Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив наступне, що він народився [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народився. 19 серпня 1983 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого вони мають чотирьох дітей. 08 серпня 1988 року він переїхав в будинок батьків за адресою: [ADDRESS] , де проживає і по даний час. Власником будинку з допоміжними спорудами за місцем його проживання була його мати - [PERSON] . [INFO] його мати [PERSON] померла. Після її смерті він, як спадкоємець першої черги продовжував далі проживати в цьому будинку так як вважав, що цього достатньо для прийняття спадщини. Однак в грудні 2018 року він звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] . Проте 18 грудня 2018 року Обухівська районна державна нотаріальна контора своїм листом № 3632/02-14 повідомила йому, що прийняти від нього заяву не має можливості, так як свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . вже було оформлене на його брата - [PERSON] . Одночасно йому повідомили, що при оформленні спадщини була відсутня його заява та згідно довідки третьої особи спадщину фактично прийняв відповідач [PERSON] , інформація про реєстрацію його разом з померлою матір`ю на день ,її смерті була відсутня. При оформленні спадщини на відповідача, ні останнім, ні третьою особою, не було повідомлено нотаріуса. Що спадкоємцем є також і він, в зв`язку з чим мені було роз`яснено право звернення до суду для захисту свого права, тому він вимушений звернутися до суду даним позовом. 18 березня 2019 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Краснослобідська сільська рада Обухівського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності, залишено без руху, позивачеві надано десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків. 23 квітня 2019 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа Краснослобідська сільська рада Обухівського району Київської області. Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 19 серпня 2019 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. 05 червня 2019 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснив, що відповідач [PERSON] є його рідним братом, позивач до смерті матері проживав разом з нею, а після смерті коли він звернувся до нотаріальної контори в кінці 2018 року із заявою про прийняття спадщини, йому стало відомо, що спадщину після смерті матері прийняв його брат, відповідача по справі. Позивач не відмовлявся від прийняття спадщини. Позивач звернувся до суду з даним позовом, коли йому стало відмово про порушення його прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснив, що він проживав разом зі своєю матір`ю з дитинства постійно. Про те, що після смерті матері його рідний брат отримав спадщину після матері, він дізнався пізніше, вже коли звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини в кінці 2018 року. Нотаріус відмовила йому у прийнятті заяви та повідомила, що спадщину прийняв відповідач [PERSON] в 1991 році його вигнали х будинку де він проживав з матір`ю. Іншого житла в нього не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що позивач виїхав з будинку у 1988 році в інший будинок, його ніхто не виганяв з будинку, він сам добровільно виїхав з будинку. В цьому будинку позивач проживав лише декілька місяців. Його бабуся, мати позивача та відповідача [PERSON] померла в 1991 році, у неї ще є дві дочки, але вони не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а в усному порядку вони домовились, що будинок залишиться його батьку відповідач [PERSON] . Зі слів тітки з приводу майна у них була усна домовленість між чотирма дітьми [PERSON] та [PERSON] . Позивач не проживав в спірному будинку та після смерті не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що позивач в спірному будинку прописаний незаконно, фактично він не приймав спадщину. Позивач не проживав в спірному будинку з 1987 року, після смерті матері він не приймав спадщину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, пояснила, що вона одружилась з відповідачем [PERSON] після 1986 року, вона проживала в [ADDRESS] з 1986 року по 2010 рік, позивач в спірному будинку не проживав, нічого не допомагав, він взагалі проживає в іншому будинку, який отримав у власність як спадщину за заповітом його тітки. В спірному будинку вони проживали з чоловіком, двоє дітей і мати чоловіка. В 2010 році її чоловік проживав в будинку сам, а в 2012 році він помер. Коли вона почала в 1986 році проживати в спірному будинку, то позивач вже на той час не проживав там, він разом з своєю дружиною та дітьми проживав в [ADDRESS] . За своєю матір`ю він не доглядав, та не хоронив її. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звертався її чоловік відповідач [PERSON] в її присутності, їй не відомий зміст заяви. У її чоловіка, ще є брат і дві сестри. Позивач не проживав в спірному будинку, та відповідно до домової книги в 1986 році він не був в спірному будинку прописаний. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до смерті батька її дядько проживав в [ADDRESS] році в паспорті анульовано прописку позивача в спірному будинку. На момент смерті спадкодавця позивач не був прописаний в спірному будинку. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона працювала з позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з 1985 року. Позивач в спірному будинку інколи бував, він проживав в іншому будинку, а відповідач [PERSON] проживав в будинку батьків. Будинки знаходились на різних ділянках. Свідок [PERSON] будучи сусідом сторін, пояснив, що позивач не доглядав за матір`ю, нічого не допомагав, у батьківському будинку позивач не проживав, а проживав порядку в будинку [ADDRESS] разом зі своєю дружиною та дітьми. Матір хоронив [PERSON] . Свідок [PERSON] будучи сусідкою сторін, пояснила, що в спірному будинку [ADDRESS] , проживав [PERSON] , а позивач як і раніше так і до теперішнього часу проживав в будинку [ADDRESS] , який знаходиться поряд. Мати позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] помела в 1991 році, до смерті вона проживала в спірному будинку разом з сином [PERSON] та його сім`єю. Відповідно до усної домовленості спірний будинок мав залишитись відповідачу [PERSON] . Свідок [PERSON] , будучи родичкою, пояснила, що приблизно в 1985-1986 роках позивач [PERSON] пішов з спірного будинку проживати в інший будинок, а [PERSON] залишився проживати в спірному буднику разом. Їй відомо, що дочки [PERSON] відмовилися від спадкового майна, відповідача [PERSON] , помер в 2012 році. Матір [PERSON] хоронив відповідач [PERSON] позивач проживав в будинку [ADDRESS] , який знаходить поряд, а батьківський будинок [ADDRESS] залишився відповідачу [PERSON] позивач не проживав в спірному будинку з 1985 року. На час смерті [PERSON] , позивач вже не проживав з нею. Свідок [PERSON] будучи родичкою, пояснила, що позивач в 1986 році вирішив проживати окремо і переїхав з спірного будинку [ADDRESS] , який розташований поряд, він приймав участі у догляді за матір`ю, не приймав участі у будівництві. Вона є сестрою позивача та померлого відповідача [PERSON] , крім неї є ще одна сестра. Вона з сестрою відмовились від спадщини. До нотаріуса вона не ходила. Коли померла мати позивач, не претендував на спадщину. Між братами і сестрами була усна домовленість, про те, що спадкове майно буде оформлено на померлого відповідача [PERSON] . Позивач проживав в будинку [ADDRESS] , а померлий відповідача в будинку [ADDRESS] . Конкретної домовленості про порядок розподілу спадщини не було. Представник третьої особи Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши сторони, представників сторін, свідків, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , була матір`ю позивача [PERSON] та померлого відповідача [PERSON] , сторони є рідними братами, що визнається сторонами та підтверджується свідоцтвами про народження. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] , [INFO] , на день смерті належало спадкове майно у вигляді житлового будинку з допоміжними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та іншими матеріалами справи, визнається сторонами та узгоджується із матеріалами справи. На момент відкриття спадщини (на день смерті спадкодавця) з нею проживали та були зареєстровані за однією із спадкодавцем адресою в [ADDRESS] , позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] , що підтверджується довідками сільської ради, виписками з по господарської книги та іншими матеріалами справи. Позивач [PERSON] разом із спадкодавцем не проживав, що підтверджується показами свідків та іншими матеріалами справи. 17 вересня 2009 року відповідач [PERSON] звернувся до Обухівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців за законом, що підтверджується копією заяви, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та іншими матеріалами справи, Інші особи, в тому числі позивач, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, при цьому вони також не подавали заяв про відмову від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та визнається сторонами. 13.10.2009 року відповідачу [PERSON] було видано оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом відносно права на житловий будинок з допоміжними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданому 17.06.1990 року б/н Краснослобідською сільською радою Обухівського району Київської області на підставі рішення виконкому Обухівської районної ради від 12.06.1990 року № 178 та зареєстрованому в Обухівському бюро технічної інвентаризації за № 176 в книзі: 1, яке оспорено не було. Відповідач [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] , [INFO] , на день смерті належало спадкове майно у вигляді житлового будинку з допоміжними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та узгоджується із матеріалами справи. 08 серпня 2012 року відповідач [PERSON] звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , що підтверджується копією заяви, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та іншими матеріалами справи, Інші особи, в тому числі позивач, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, при цьому вони також не подавали заяв про відмову від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та визнається сторонами. 25.06.2016 року відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно права на житловий будинок з допоміжними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав померлому на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2009 року На цей час спадковим майном в повному обсязі користується відповідач [PERSON] , який також його утримує з часу відкриття спадщини, що підтверджується показами свідків та іншими матеріалами справи. Оцінюючи правові підстави позову суд враховує наступне. Відповідно до ст.ст. 1223, 1261 ЦК України у сторін в день смерті їх матері виникло право на спадкування, оскільки вони будучи дітьми спадкодавця відносяться до першої черги спадкування за законом. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки позивач [PERSON] був зареєстрований у житловому будинку разом із спадкодавцем, згідно наданих суду доказів проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовився від спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, тому його право на спадкування підлягає судовому захисту. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач [PERSON] всупереч вимогам ст.1297 ЦК України не звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, внаслідок чого було видано оспорюване свідоцтво на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оспорюване свідоцтво про право на спадщину було видано лише одному із спадкоємців під впливом обману, який він допустив, повідомивши нотаріусу неправдиві дані про коло спадкоємців, зокрема про відсутність інших спадкоємців за законом першої черги, чим порушено право позивача [PERSON] як іншого спадкоємця за законом тієї ж першої черги на спадкування, відповідно до норм чинного законодавства, зокрема і ст.230 ЦК України. Видачею оспорюваного свідоцтва було порушено права позивача як спадкоємця, таке свідоцтво не може вважатись виданим правомірно, відтак порушені права позивача підлягають судовому захисту у обраний позивачем спосіб, тому суд вважає можливим і необхідним визнати оспорюване недійсними. Поряд з тим, суд вважає недоведеними інші позовні вимоги [PERSON] з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідач набув право власності на спадкове майно, зареєстрував це право, при цьому суд вважає, що позивачем не доведено вимоги про визнання права власності на майно, оскільки не вказано перелік, вартість і вид майна, яке входить до складу домоволодіння, право на частину якого позивач просить визнати за ним. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задоволення іншої позовної вимоги в достатній мірі зможе захистити право позивача на прийняття спадщини та захист свого права як спадкоємця, тому вимоги про визнання права власності є передчасними. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності такими, що не грунтуються на зібраних по справі доказах. Згідно ч.1 ст.1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Посилання відповідачів та окремих свідків щодо наявності усної домовленості між спадкоємцями, щодо фактичного користування спадковим майном, щодо обставин реєстрації спадкоємців тощо не мають правового значення для вирішення спору саме в межах заявлених позовних вимог, тому не змінюють висновків суду про об`єктивне підтвердження частини позовних вимог у цій справі. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~ поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ Кодексом випадках. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно, який не може бути задоволений в повному обсязі з огляду на вказані вище межі позовних вимог та фактичні обставини справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77\~ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] доведені лише частково в частині визнання недійсним оспорюваного свідоцтва, а інші позовні вимоги позивача не доведені належними і допустимими доказами, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи. Враховуючи викладене вище позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним оспорюваного свідоцтва. Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial