Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в якому просив стягнути (з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог) на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 5469 грн. 79 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20567 грн. 88 коп., невиплачену компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2886 грн.72 коп., моральну шкоду в сумі 20000 грн. В судове засідання сторони не з'явились, позивач надав заяву, в якій просив позов розглянути у його відсутності, позов підтримав з підстав, зазначених вище, представник відповідача також просив розглянути позов у його відсутності з урахуванням наданих письмових, в яких позов визнав в частині стягнення заробітної плати, позов в частині стягнення середнього заробітку визнав в сумі 22162 грн. 22 копійки, невиплаченої компенсації за невикористану відпустку в сумі 1385 грн. 12 коп., наголосивши на неправильність застосування позивачем при проведенні розрахунків п.2 р. 2 , пп.2 п. 2 р. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. В задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди просив відмовити в зв'язку з тим, що позивачу вона спричинена не була, доказів на підтвердження вимог в цій частині позивач не надав. Суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності сторін з урахуванням їх заяв. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працював у відповідача в період з 29.10.12 р. по 20.06.13 р., що не оспорюється сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме - в день звільнення. На момент постановлення рішення заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем становить 5469 грн. 79 коп., вказані обставини сторонами також не заперечуються. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 174 ЦПК України, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині та необхідність їх задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку, суд знаходить їх частково доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Кількість робочих днів за невикористану відпустку становить 16 календарних днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 86 грн. 57 коп. (заробітна плата за період з 01.10.12 по 01.06.13 р. становить 18005 грн. 92 коп., кількість відпрацьованих днів - 208 згідно довідки № 8085 від 24.01.14 р. а.с. 62), сума невиплаченої компенсації, відповідно, 16 дн. х 86 грн. 57 коп. = 1385 грн. 12 коп. Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати, то на думку суду вони також підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивач звільнився з роботи 20.06.13 р., тому для обчислення середнього заробітку необхідно врахувати заробітну плату за квітень та травень 2013 р., яка становить згідно даних довідки № 8085 від 24.01.14 р. 4974 грн. 19 коп., кількість відпрацьованих днів - 28. Таким чином середній заробіток позивача за вказаний період становить 4974 грн. 19 коп. : 28 дн. = 177 грн. 65 коп. Кількість робочих днів з 20.06.13 р. по день постановлення рішення становить 157 робочих днів, сума, що підлягає стягненню, відповідно, становить 27891 гривень 5 копійок. Враховує суд при цьому, що часткова сплата заробітної плати позивача відбулась після його звернення до суду. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд також знаходить їх доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт несвоєчасної виплати заробітної плати, на думку суду, вже свідчить про порушення конституційних прав позивача, що призвели до необхідності обходитись без грошей на протязі тривалого часу та прикладенні додаткових зусиль для організації його життя. Однак, сума моральної (немайнової) шкоди, на думку суду, з урахуванням наданих суду доказів, має становити 2000 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави - судовий збір. На підставі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 232, 233 КЗпП України,

Outcome: approved