Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати незаконним наказ спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» №60-ос від 02.03.2020. У позові посилається на те, що 04.05.2012 позивач був прийнятий на роботу у Спільне Українсько-Нідерландське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» на посаду охоронця, наказ №265-00 від 04.05.2012. 10.06.2013 він був переведений на посаду начальника зміни, а 15.08.2016 призначений на посаду виконуючого обов`язки менеджера (управителя) з питань регіонального розвитку. За два роки роботи стан здоров`я позивача погіршився і він відчував, що йому ставало складніше виконувати покладені на нього обов`язки. На підставі цього, позивачем 25.02.2020 було написано заяву про звільнення його з займаної посади у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, яке настало в результаті загострення травми, яку він отримав 03.09.2012 при виконанні трудових обов`язків. Документальних підтверджень неможливості виконання покладених на нього обов`язків позивач не мав. Да не додавав їх до заяви від 25.02.2020. 02.03.2020 позивача було звільнено за ст.38 КЗпП України, чим було порушено його права на перебування на обліку у центрі зайнятості та на вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, тобто у зв`язку з тим, що підприємство з іноземними інвестиціями, дивлячись на зайняту посаду позивача, відповідач міг би виплатити дві і більше середньомісячних заробітних плат. Позивач вважає, що розглядаючи його заяву, відповідач повинен був направити його на медико-соціальну експертизу для встановлення його стану здоров`я, перевести на легшу роботу, або звільнити за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП, відповідно до заяви позивача. Представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що позивач був призначений на посаду виконуючого обов`язки менеджера, а звільнений з посади менеджера. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Додала, що відповідь на відзив подана з порушенням строків, а тому не може бути прийнята судом. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно наданої копії трудової книжки (а.с.6), 04.05.2012 позивач прийнятий на роботу у Спільне Українсько-Нідерландське\~підприємство у\~формі Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Група\~4\~Секурітас ЛТД»\~ на посаду охоронника (наказ №265-ОС від 04.05.2012). 10.06.2013 він був переведений на посаду начальника зміни, а 15.08.2016 призначений на посаду виконуючого обов`язки менеджера (управителя) з питань регіонального розвитку. 23.01.2019 позивача було звільнено за власним бажанням, ст.38 КЗпП. 24.01.2019 його прийнято на роботу (управителя) з питань регіонального розвитку. 02.03.2020 звільнено за власним бажанням, ст.38 КЗпП. Записи у трудовій книжці спростовують зазначене в судовому засіданні представником позивача, відносно тієї обставини, що позивач був призначений на посаду виконуючого обов`язки менеджера, а звільнений з посади менеджера. 25.02.2020 позивачем було написано заяву про звільнення його з займаної посади у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, яке настало в результаті загострення травми, яку він отримав 03.09.2012 при виконанні трудових обов`язків (а.с.7). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч.1 ст.4 ЦПК України). Статтею 38 КЗпП, визначено підстави розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. У частині першій вказаної статті йдеться, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Статтею 40 КЗпП визначено порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до пункту другого статті 40 КЗпП України трудовий договір до закінчення його чинності може бути розірвані роботодавцем, зокрема у випадку - виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню виконання даної роботи. Порядок звільнення залежить від того, хто виступає ініціатором розірвання трудових відносин. Якщо ініціатива припинення трудового договору належить працівникові, то він подає заяву на ім`я роботодавця про своє бажання звільнитись з роботи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що перешкоджає продовжувати йому роботу. При цьому чинним законодавством не встановлено необхідність наявності медичного висновку МСЕК, що засвідчує факт неможливості продовження роботи працівником, для цього може бути достатньо висновок лікаря або лікарської консультативної комісії зроблений під час медичного огляду. Позивачем не надавалось відповідачу до заяви про звільнення підтверджуючих документів неможливості виконання покладених на нього обов`язків. За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити, з підстав передбачених статтею 38 КЗпП, у строк, який просить працівник, навіть у день подачі заяви про звільнення. \~ \~ \~ \~ У даному випадку, ініціатором розірвання трудових відносин виступив працівник, позивач по даній справі, тож відповідач, пішовши на зустріч останньому, вірно застосовав положення ст. 38 КЗпП, та звільнено [PERSON] за власним бажанням в строк, зазначений ним у заяві. Враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для задоволення позову та скасування наказу про звільнення позивача №60-ос від 02.03.2020, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed