженими судом доказами встановлений факт того, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , але перереєстрація права власності не проводилася. Із заявами про відмову/прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа до майна померлого не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися (т.1 а.с.162). Проте, [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.36-38), є такою, що прийняла спадщину, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Із заявами про відмову/прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори також ніхто не звертався, спадкова справа до майна померлого не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися (т.1 а.с.162). Разом з цим, [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.36-38,42), є такою, що прийняла спадщину, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (т.1 а.с.36-38,42). Вирішуючи вказаний спір, судом враховується, що адреса будинку [ADDRESS] поза всяким сумнівом в подальшому була змінена на адресу: [ADDRESS] (т.3 а.с.137-138,183-186). За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Станом на дату смерті матері [PERSON] , [PERSON] був малолітнім. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того, як вже було зазначено, [PERSON] та [PERSON] , як законні представники [PERSON] , зверталися до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері дитини - [PERSON] . За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є способом захисту права, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, який у встановлені законом строк та спосіб прийняв спадщину, але не може реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, єдиним ефективним способом реалізації його права є визнання за ним права власності на таке спадкове майно. Крім того, судом враховується наступне. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України). Згідно положень статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до пункту п`ятого статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Водночас обставини здійснення державної реєстрації відповідного речового права підлягають дослідженню під час вирішення спору щодо права власності на нерухоме майно. За обставинами даної справи, єдиним правовстановлюючим документом, на підставі якого вчинено реєстраційну дію за відповідачем [PERSON] , є рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2008 року у справі №2-1244/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності (а.с.6,7). Разом з тим, належним чином завірену копію вищевказаного рішення суду не надано. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що цивільна справа №2-1244/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська не розглядалась (т.1 а.с.10,11). На даний час кримінальне провадження №42014040680000020 від 19.06.2014 за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, перебуває у провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та на підставі документів, необхідних для вчинення відповідних дій. Відповідачем [PERSON] жодних належних та допустимих доказів на підтвердження існування рішення суду у справі № 2-1244/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, як і взагалі перебування такої цивільної справи в провадженні суду, не надано. Вказані обставини свідчать про незаконність набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно. За наведених обставин пред`явлені позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , що становить 13/100 частин домоволодіння, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] , підлягають задоволенню. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.3 ст.397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст.398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Оскільки судом задоволені позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , суд вважає, що позовні вимоги щодо усунення [PERSON] перешкоди у користуванні вказаним житловим приміщенням шляхом виселення [PERSON] також підлягають задоволенню. Будь-яких інших доказів щодо правомірного проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі суду не надано. Таким чином, пред`явлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1673,33 грн (904,93+768,40).

Outcome: approved