Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який вмотивував тим, що 24.03.2008 громадянин [PERSON] (надалі [PERSON]) уклав із Закритим акціонерним товариством комерційний банк «[PERSON] Дніпро», яке в подальшому на підставі рішення загальних зборів акціонерів банку 28.05.2009р. змінено на Публічне акціонерне товариство у звязку із зміною типу акціонерного товариства та змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Дніпро», кредитний договір № 240308-АК/1 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 36645 доларів США на умовах, визначених Кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань, між Позивачем та [PERSON] укладено договір застави № 240308-3/1. Предметом застави за вказаним договором є автомобіль марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, тип ТЗ легковий універсал, 2008 року випуску. Заставна вартість предмета застави за згодою сторін становить 18505 гривень. В подальшому Позивачу стало відомо, що [PERSON] помер 15.06.2016р. Відповідно вимог законодавства щодо предявлення вимог кредитора до спадкоємців, Позивачем направлено лист на адресу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] вимогу-претензію до спадкоємця-боржника. 28.11.2017р. на адресу Позивача надійшло звернення від Відповідача, в якому вона повідомила, що є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] та обізнана про наявність у [PERSON] заборгованості перед Позивачем та ознайомлена із ст.ст. 1281,1282 ЦК України. У своєму звернені Відповідач зазначила, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], але має намір виконувати його лише частково, а тому просила розглянути Позивача її пропозицію. При цьому Відповідач зазначила, що не має інформації щодо місця знаходження заставного автомобіля, здійснює його розшук, адже транспортний засіб є важливою річчю як память її померлого батька. Позивач, посилаючись на норми 1281, 1282 ЦК України, ст.ст 20, 21 Закону України «Про заставу» просить звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу на аукціоні (публічних торгах), стягнути судові витрати. [PERSON] Відповідач та її представник адвокат [PERSON] відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки не надали. Ухвалою суду від 17.01.2018р. відкрито провадження у справі за правилами а загального позовного провадження (а.с. 43). Судом розглянуто клопотання Позивача щодо проведення судового засідання в режимі відео конференції та 10.04.2018р. відмовлено у його задоволені (а.с. 50). Ухвалою суду від 17.09.2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 84) Сторони про день та час судового засідання повідомлялись належним чином. Позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28.09.2009р. змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційного банку «[PERSON] Дніпро» змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Дніпро», яке в подальшому 27.04.2018 змінено на Акціонерне товариство «[PERSON] Дніпро», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Дніпро», що підтверджується копією витягу із Статуту та копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.08.2018р. (надалі Позивач) (а.с. 94-102). 24 березня 2008р. року між [PERSON] (надалі [PERSON]) та Позивачем укладено кредитний договір №240308-АК/1, за яким [PERSON] надано споживчий кредит у сумі 36645,00 (тридцять шість тисяч шістсот сорок пять) доларів США на придбання автомобілю Suzuki Grand Vitara 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5-13). На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, між [PERSON] та Позивачем укладено договір застави № 249308-3/1 від 24.03.2008, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під № 736 (а.с. 14-17). У відповідності до укладеного договору застави, предметом застави (п. 1.3. Договору застави) є автомобіль марки Suzuki, модель Grand Vitara, тип ТЗ легковий універсал, 2008 року випуску, чорного кольору, обєм двигуна 1995, номер шасі (кузова, рами) JSAJTD54V00264668, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 15 березня 2008 року (а.с. 14). Предмет застави зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25.03.2008 (а.с. 18). Реєстрацію зазначеного транспортного засобу здійснено на імя [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію (а.с. 23). [PERSON] помер 15.06.2016, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с. 24). 15 серпня 2016 року Позивач направив вимогу-претензію № 45590 приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в якій просив довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або до виконавця заповіту про подання цієї претензії та повідомити Позивача пр спадкоємців [PERSON] (а.с.19). Листом № 46899 від 31.10.2016р. Позивач направив приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] оригінал розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 15.06.2016 за кредитним договором №2203950873501 (а.с. 20). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.08.2016р. № 183/02-14, останній повідомив листом спадкоємців [PERSON] про наявність заборгованості померлого перед Позивачем (а.с.21). Як вбачається з листа Відповідача, який надіслано на адресу Позивача 28.11.2017р., Відповідач зазначає, що вона є донькою померлого, є єдиним спадкоємцем [PERSON] та обізнана про наявність заборгованості її померлого батька перед Позивачем. При цьому в листі Відповідач зазначила, що має намір погасити заборгованість її померлого батька перед Позивачем, а тому просила розглянути варіанти розстрочки погашення заборгованості (а.с. 22). Факт родинних звязків Відповідача та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження Відповідача (а.с. 25). Позивачем надано суду оригінал розрахунку заборгованості померлого станом на 15.06.2016р., відповідно до якого загальний розмір заборгованості померлого становить 18563,75 долара США, що в еквіваленті становить 462514,73 гривні (а.с. 31-37). Отже суд з урахування встановлених фактичних обставин справи приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо звернення стягнення на предмет застави на підставі кредитного договору після смерті позичальника. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За приписами ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 20, 21 Закону України «Про заставу». Як зазначено у ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В ст.1282\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкоємці зобов'язані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю,\~але в\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину.\~Кожен із\~спадкоємців зобов'язаний\~задовольнити вимоги\~кредитора особисто,\~у розмірі,\~який відповідає\~його частці\~у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами\~ст.1269\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. На підставі зазначених вище норм матеріального права, суд зазначає, що умовою визнання спадкоємця таким, яки прийняв спадщину, є проживання ним разом із спадкодавцем на час смерті, або подання ним особисто заяви про прийняття спадщини, або одержання ним свідоцтва про спадщину. Суд, всебічно та повно дослідивши докази у їх сукупності, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо прийняття спадщини Відповідачем. Разом з тим відсутні також докази про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено, що саме Відповідач є спадкоємцем [PERSON], а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи зазначене та

Outcome: dismissed