Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 5 квітня 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу 20000 грн., а останній отримав і на підтвердження отримання вказаної суми надав відповідну розписку. Кошти за договором позики відповідач мав повернути до 1 січня 2018 року. 17.09.2018 він направив відповідачу лист з проханням повернути суму боргу до 18.10.2018 року. Відповідач отримав вказаний лист 22.09.2018 року, однак коштів до даного часу не повернув. У звязку з цим, просить стягнути з нього 20000 грн. суми боргу, 1980 грн. суму відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та судовий збір. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. Відповідач, будучи належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. В звязку з неявкою відповідача, згодою позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих доказів, суд знаходить позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що між [PERSON] (Позикодавцем) та [PERSON] (Позичальником) укладено договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав 20000 грн., які зобовязався повернути до 1 січня 2018 року. Вказані обставини підтверджено доказами, відповідаючими положенням ч. 2 ст. 78 ЦПК України розпискою позичальника. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд знаходить встановленим укладення між позивачем та відповідачем угоди позики грошей на суму 20000 грн. Оскільки відповідач в обумовлений строк до 1 січня 2018 року борг не повернув, у позивача виникло право їх стягнення в судовому порядку. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в заявленому позивачем розмірі в сумі 20000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Індекс інфляції в Україні за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року включно становить 107,4%. Розмір інфляційних коштів за вказаний період становить 1480 грн. (20000 грн. х 107,4% : 100 20000 грн.). За наведених обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму інфляції в розмірі 1480 грн. Таким чином вимоги позивача ґрунтуються на законі, угоді позики, підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 641 грн. 30 коп. (20000\~+\~1480\~=\~21480, що становить 90,99% від 21980. 90,99% від 704,80 = 641,30).

Outcome: partial