Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на\~те,\~що 11.12.2016\~року [PERSON] \~надав [PERSON] \~в позику\~грошові кошти\~у сумі\~1800,00\~доларів США,\~що підтверджується\~розпискою від\~11.12.2016\~року.\~Вищезазначену позику\~відповідач зобов`язався\~повернути до\~26.12.2016\~року.\~Однак,\~на сьогоднішній\~день відповідач\~так і\~не повернув\~грошові кошти\~позивачу та\~ухиляється від\~спілкування з\~позивачем.\~Оскільки умовами\~боргової розписки\~від 11.12.2016\~року процентна\~ставка за\~користування коштами\~не встановлена,\~розмір відсотків\~повинен встановлюватись,\~виходячи з\~розміру облікової\~ставки Національного\~банку України.\~Таким чином,\~згідно доданого\~до позовної\~заяви розрахунку,\~загальна сума\~боргу відповідача\~складає 2015,41\~доларів США,\~з яких:\~1800,00\~доларів США\~ основний\~борг,\~175,46\~доларів США\~ проценти\~за користування\~грошовими коштами,\~39,95\~доларів США\~ три\~відсотки річних.\~У зв`язку\~з цим,\~просив стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь вказану\~суму боргу\~в розмірі\~2015,41\~доларів США\~з конвертацією\~в національну\~валюту України(станом на момент подачі позову, а саме 26.09.2017 року 1 дол.США дорівнює 26,31 грн. з сайту мінфіну) становить 53025,43 грн. Ухвалою суду від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення, залучили до матеріалів справи оригінал боргової розписки. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 11.12.2016 року [PERSON] надав у позику [PERSON] гроші в сумі 1800,00 дол.США в термін до 26.12.2016 року. Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу відповідачем не надано. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Суд вважає, що розписка надана [PERSON] містить у собі всі складові, які дають підстави вважати про укладення між сторонами саме договору позики. Розписка містить дані щодо умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в сумі 1800,00 дол.США. Факт отримання вказаної грошової суми підтверджується розпискою, яка додана до матеріалів справи. [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1800 дол.США. Оскільки умовами боргової розписки від 11.12.2016 року процентна ставка за користування коштами не встановлена, розмір відсотків повинен встановлюватись, виходячи з розмір облікової ставки Національного банку України. Таким чином, згідно доданого до позовної заяви розрахунку, загальна сума боргу відповідача складає 2015,41 доларів США, з яких: 1800,00 доларів США основний борг, 175,46 доларів США проценти за користування грошовими коштами, 39,95 доларів США три відсотки річних (станом на момент подачі позову, а саме 26.09.2017 року 1 дол.США дорівнює 26,31 грн. з сайту мінфіну) становить 53025,43 грн., які необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити в повному обсязі, а саме: у розмірі 2015,41 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ становить 53025,43 грн. Крім цього у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий витрати за сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved