Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 17.09.2011 року, на 10-му кілометрі автодороги в напрямку с. Зазим`є сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «ГАЗ 3105», державний номер [NUMBER], за кермом якого він (позивач) знаходився. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], був застрахований в ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс». З метою відшкодування шкоди, він (позивач) звернувся до страхової компанії. Однак, страхова компанія повідомила його, що прийняти рішення про виплату страхового відшкодування неможливо, оскільки водій автомобіля «Форд», [PERSON], який керував автомобілем в момент ДТП, не надав копії документів, які підтверджують законність керування транспортним засобом, а саме копію посвідчення водія, документ, який підтверджує право керування автомобілем (доручення, тимчасовий талон, тощо). Відповідно до товарознавчої експертизи № 2001 від 26.09.2011 року вартість матеріального збитку, який завдано його автомобілю становить 45 986,34 грн. 27.02.2014 року [PERSON] сплатив йому 500,00 грн. - суму, яка передбачена ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, він не має майнових претензій до [PERSON] Решта коштів - 45 836,24 грн. має бути плачена страховою компанією. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав Третя особа в судове засідання не з'явилася, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти уточнених позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 17.09.2011 року, на 10-му кілометрі автодороги в напрямку с. Зазим`є сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «ГАЗ 3105», державний номер [NUMBER], за кермом якого знаходився позивач. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 06.10.2011 року Деснянським районним судом м. Києва винесено постанову, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент скоєння ДТП автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], був застрахований за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5098140 в ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс» (договір І типу). 20.09.2011 року позивач звернувся до ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс» із заявою про виплату страхового відшкодування. На що страхова компанія повідомила його, що прийняти рішення про виплату страхового відшкодування неможливо, оскільки водій автомобіля «Форд», [PERSON], який керував автомобілем в момент ДТП, не надав копії документів, які підтверджують законність керування транспортним засобом, а саме копію посвідчення водія, документ, який підтверджує право керування автомобілем (доручення, тимчасовий талон, тощо). Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження № 2001 від 26.09.2011 року вартість матеріального збитку, який завдано автомобілю позивача становить 45 986,34 грн. 27.02.2014 року [PERSON] сплатив позивачу 500,00 грн. - франшизу, яка передбачена ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховик зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). При розгляді даної справи було встановлено, що на момент ДТП за кермом автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER], знаходився саме [PERSON], який керував даним транспортним засобом. Дане твердження не спростоване страховою компанією. Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу діє протягом строку, на який його укладено. У разі зміни власника забезпечувального транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії (стаття 20-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Дострокове припинення договору страхування можливе у разі настання обставин, наведених у статті 997 ЦК України та статтях 18-19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що [PERSON] на момент ДТП керував автомобілем «Форд», державний номер [NUMBER], на законних підставах, договір обов'язкового страхування був чинним, саме [PERSON] має нести відповідальність за шкоду, яка була завданим ним внаслідок ДТП 17.09.2011 року, та вина якого була встановлена Деснянським районним судом м. Києва. По данай справі було встановлено, що внаслідок дій [PERSON] автомобілю позивача було завдано матеріальну шкоду в розмірі 45 986,24 грн. Оскільки автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] було застраховано в ПрАТ «АСК «ІнтерТрансПоліс», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/5098140, страхова компанія має сплатити страхове відшкодування без урахування франшизи. Умовами полісу передбачена франшиза в розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Таким чином, вона сплачується за рахунок [PERSON], що і було зроблено ним 27.02.2014 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що страхова компанія має сплатити позивачу страхове відшкодування в сумі 45 836,24 грн. та за проведення експертного дослідження в сумі 350,00 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 465,00 грн. Відповідно до принципу пропорційності задоволених вимог з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 458,36 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved