Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В зазначему житловому будинку зареєстрований його син [PERSON], 1978 року народження, однак не проживає з 2012 року. Звернутись до відповідача по справі з вимогою про добровільне зняття з реєстрації за вищевказаною адресою він не має можливості, так як не має жодної інформації ні про його теперішнє місце проживання, ні про засоби зв'язку з ним. Позивач не може скористатись пільгами, передбаченими чинним законодавством та отримати субсидію на комунальні послуги, чим об'єктивно порушуються його права як власника, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав. Представник третьої особи до підготовчого судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах, рішенням виконкому Новопсковської районної ради депутатів трудящих від 16.11.1977, дозволом на виконання робіт від 31.12.1978. Як вбачається з довідки Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області №757 від 09.07.2018 та №1658 від 26.07.2018, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично не проживає. Відповідно до акту № 758 від 09.07.2018, складеного комісією у складі депутата Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області Дмитренко А.В., сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає за вказаною адресою з 2012 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає більше шести місяців, то він втратив право користування житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідач був відсутнім за вищевказаною адресою понад шість місяців, суд вважає відповідача [PERSON]таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до п.п. 3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а позивач ухвалою суду від 30.07.2018 був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved