Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить житловий будинок із надвірними спорудами під номером сімдесят один та присадибна земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також присадибна земельна ділянка, в т.ч. земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1108 га кадастровий номер 5922980800:01: 001:1132, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4987 га кадастровий номер 5922980800:01:001:0132. 25.01.2021 року, між [PERSON] , та [PERSON] , був укладений в простій письмовій формі договір купівліпродажу вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями під номером [ADDRESS] , за досягнутою між ними домовленістю, склала 10\~000 (десять тисяч) грн. Сторони узгодили між собою всі істотні умови договору, а саме: ціну цього домогосподарства, порядок оплати його вартості, порядок передачі майна, а також строки і умови нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу. Подальшу реєстрацію цього договору купівлі продажу житлового будинку разом із господарськими спорудами та відповідною земельною ділянкою, вони домовилися провести до 01.03.2021 року. Після проведення всіх вказаних узгоджень по даному договору, [PERSON] , передала [PERSON] , правовстановлюючі документи на будинок (свідоцтво та технічний паспорт), а також на земельну ділянку (державні акти), а він, в свою чергу, передав їй обумовлену їхнім договором купівлі- продажу суму за належне майно в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., що підтверджується відповідною письмовою розпискою. В той же час, попереднім власником зазначеного майна був [PERSON] , який помер [INFO] в селі Боровенька, Лебединського району, Сумської області. Спадкоємцями за законом після його смерті були його дружина, [PERSON] , та донька [PERSON] . Спадщину, що залишилася після смерті батька, прийняла та переоформила на себе донька померлого [PERSON] , дружина померлого, [PERSON] , скориставшись своїм правом, відмовилася від спадкування після смерті свого чоловіка на користь своєї доньки [PERSON] , що в свою чергу свідчить та підтверджує факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Станом на теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, проте він не може цього зробити, оскільки договір купівлі продажу не посвідчений нотаріально, та не відповідає вимогам закону. А сама відповідачка ухиляється від узятих на себе зобов`язань, щодо переоформлення майна проданого на підставі договору купівлі-продажу. Разом з тим [PERSON] , не може в повній мірі реалізувати своє право власності на вище зазначене нерухоме майно та оформити його відповідно до закону. Тому [PERSON] , просив визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна та визнати за ним на нього право власності. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та третя особа проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 25.01.2021 року в простій формі [PERSON] , продала, а позивач придбав майно, яке складається із житлового будинку літ «А» - 1950 року побудови дерев`яного, загальною площею - 45,6 кв. м, житловою 35,9 кв. м. вартістю 32 635 грн.; веранди дошки літ. «а» вартістю 3\~407 грн.; сарай літ. «Б» дошки вартістю 7\~370 грн.; сарай літ. «б» цегла вартістю 1\~163 грн.; сарай літ. «В» цегла вартістю 3\~541 грн.; сарай літ « Г» цегла вартістю 10\~327 грн.; гараж літ. «Г1» цегла вартістю 5\~266 грн.; літня кухня літ. «Д» цегла вартістю 26\~997 грн.; веранда літ. «д» вартістю 4\~791 грн.; погріб літ. «п/г» цегла вартістю 3 875 грн.; вбиральня літ. «З» цегла вартістю 692 грн.; огорожа дошки літ . « №1-2» вартістю 2 358 грн., та присадибної земельної ділянки, в т.ч., земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1108 га кадастровий номер 5922980800:01: 001:1132 вартістю 63\~289,52 грн., та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4987 га кадастровий номер 5922980800:01:001:0132 вартістю 2829,72 грн., що стверджується письмовою розпискою про отримання [PERSON] , від позивача грошових коштів за продане майно. Таким чином сторони узгодили всі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулась передача майна. Позивач посилається на те, що станом на теперішній час у нього виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, проте він не може цього зробити, оскільки договір купівлі продажу не посвідчений нотаріально, та не відповідає вимогам закону, а [PERSON] , ухиляється від взятих на себе зобов`язань, щодо оформлення вище зазначеного майна відповідно до закону. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] , права власності на спірне майно.

Outcome: approved