Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 18.05.1995 між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір був зареєстрований та посвідчений на товарній біржі «Міжрегіональна промислова біржа». 06.07.1995 року позивач зареєстрував право власності на спірну квартиру в КП «БТІ» м. Слов`янська за №5922. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитись своїми правами як власник майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Просив суд визнати вказаний договір дійсним та визнати за ним право власності на спірну квартиру. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволені позову (а.с.37). Представник Товарної Біржі «Міжрегіональна агропромислова біржа» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.33). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків. З довідки № 3434-3/0.45/01 від 20.11.2019 року, виданої КП «БТІ», вбачається, що право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа» 18.05.1995 року № 259/95. Дата реєстрації 06.07.1995 року, номер запису 5922 в книзі 2а-65 (а.с.5). Факт належності на праві власності [PERSON] спірної квартири також вбачається з копії вказаного договору купівлі-продажу (а.с.6). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради № 52408653 від 28.05.2020 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру у зв`язку з відсутністю оригінала договору (а.с.28). Вартість спірної квартири складає 97800 гривень згідно висновку про оцінку майна, виготовленого ФОП « [PERSON] » 14.11.2019 року (а.с.11). На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку. Судом встановлено, що після укладання договору купівлі-продажу квартири сторонами були виконані всі умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved