Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на ті обставини, що перебуває з нею у шлюбі з 29 жовтня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина з вересня 2014 року навчається у школі-інтернаті Дарницького району міста Києва для дітей з важкими порушеннями мовлення. Навчаючись у вказаному закладі, син не знаходиться на повному державному забезпеченні і обов'язки по його утриманню несе він та його мати. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не опікується ним. Просив стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Додатково вказав, що з урахуванням тієї обставини, що відповідач не працевлаштована, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Відповідач позов не визнала. Заперечуючи проти заявлених вимог, зазначила, що брала участь в утриманні та вихованні сина під час проживання однією сім'єю з позивачем. На даний час не утримує сина, оскільки не працює, проживає з матір'ю, власних коштів не має. Має бажання, щоб син приїздив на вихідні дні до неї. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 2005 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області 29 жовтня 2005 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області 20 лютого 2006 року. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] навчається у спеціальній школі-інтернаті І-ІІ ступенів № 12 Дарницького району міста Києва та не знаходиться на повному державному забезпеченні. Дитина зареєстрована за місцем проживання батька, на вихідні приїздить до батька. Вказані обставини підтверджені довідкою директора вказаного закладу № 3 від 16 січня 2016 року, довідкою Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області № 34 від 12 січня 2016 року. Зі змісту характеристики, підписаної вчителем дитини та заступником директора школи-інтернату, [PERSON] у школі на п'ятиденному перебуванні, мати у закладі не з'являється. 04 січня 2016 року сільський голова Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області надала характеристику на сім'ю сторін, за змістом якої відповідач тривалий час не працює, зловживає алкоголем. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання сина сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вказані норми матеріального та процесуально права встановлюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у частці від заробітку, оскільки не доведено факт наявності постійного заробітку. Судом не встановлено фактів, які вказують на те, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін, не встановлено фактів приховування відповідачем постійного доходу з метою ухилення від сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує ті обставини, що мати дитини офіційно не працевлаштована, не має постійного доходу, не має на утриманні інших осіб, має задовільний стан здоров»я. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим та не порушує інтереси сторін і дитини. Інших обставин, які мають істотне значення та повинні братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів, відповідач не вказала. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі. З огляду на ті обставини, що дитина частково утримується за рахунок закладу, в якому навчається, розмір аліментів суд визначає в сумі 450 гривень. За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial