Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 14.03.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 14.03.2006 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків. Відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 30.03.2014 року загальна заборгованість становить 16 007,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1 983,59 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 12 785,60 грн., а також штрафи, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 738,46 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 16 007,65 грн., за кредитним договором № б/н від 14.03.2006 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Пархоменко М.О. в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідача в судове засідання, просила справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з'явившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14.03.2006 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ (на той час ЗАТ) КБ «Приватбанк» з заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4% в місяць із розрахунку 360 днів на рік та терміном дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії кредитної картки. В вищевказаній заяві є підпис відповідача [PERSON] про те, що він ознайомлений та згоден із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, т.б. відповідач прийняв зазначені умови споживчого кредиту. Згідно з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № б/н від 14.03.2006 року, станом на 30.03.2014 року становить 16 007,65 грн., з яких: 1 983,59 грн. - заборгованість за кредитом, 12 785,60 грн. - заборгованість за відсотками, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 738,46 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, у судовому засіданні підтвердився факт порушення [PERSON] грошового зобов'язання за кредитним договором № б/н від 14.03.2006 року на загальну суму 16 007,65 грн. Позичальнику [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов'язань, але ж на вимоги банку відповідач не відреагував. Тому, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору з нього на користь позивача слід стягнути за даним кредитним договором суму в розмірі 16 007,65 грн. Задовольняючи позов, суд також виходив з наступного. Так, згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Також пунктом 7 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України закінчення строку позовної давності (спливу позовної давності) до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Проте, суд не застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а саме з 14.03.2006 року. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. За п. 4.8 вищевказаних Умов вбачається, що банк зобов'язаний подовжити строк дії картки з новою датою закінчення строку дії, при наявності коштів в межах платіжного ліміту на відповідному картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку. За змістом п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунок відкритий на невизначений час, за виключенням настання подій, визначених у п.п. 9.6, 9.7, зокрема при нульовому залишку коштів на неактивному рахунку. Відповідно до п.п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» Умов та правил надання банківських послуг, з якими [PERSON] був ознайомлений під час написання заяви про укладення договору, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку і при дотримання інших умов продовження, передбачених Договором. Відповідач [PERSON], досягнувши із кредитором погодження у відповідності з ч.4 ст. 202 ЦК України про лонгацію договору, маючи, як встановлено судом, заборгованість внаслідок нездійснення платежів, із заявою про закінчення кредитного договору чи про розірвання кредитного договору, чи про закриття картрахунку до позивача не звертався. Платіжна картка, при продовжуваних зобов'язальних відносинах, що не завершились належним виконанням, активна на погашення і не закрита. Таким чином, у зв'язку з незаявленням відповідачем [PERSON] вимог про розірвання або про закінчення дії кредитного договору, він не припинив свою дію, строк договору було продовжено сторонами конклюдентними діями, з огляду на узгоджені умови, а тому позивачем не було пропущено строк звернення до суду за захистом свого порушеного права. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved