Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості за договорами позики, а саме з відповідача 1 суми в розмірі 21 000 дол. США, з відповідача 2 1 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 1, позивачем та відповідачем 2 укладено договори позики, що підтверджується розписками від 20.12.2013 р. та 03.02.2015 р. відповідно, на підставі чого відповідачі отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 21 000 дол. США та 1 000 грн. Всупереч узятим на себе зобов'язанням відповідачі не повернули вказані суми в передбачений розписками строк. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач 1 в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2013 р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу 1 кошти в сумі 21 000 дол. США строком до 20.12.2015 р., а остання зобов'язалась повернути кошти в передбачений строк, що підтверджується розпискою. 03.02.2015 р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу 2 кошти в сумі 1 000 грн. строком до грудня 2015 року, а останній зобов'язався повернути кошти в передбачений строк, що підтверджується розпискою. Всупереч узятим на себе зобов'язанням у встановлений строк, відповідачі не повернули суми позик. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, враховуючи наявність зобов'язальних відносин між позивачем та відповідачами, невиконання останніми своїх зобов'язань за договорами позики, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved