Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.08.2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21063, 1985 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому сторони узгодили всі істотні умови договору, а також порядок і умови нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, подальшу нотаріальну реєстрацію якого вони домовилися провести до 01.01.2009 року. В той же час продавець свого обов'язку щодо посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля у визначений строк не виконав, а [INFO] він помер. З метою вирішення даного питання позивач звертався до відповідачки, доньки померлого [PERSON], яка є спадкоємицею на його майно у першу чергу. Остання не заперечила факт продажу автомобіля і зобов'язалася оформити спадщину батька та укласти з позивачем договір купівлі-продажу, але своїх зобов'язань не виконана до цього часу. Тому позивач просив визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно, придбане за договором купівлі-продажу. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач зазначив, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 14.08.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21063, 1985 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір - бежевий, оформлений розпискою (а.с. 15). Згідно даного договору [PERSON] придбав у [PERSON] даний автомобіль за 9000 грн. При укладенні даного договору останній зобов'язався оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу до 01.01.2009 року, але свої зобов'язання не виконав. [INFO] він помер. З метою вирішення даного питання позивач звертався до відповідачки, яка є донькою померлого [PERSON] та спадкоємицею на його майно у першу чергу за законом, і вони домовилися про те, що [PERSON] оформить спадщину батька, але своїх зобов'язань остання не виконана. Тому право власності позивача на придбане майно належним чином не підтверджується до цього часу. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов'язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування положень ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Outcome: approved