Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення боргу з [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 19\~700,00 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 30.04.2016 року та 20\~000,00 грн., з терміном повернення 15.02.2016 року. В підтвердження отримання коштів, 03.02.2016 року відповідач написав відповідні розписки. Станом на 25.07.2016 року відповідач отримані в борг кошти позивачеві не повернув, внаслідок чого з боку відповідача виникла прострочена грошова заборгованість у розмірі 20\~000,00 грн., а також 19\~700,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара на момент звернення до суду складає 489\~348,00 грн. Таким чином, сума основного боргу становить 509\~348,00 грн. Крім того, враховуючи ст.1048 ЦК України, позивач, як позикодавець, просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 34\~918,00 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3\~136,00 грн. В судовому засіданні 12.10.2016 року, за клопотанням представників сторін, сторонам по справі надавався час для вирішення спірного питання мирним шляхом. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 11.01.2017 року заперечував проти позову. 26.01.2017 року представник відповідача та відповідач, в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до розписки від 03.02.2016 року [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 19\~700,00 доларів США, які зобовязався повернути до 30.04.2016 року. Кошти отримав в присутності [PERSON] та [PERSON] Крім того, згідно до розписки від 03.02.2016 року [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 20\~000,00 грн., які зобовязався повернути до 15.02.2016 року. Кошти отримав в присутності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідач взятих на себе зобовязань, щодо повернення грошових коштів позивачу відповідно до розписок від 03.02.2016 року не виконав. Таким чином станом на 25.07.2016 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 509\~348,00 грн. за вищезазначеними договорами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦПК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки між позивачем та відповідачем не було передбачено договором позики розмір процентів за користування грошовими коштами в розмірі 19\~700,00 доларів США та 20\~000,00 грн., а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, позивач, як позикодавець, з підстав передбачених ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. Станом на 24.06.2016 року розмір облікової ставки Національного банку України становила 16,5% річних. Відповідальність за порушення грошового зобовязання передбачена статтею 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі укладались договори позики, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобовязання, що належним чином в установлений договорами позики строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення заборгованості, процентів за користування коштів та 3% річних, відповідно до наведених розрахунків у позовній заяві. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved