Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 04.12.2018 року мотивуючи тим, що 18.09. 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято підпунктом 6.7. пункту 6 рішення №1283-63-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям» яким вирішено поновити договір оренди Фізичній особі-підприємцю [PERSON] під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика в [ADDRESS] районі автостоянки, загальною площею 0,0117 га, строком на 3 (три) роки, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква. (Кадастровий номер: 3210300000:07:016:0025).10.10.2014 року між Білоцерківською міською радою та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , відповідно до зазначеного рішення міської ради від 18.09.2014 року №1283-63-УІ, укладено договір оренди землі №133. Відповідно до пункту 1 вказаного Договору - предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, яка знаходиться: [ADDRESS] автостоянки. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, що є невід`ємною частиною Договору, в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 0,0117 га, в тому числі:під спорудами 0,0029 га та під проходами та площадками 0,0088 га. Відповідно до договору оренди землі від 10.10.2011 року №244, на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки тимчасової споруди від 22 вересня 2014 року вх. №1011 [PERSON] продовжено до 17 вересня 2017 року паспорт прив`язки тимчасової споруди, виданий 05.04.2012 р. за №62/06.Термін дії зазначеного паспорту закінчився 17.09.2017 р. Після укладення Договору від 10 жовтня 2014 року №133 до даного часу звернень від [PERSON] стосовно продовження дії зазначеного паспорту не надходило, термін паспорту прив`язки не продовжено. На даний час, на підставі заяви гр. [PERSON] , Білоцерківською міською радою прийнято рішення від 29 березня 2018 року №2056-48-VII «Про припинення терміну дії договору оренди землі фізичній особі-підприємцю [PERSON] ». В 2016 році Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, Фізичній особі-підприємцю [PERSON] (замовнику) видано Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 18 липня 2016 року №КС 082162000685. 26 серпня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності за №КС 142162391045. В подальшому, державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31218028 від 03 вересня 2016 року та зареєстровано право власності за [PERSON] вже на магазин, за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 16206211. Проте, 28 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу магазину загальною площею 32,5 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] . Магазин розташований на земельній ділянці площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, яка перебуває в користуванні продавця. Зазначений договір купівлі-продажу магазину був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталією Миколаївною. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39027186 від 28 грудня 2017 року 13:58:42, приватний нотаріус Дуб Наталія Миколаївна, Білоцерківський міський нотаріальний округ, Київська обл. На даний час, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Фізична особа-підприємець [PERSON] свою діяльність припинила (дата запису: 12 січня 2018 року; номер запису: 23530060007007346). Відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21 жовтня 2011 року N244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Як вбачається із Декларації про початок виконання будівельних робіт, вона була видана відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 липня 2015 року №37 виданих управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області. З листа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04 липня 2018 року №15/611 вбачається що, фізичній особі - підприємцю [PERSON] відповідно до Договору від 10 жовтня 2014 року №133 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавалися. Більш того, у зазначеному листі вказано, що управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №37 від 17 липня 2015 року не видавалися взагалі. Крім того, 22 серпня 2018 року на ім`я міського голови [PERSON] надійшла службова записка [PERSON] , головного спеціаліста по технічному нагляду відділу капітального будівництва Білоцерківської міської ради, в якій зазначив, що відомості зазначені у декларації про початок будівельних робіт, які стосуються [PERSON] не відповідають дійсності, а саме: [PERSON] не здійснював технічного нагляду за будівництвом магазину по [ADDRESS] та не укладав договору про здійснення технічного нагляду за вище вказаним об`єктом; станом на 2016 рік відомості щодо серії і номеру сертифіката із здійснення технічного нагляду (Серія ІТ №001780) також не відповідають дійсності, оскільки 31 травня 2015 року закінчився термін дії вказаного сертифікату; номер мобільного телефону [PERSON] ([NUMBER] який зазначений в декларації про початок виконання будівельних робіт ніколи не належав останньому. В подальшому, державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31218028 від 03 вересня 2016 року та зареєстровано право власності за [PERSON] вже на магазин, за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 16206211. Зазначене рішення приймалося на підставі:довідки, серія та номер: 375/72, виданої 25 березня 2016 року Відділом Дежгеокадастру у м. Біла Церква Київської області;декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС142162381045, виданої 26 серпня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: магазин (реєстраційний номер 1016604132103), загальною площею 32,5 кв.м., знаходиться за адресою [ADDRESS].20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення №1184-57-УІ «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-УІ «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква». Відповідно до листа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04 липня 2018 року №15/611 - рішень про присвоєння адреси: [ADDRESS] - магазину загальною площею 32,5 кв.м., що знаходиться за даною адресою - не приймалось. Також, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134940064 - земельна ділянка площею 0,0117 га, кадастровий номер3210300000:07:016:0025 знаходиться за адресою: [ADDRESS] автостоянки. Отже, на час вчинення реєстраційних дій у відповідачів був відсутній офіційний документ, що підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна (магазину) адреси, що відповідно свідчить про порушення чинного законодавства України під час державної реєстрації прав. Враховуючи зазначені вище порушення, пов`язані із зведенням магазину та державної реєстрації прав на нього, 28 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу магазину загальною площею 32,5 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] . Магазин розташований на земельній ділянці площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, яка перебуває в користуванні продавця. Зазначений договір купівлі-продажу магазину був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківської міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталією Миколаївною.Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39027186 від 28 грудня 2017 року 13:58:42, приватний нотаріус Дуб Наталія Миколаївна, Білоцерківський міський нотаріальний округ, Київська обл. Розуміючи незаконність зведення магазину, вважаємо укладення зазначеного договору купівлі-продажу умисним, з метою фактичного узаконення магазину, зміни власника об`єкта нерухомого майна та подальшого вилучення частини земель територіальної громади м. Біла Церква із комунальної власності в порушення вимог земельного законодавства. Відповідно, з метою ефективного захисту порушених прав, вважаємо необхідним скасування зазначеного договору купівлі-продажу магазину від 28 грудня 2017 року та відповідно скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39027186 від 28 грудня 2017 року. Отже, оскільки самочинну забудову здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, застосування інших способів захисту, зокрема, зобов`язання провести перебудову об`єкта, не відновить порушеного права територіальної громади на доступ до забудованої земельної ділянки, у зв`язку із чим така ділянка залишиться вилученою із комунальної власності. Питання відведення земельної ділянки в оренду (кадастровий номер: 3210300000:07:016:0025), розташованої в [ADDRESS] по бульвару [ADDRESS] , в районі автостоянки для будівництва нежитлової будівлі на пленарних засіданнях сесії ради відповідно до законодавства не вирішувалось. Тобто, будівництво нежитлової будівлі здійснено Фізичною особою-підприємцем [PERSON] на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, що безумовно свідчить про самочинність такої забудови. Тому, просили скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від18 липня 2016 року №КС 082162000685 щодо будівництва магазину по [ADDRESS] , зареєстровану департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26 серпня 2016 року №КС 142162391045 щодо будівництва магазину по [ADDRESS] , зареєстровану департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області,скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу),індексний номер: 31218028 від 03 вересня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на магазин, загальною площею 32,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та запис про право власності№16206211 від 01 вересня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] ,визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу магазину між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталією Миколаївною 28 грудня 2017 року та зареєстрованого у реєстрі за №1927, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер: 39027186 від 28 грудня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на магазин, загальною площею 32,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та запис про право власності№24219064 від 28 грудня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] ,усунути перешкоди у користуванні комунальною власністю територіальної громади м. Біла Церква, а саме земельною ділянкою площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025 шляхом зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва: магазин, загальною площею 32,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 15.01.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 07.02.2019 року представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України Сапсай Марина Юріївна подала відзив в якому зазначила, що ознайомившись із змістом позову Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області заперечує проти його задоволення виходячи з наступного: реєстрації поданих [PERSON] декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкту, а саме: законності реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 та декларації про готовність об`єкту до експлуатації КС 142162381045, повідомляємо, що відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 13.04.2011 року, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 466 від 13.04.2011 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» та постанову № 461 від 13.04.2011 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», якою було спрощено дозвільні процедури у будівництві та запроваджений декларативний принцип щодо виконання підготовчих та будівельних робіт, на об`єкти будівництва І-ІІІ категорії складності (в редакції, що діяла на момент реєстрації декларації) та прийнятті об`єкту до експлуатації. Відповідно до п. 16 Порядку № 466, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках4, 5, 6 до цього Порядку. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Декларація про початок виконання підготовчих робіт не надає права на виконання будівельних робіт. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Таким чином, вбачається, що вказаний принцип полягає у тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт, несе саме замовник, а орган держархбудконтролю зобов`язаний прийняти до розгляду подану замовником декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення її реєстрації. Порядок заповнення форми декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт та внесення необхідних даних до них є виключно прерогативою замовника. При реєстрації декларації органи архітектурно-будівельного контролю не мають права вимагати будь-які додаткові документи. Таким чином, Департаментом перевірено повноту даних та внесено до Єдиного реєстру дані зазначені в поданій [PERSON] декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685.Підстави повернення та скасування декларації врегульовано нормами п.18, 22 Порядку№466. Враховуючи, що на момент розгляду вказаної декларації підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво магазину по [ADDRESS] » за № КС 082162000685.Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Таким чином, за декларативним принципом - відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт, несе саме замовник, а орган держархбудконтролю зобов`язаний прийняти до розгляду подану замовником декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення її реєстрації. Порядок заповнення форми декларації про готовність об`єкту до експлуатації та внесення необхідних даних до них є виключно прерогативою замовника. Підстави повернення та скасування декларації про готовність об`єкту до експлуатації врегульовано нормами ст. 39, 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи, що на момент розгляду декларації про готовність об`єкту до експлуатації «Будівництво магазину по [ADDRESS] », підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації за КС 142162381045. Таким чином, підсумовуючи, вважають за необхідне звернути увагу суду на те, що при реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 та декларації про готовність об`єкту до експлуатації за КС 142162381045, Департамент діяв лише на підставі, у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а обґрунтування позовних вимог, що містяться в адміністративному позові, не спростовують зазначеного факту, тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. 11.02.2019 року відповідач, [PERSON] , подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона, як фізична особа-підприємець, здійснювала підприємницьку діяльність з продажу продовольчих товарів в павільйоні, розміщеному в [ADDRESS] , на підставі паспорту прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, виданого 05.04.2012 року Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, на земельній ділянці площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, переданій їй [PERSON] в оренду Білоцерківською міською радою на підставі договору оренди землі № 244 від 10.10.2011 року. Рішенням Білоцерківської міської ради від 18.09.2014 року «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам- підприємцям» їй було поновлено договір оренди землі під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика в [ADDRESS] , загальною площею 0,0117 га, строком на 3 роки. 10.10.2014 року між нею та Білоцерківською міською радою був укладений договір оренди землі № 133, за умовами якого Білоцерківська міська рада передала, а вона отримала в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, яка знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на термін три роки. Також, Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, їй було продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності до 17.09.2017 року.18.07.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС 082162000685 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, щодо будівництва магазину по [ADDRESS] .26.08.216 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС 142162381045 зареєструвало декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відповідно до якої завершено будівництво магазину по [ADDRESS] . В подальшому, на підставі вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації КС 142162381045, державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., за нею зареєстровано право власності на вказаний магазин. З наведеного вбачається, що в даному випадку, за умови наявності виданого паспорту прив`язки, рішення ради про надання в оренду земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки площею 0,00117 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, а також за наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, з її боку відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки, відповідно і самочинне будівництво на ній. При цьому, самочинне будівництво є порушенням встановлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки. Зважаючи на те, що визнання державою факту набуття права власності на об`єкт унеможливлює наявність з боку забудовника порушень правил та норм, які сама держава й встановила, то дана обставина спростовує твердження позивача щодо самочинного будівництва. Вимога про знесення нерухомого об`єкту, за своєю суттю є втручанням у право власності особи, яка на теперішній час є його власником, що виражено у позбавленні останньої цього об`єкту. При цьому, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України, є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Як зазначено вище, за нею було зареєстроване право власності на об`єкт, що розташований на спірній земельній ділянці, тобто, держава в особі своїх органів визнала факт набуття нею права власності на певне майно. З огляду на набуття нею права власності на магазин, у розумінні ст.376 ЦК України, яка визначає протилежне, а саме, те, що право власності на самочинне будівництво не набувається, її не може бути розцінено як забудовника, до якого може бути застосовано крайній захід впливу, передбачений зазначеною нормою. Також, при вирішенні спору в цій частині, просить суд прийняти до уваги той факт, що 30.01.2018 року між нею та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було укладено договір № 665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно- транспортної інфраструктури міста, на виконання якого, нею було сплачено до бюджету міста грошовий внесок в розмірі 4680,00 грн. за будівництво магазину по [ADDRESS] . Таким чином, Білоцерківська міська рада фактично визнала її легітимним користувачем спірної земельної ділянки та власником новоутвореного об`єкту нерухомості, що в свою чергу свідчить про відсутність у Білоцерківської міської ради доведеного порушення прав. Декларація про початок виконання будівельних робіт № КС 082162000685 від 18.07.2016 року діяла до завершення будівництва та відповідно втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме 26.08.2016 року. Щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 142162381045 від 26.08.2016 року, то зазначена декларація вичерпала свою дію після реєстрації за мною права власності на збудований об`єкт. Оскільки правовим наслідком реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є виникнення у замовника права на виконання будівельних робіт, то така декларація діяла до завершення будівництва і втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто 26.08.2016 року, у той час як зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на такий об`єкт, а отже, така декларація, як акт одноразового застосування, вичерпує свою дію моментом державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно. Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, відповідно до п.41 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стала підставою для реєстрації за нею права власності на магазин. За таких обставин, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта, який вже побудовано та на який вже зареєстровано право власності, суперечить положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України щодо непорушності права власності та призведе до порушення принципу правової визначеності. Що стосується позовної вимоги про скасування рішення 31218028 від 03.09.2016 про реєстрацію за нею права власності на магазин, то позивач не навів правових підстав скасування даного рішення. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу магазину та скасування його державної реєстрації, то необґрунтованість позовних вимог про скасування реєстрації декларацій та державної реєстрації права власності, є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог, які є похідними від зазначених вимог. Позивач не навів обставин з якими останній пов`язує недійсність договору купівлі-продажу, не вказав яких саме вимог ст. 203 ЦК України не було дотримано сторонами при укладанні договору, та не надав жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували порушення вимог земельного законодавства. При цьому, позивачем не наведено обґрунтування, яким саме чином умови договору, порушують його право і які саме його конкретні права, охоронювані законом, були порушені наявністю договору. Просила в задоволенні позову Білоцерківської міської ради Київської області відмовити повністю. 03.04.2019 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 фізичною особою-підприємцем [PERSON] було отримано паспорти прив`язки тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, на вище згадану тимчасову споруду. Підпунктом 1.3. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 передбачено що: «Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту». Таким чином, фізичній особі-підприємцю [PERSON] рішенням Білоцерківської міської ради від 18.09.2014 року № 1283-63-УІ було поновлено договір оренди з цільовим призначенням під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, тобто тимчасової споруди. В абзаці 2 сторінки 2 свого відзиву, [PERSON] зазначає, що «Також, Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, мені було продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності до 17.09.2017 року», однак, паспорт прив`язки не дає права будувати і реєструвати речові права. Як вбачається із декларації про початок виконання будівельних робіт, вона була видана відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 липня 2015 року №37 виданих управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області. З листа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04 липня 2018 року №15/611 вбачається що, фізичній особі - підприємцю [PERSON] відповідно до Договору від 10 жовтня 2014 року №133 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавалися. Більш того, у зазначеному листі вказано, що управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №37 від 17 липня 2015 року не видавалися взагалі. Крім того, 22 серпня 2018 року на ім`я міського голови [PERSON] надійшла службова записка [PERSON] , головного спеціаліста по технічному нагляду відділу капітального будівництва Білоцерківської міської ради, в якій зазначив, що відомості зазначені у декларації про початок будівельних робіт, які стосуються [PERSON] не відповідають дійсності, а саме: [PERSON] не здійснював технічного нагляду за будівництвом магазину по [ADDRESS] та не укладав договору про здійснення технічного нагляду за вище вказаним об`єктом, станом на 2016 рік відомості щодо серії і номеру сертифіката із здійснення технічного нагляду (Серія ІТ №001780) також не відповідають дійсності, оскільки 31 травня 2015 року закінчився термін дії вказаного сертифікату; номер мобільного телефону [PERSON] ([NUMBER] який зазначений в декларації про початок виконання будівельних робіт ніколи не належав останньому. Земельна ділянка [PERSON] надавалась з цільовим призначенням під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика тобто тимчасової споруди, документів які б дозволяли будівництво на вище зазначеній ділянці відсутні, більш того, за фактами зазначеними вище, 29 серпня 2018 року Білоцерківською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018111030000293 за фактом підроблення документів. На сьогоднішній день проводиться досудове розслідування, попередня кваліфікація злочину ч.1 ст.358 КК України. Таким чином, [PERSON] підроблено ряд документів на право будівництва та забудови на відведеній земельній ділянці. Білоцерківська міська рада є позивачем по даній справі, а оскільки Білоцерківська міська рада та виконавчий комітет Білоцерківської міської ради є різними юридичними особами, вважають недопустимим той факт, що Білоцерківська міська рада визнала [PERSON] «легітимним користувачем» спірної земельної ділянки та власником новоутвореного об`єкту нерухомості. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: магазин реєстраційний номер 1016604132103), загальною площею 32,5 кв. м., знаходиться за адресою [ADDRESS]. 20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення №1184-57-УІ «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 коку №728-29-УІ «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква» (далі-Положення). Згідно п. 1.7. даного Положення розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради. Так, відповідно до листа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 04 липня 2018 року №15/611 - рішень про присвоєння адреси: [ADDRESS] - магазину загальною площею 32,5 кв. м., що знаходиться за даною адресою - не приймалось. Також, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134940064 - земельна ділянка площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025 знаходиться за адресою: [ADDRESS] районі автостоянки. Отже, на час вчинення реєстраційних дій у відповідачів був відсутній офіційний документ, що підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна (магазину) адреси, що відповідно свідчить про порушення чинного законодавства України під час державної реєстрації прав. 10.07.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Мохонько Костянтин Миколайович, в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Представник Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала клопотання про слухання справи без її участі на розсуд суду, про дату та час розгляду справи офіційно повідомлена. Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталія Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Ст. 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси. В той же час, частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Ст. 83 Земельного кодексу України закріплено право власності на землю територіальних громад. Ч. 1 даної статті визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до п. «а» ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Ст. 125 Земельного кодексу що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст.ст. 13, 14 Конституції України, визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом встановлено, що 18.09.2014 року Білоцерківська міська рада Київської області прийняла рішення №1283-63-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям (а.с.13-20), відповідно до п.6 пп.6.7 даного рішення фізичній особі-підприємцю [PERSON] поновлено договір оренди землі під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика в [ADDRESS] районі автостоянки, загальною площею 0,0117 га. строком на три роки, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква (кадастровий номер: 3210300000:07:016:0025). Як вбачається з п.21 даного рішення (а.с.25), особам, зазначеним у підпунктах 6.1-6.7 пункту, цього рішення протягом чотирьох місяців з дня прийняття рішення, необхідно укласти у встановленому порядку договори оренди землі та зареєструвати їх в Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Згідно п.23 даного рішення (а.с.25), суб`єктам підприємницької діяльності, які оформлюють правовстановлюючі документи на земельні ділянки під розміщення малих архітектурних форм, звернутися в Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради для оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд. 02.10.2014 року між представником ТОВ «Краяни», в особі сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] , в присутності землекористувача фізичної особи-підприємця [PERSON] та суміжних землекористувачів ЖЕК №7 - начальника [PERSON] було підписано Акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання встановлених межових знаків землекористувачу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] автостоянки (а.с.31). 10.10.2014 року між Білоцерківською міською радою в особі міського голови Савчука В.П. та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладено договір оренди землі №133 під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В оренду передана земельна ділянка загальною площею 0,0117 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3210300000:07:016:0025, договір укладено на термін три роки, що підтверджується договором оренди землі №133 (а.с.26-27). Також, 10.10.2014 року між Білоцерківською міською радою, в особі міського голови Савчука В.П., та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був складений акт приймання-передачі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , в районі автостоянки, що передається в оренду відповідно до договору оренди землі (а.с.28). 17.09.2017 року Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, [PERSON] було продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності (а.с.34), з якого вбачається, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради «Про передачу земельних ділянок в оренду» №247-11-VI від 18.08.2011 року, п.1.10, їй надано земельну ділянку площею 0,0117 га, терміном на 3 роки, за договором оренди землі від 10.10.2011 року №244, державна реєстрація договору оренди проведена за №321030004000484 - 05.03.2012 року, та на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки тимчасової споруди від 22.09.2014 року [PERSON] продовжено паспорт прив`язки тимчасової споруди, що виданий 05.04.2012 року №62/06 до 17.09.2017 року. 18.07.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС082162000685 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, щодо будівництва магазину по [ADDRESS] (а.с.65-66). 26.08.216 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС143162391045 зареєструвало декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відповідно до якої завершено будівництво магазину по [ADDRESS] , замовник ФОП [PERSON] (а.с.67-69). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.41-43), 26.08.216 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № КС142162391045 зареєструвано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відповідно до якої завершено будівництво магазину по [ADDRESS] , замовник ФОП [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.37-38), 01.09.2016 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31218028 від 03.09.2016 року та зареєстровано право власності за [PERSON] на магазин за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 16206211. Як вбачається з договору купівлі-продажу магазину, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріально округу Київської області Дуб Н.М., зареєстровано в реєстрі за №1927 (а.с.44), 28.12.2017 року [PERSON] (продавець) продала [PERSON] (покупцю) магазин загальною площею 32,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.3 даного договору, магазин розташований на земельній ділянці площею 0,0117 га, кадастровий номер 3210300000:07:016:0025, яка перебуває в користуванні (продавця), згідно договору оренди землі №133, укладеного між [PERSON] та Білоцерківською міською радою 10.10.2014 року, право оренди на вказану земельну ділянку зареєстроване за (продавцем) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису 9034124 від 10.03.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2015 року за №34877558. Відповідно до п.1.4 даного договору, право власності на вказаний магазин зареєстроване за (продавцем) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису: 16206211 від 01.09.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1016604132103, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2016 року за №67244433. Даний факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.134-135). Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що Білоцерківська міська рада не надавала дозволу на будівництво магазину, тому вищезазначені декларації є недійсними, посилаючись на службову записку (а.с.45), з якої вбачається, що 22 серпня 2018 року на ім`я міського голови [PERSON] надійшла службова записка [PERSON] , головного спеціаліста по технічному нагляду відділу капітального будівництва Білоцерківської міської ради, в якій зазначив, що відомості зазначені у декларації про початок будівельних робіт, які стосуються [PERSON] не відповідають дійсності, а саме: [PERSON] не здійснював технічного нагляду за будівництвом магазину по [ADDRESS] та не укладав договору про здійснення технічного нагляду за вище вказаним об`єктом, і що станом на 2016 рік відомості щодо серії і номеру сертифіката із здійснення технічного нагляду (Серія ІТ №001780), також, не відповідають дійсності, оскільки 31 травня 2015 року закінчився термін дії вказаного сертифікату, і номер мобільного телефону [PERSON] ([NUMBER] який зазначений в декларації про початок виконання будівельних робіт ніколи не належав останньому. Як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури №15/611 від 04.07.2018 року (а.с.35), відповідно до договору оренди землі від 10.10.2011 року №244, на підставі заяви на продовження паспорта прив`язки ТС від 22.09.2014 вх.№1011 [PERSON] продовжено до 17.09.2017 року паспорт прив`язки тимчасової споруди, виданий 05.04.2012 року за №62/06. Термін дії зазначеного паспорту закінчився 17.09.2017 року. Після укладення договору оренди землі від 10.10.2014 року №133 до даного часу звернень від [PERSON] стосовно продовження дії зазначеного паспорту не надходило, термін паспорту прив`язки не продовжено. ФОП [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 10.10.2014 року №133 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не видавалися. Управлінн містобудування та архітектури міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №37 від 17.07.2015 року не видавалися взагалі. Рішень про присвоєння адреси [ADDRESS] - магазину загальною площею 32,5 кв.м., що знаходить за даною адресою не приймалось. З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №10/10-22/1204/02 від 12.04.2019 року (а.с.127), вбачається, що в Реєстрі є наявною інформація стосовно реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №КС142162391045 від 26.08.2016 року на об`єкт будівництва «Будівництво магазину по [ADDRESS] ». Інформація стосовно реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КС142162381045 від 26.08.2016 року та №КС143162391045 від 26.08.2016 року, в Реєстрі відсутня. Однак, як вбачається з витягу Державно архітектурно-будівельної інспекції України (а.с.136), Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №КС142162391045, будівництво магазину, [ADDRESS] , замовник [PERSON] , технічний нагляд здійснював [PERSON] ( [NUMBER] ), проектувальник ФОП [PERSON] , витяг з реєстру прав власності (інформаційна довідка) ЕЕР 805918 2015-03-13. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.197,198), вбачається, що відповідно до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на запит: органу місцевого самоврядування Білоцерківської міської ради від 07.03.2019 року за №24347916 станом на 18.03.2016 року, не знайдено записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей відносно фізичної особи-підприємця [PERSON] . Як вбачається з відповіді Держгеокадастру міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління держгеокадастру у Київській області від 13.03.2019 року №63/121-19 на запит Білоцерківської міської ради Київської області від 06.03.2019 року №804/01-07 (а.с.200) в держгеокадастрі відсутня інформація на підставі якого документу, земельній ділянці площею 0,0179 га кадастровий номер 3210300000:07:016:0025 присвоєно адресу [ADDRESS] . Разом з тим, 30.01.2018 року між [PERSON] та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради було укладено договір №665 про пайову участь забудовників у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, на виконання якого, [PERSON] було сплачено до бюджету міста грошовий внесок в розмірі 4 680 грн. за будівництво магазину по [ADDRESS] , що підтверджується договором №665 від 30.01.2018 року (а.с.79-80). Факт сплати даних коштів підтверджується копія квитанцій (а.с.83-84). Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів, тобто правові та організаційні основи містобудівної діяльності спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Ч. 5 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. П. 6 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. №466 визначено, що документи, які надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 13.04.2011 року, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 466 від 13.04.2011 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» (надалі Порядок 466) та постанову № 461 від 13.04.2011 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (надалі Порядок 461), якою було спрощено дозвільні процедури у будівництві та запроваджений декларативний принцип щодо виконання підготовчих та будівельних робіт, на об`єкти будівництва І-ІІІ категорії складності (в редакції, що діяла на момент реєстрації декларації) та прийнятті об`єкту до експлуатації. Ч. 1 та ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, що діяла на момент реєстрації декларацій, усі об`єкти будівництва поділяються на І, II, III, IV і V категорії складності. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після:подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об 'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності;видачі замовнику органом, державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Згідно ч.2 ст.34 даного Закону, зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Відповідно до п. 16 Порядку № 466, Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках4, 5, 6 до цього Порядку. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Декларація про початок виконання підготовчих робіт не надає права на виконання будівельних робіт. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Судом встановлено, що на момент розгляду вказаної декларації підстав для її повернення не вбачалося, Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво магазину по [ADDRESS] » за № КС 082162000685. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що була діюча на момент реєстрації декларації про готовність) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Судом встановлено, що на момент розгляду декларації про готовність об`єкту до експлуатації «Будівництво магазину по [ADDRESS] », підстав для її повернення не вбачалося, тому Департаментом ДАБІ у Київській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації. Отже, оскільки правовим наслідком реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є виникнення у замовника права на виконання будівельних робіт, то така декларація діяла до завершення будівництва і втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто 26.08.2016 року, у той час як зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на такий об`єкт, а отже, така декларація, як акт одноразового застосування, вичерпує свою дію моментом державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно. Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, відповідно до п.41 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стала підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на магазин. За таких обставин, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта, який вже побудовано та на який вже зареєстровано право власності, суперечить положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України щодо непорушності права власності та призведе до порушення принципу правової визначеності. Крім того, у рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 Конституційним Судом України було проведено розмежування правових актів та зазначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти (акти індивідуальної дії) передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. Тобто такі, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Враховуючи наведене, позов, предметом якого є ненормативний акт індивідуальної дії, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Аналогічна правова позиція, щодо неможливості оскарження актів індивідуальної дії, що вичерпали свою дію, викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі №21-405а14 та від 30.09.2015 року у справі №911/3396/14. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Нормами ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, відповідач [PERSON] здійснила будівництво об`єкту та зареєструвала за собою право власності на даний об`єкт, згідно чинного законодавства. Що стосується позовної вимоги про скасування рішення 31218028 від 03.09.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на магазин, то позивач не навів правових підстав для скасування даного рішення. А, що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу магазину та скасування його державної реєстрації, то необґрунтованість позовних вимог про скасування реєстрації декларацій та державної реєстрації права власності, є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог, які є похідними від зазначених вимог. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однак, позивач не навів обставин з якими останній пов`язує недійсність договору купівлі-продажу, не вказав яких саме вимог ст. 203 ЦК України не було дотримано сторонами при укладанні договору, та не надав жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували порушення вимог земельного законодавства. При цьому, позивачем не наведено обґрунтування, яким саме чином умови договору, порушують його право і які саме його конкретні права, охоронювані законом, були порушені наявністю договору. Так, 29.03.2018 року Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення №2056-48-VII «Про припинення терміну дії договору оренди землі фізичній особі - підприємцю [PERSON] (а.с.46), з якого вбачається, що розглянувши звернення постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою до міського голови, заяву [PERSON] від 08.02.2018 року №955 та протоколу постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території. Будівництва, архітектури, охорони пам`яток. Історичного середовища та благоустрою від 27.02.2018 року №119, вирішили припинити договір оренди землі з фізичною особою-підприємцем [PERSON] під розміщення павільйону з влаштуванням літнього майданчика за адресою [ADDRESS] автостоянки, площею 0,0117 га з кадастровим номером: 3210300000:07:016:0025, який укладений 10.10.2014 року№133 на підставі підпункту 6.7 пункту 6 рішення міської ради від 18.09.2014 року за №1283-63-VII «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям» та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як інше речове право від 10.03.2015 року №9034124. Відповідно до п. (а) ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, а саме добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Як вбачається з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.47), 29.08.2018 року відкрито кримінальне провадження 42018111030000293 за фактом звернення Білоцерківської міської ради про те, що ФОП [PERSON] вчинила незаконні дії відносно земельної ділянки за кадастровим номером 3210300000:07:016:0025 (реєстраційний номер 1016604132103 загальною площею 32,5 кв.м), а саме підробила всі правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, які надали право будівництва під розміщення магазину за адресою [ADDRESS] . Однак, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні за даним фактом триває і жодна особа обвинувальним вироком суду не визнана винною, а відповідно до с.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показання свідків. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України - у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача, згідно платіжного доручення №1339 від 05.11.2018 року позивач сплатив на користь держави судовий збір в розмірі 10 572 грн. (а.с.12).

Outcome: dismissed