Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого позивач отримав кредит на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 20.08.2014 року позивач [PERSON] був призваний міським військовим комісаріатом та перебував на військовій службі до вересня 2015 року. Після повернення з військової служби позивач подав до банку документи, які давали підстави для перерахунку заборгованості за кредитним договором, в порядку до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідачем було частково проведено перерахунок, що стало підставою для повторного звернення позивача 07.11.2016 року. Незважаючи не це відповідач не провів перерахунок, що стало підставою для звернення позивача до суду, з зазначеним позовом. В ході судового розгляду відповідачем було проведено перерахунок, після чого 04.04.2017 року позивач зменшив розмір позовних вимог, відмовившись від вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитною карткою. Разом з тим позивач не відмовився від вимоги про стягнення з відповідача відшкодування заподіяної моральної шкоди та просить суд стягнути з відповідача 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. В судовому\~ засіданні позивач [PERSON] \~ та його представник\~ [PERSON] заявлену вимогу підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшло письмове заперечення в якому відповідач позов не визнав в повному обсязі, вважає позов безпідставним та не обґрунтованим в зв`язку з тим, що на момент подачі позову 01.03.2017 року Банком 21.02.2017 року було списано відсотки та штрафи в сумі 8 430,15 грн.. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі матеріалів, що є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого позивач отримав кредит на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 20.08.2014 року позивач [PERSON] був призваний міським військовим комісаріатом та перебував на військовій службі до вересня 2015 року. Після повернення з військової служби позивач подав до банку документи, які давали підстави для перерахунку заборгованості за кредитним договором, в порядку до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Суд критично ставиться до заперечень відповідача про те, що позивач не повідомляв відповідача про наявність у позивача законних підстав для перерахунку заборгованості за кредитним договором. Дана обставина спростовується тим фактом, що за аналогічним кредитним договором № SAMDNWFC00006269592 позивач мав кредитну карту № [NUMBER] , та як вбачається з роздруківок по даному кредитному договору відповідачем було проведено відміну відсотків по кредитам військовослужбовця 18.12.2015 року та 08.02.2016 року. Тобто відповідачу було відомо про наявність підстав для відміну відсотків по кредитам військовослужбовця відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ще наприкінці 2015 року проте зробивши таке списання по одному договору, відповідач та його посадові особи на протязі року відмовлялись провести таке списання по другому договору. Крім цього весь цей час позивачу продовжували нараховувати штрафні санкції та вимагати погашення заборгованості. За таких обставин суд вважає, що відповідач порушив гарантовані законом права споживача, та в наслідок такого порушення позивач зазнав моральної шкоди, оскільки на протязі тривалого часу, позивач перебував під тиском фінансового зобов`язання, яке з нього намагались незаконно стягнути.\~ Оцінюючи розмір моральної шкоди суд виходить з того, що позивач не мотивував належним чином заявлений розмір шкоди, разом з тим враховуючи тривалість порушення прав позивача, невиконання відповідачем вимог закону, які призвели до порушення прав позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1500 грн. заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин вимога про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору також підлягає до задоволення. \~\~\~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved