Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 5029, 47 грн., у тому числі: тіло кредиту - 2721,07 грн., заборгованість за відсотками -705,96 грн., заборгованість за комісіями - 1602,44 грн. та суму судових витрат у розмірі 229,40 грн. (а.с.2-4). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 001-15157-151107 від 15 листопада 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], банк випустив та надав відповідачці платіжну картку, а також пін-код до картки; здійснював обслуговування на умовах, викладених в таривному пакеті Viza Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору. Банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив на ім'я [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредітного договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 2000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до п.1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій, передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1 моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, відповідачка належним чином не виконала, в зв'язку з чим у неї, тобто [PERSON], перед позивачем, тобто ПАТ «Дельта Банк», станом на 21.11 2013 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 5029,47 грн. Оскільки по теперішній час відповідачка грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Відповідачка позов визнає, просить суд справу розглянути у ії відсутності, про що до суду надіслала відповідну заяву (а.с.23). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору, зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 001-15157-151107 від 15 листопада 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], банк випускає та надає Держателю платіжну картку, а також пін-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в таривному пакеті Viza Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредітного договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставками, які зазначені в Тарифах (а.с. 7). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, згідно розрахунку, відповідачка станом на 21 листопада 2013 року має заборгованість у розмірі 5029, 47 грн., у тому числі: тіло кредиту - 2721,07 грн., заборгованість за відсотками -705,96 грн., заборгованість за комісіями - 1602,44 грн. та суму судових витрат у розмірі 229,40 грн. (а.с.2-7). Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів, викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 298.84 гривен судового збору.

Outcome: approved