Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з означеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 05 липня 2013 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач неодноразово намагається домовитися з відповідачем з приводу часу, місця, тривалості спілкування з дитиною, однак відповідач домовитися самостійно не бажає. Для усунення перешкод в спілкуванні з дитиною позивач був змушений звертатися до органів внутрішніх справ, однак профілактичні бесіди, які відбувалися за наслідками звернення не допомогли. Відповідач з приводу створення перешкод у спілкуванні нічого не пояснює, приховує місцезнаходження дитини, створює перешкоди в спілкуванні батька з дитиною, негативно висловлюється з приводу особистості позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Вказав на те, що є батьком дитини. На момент звернення з позовом між сторонами виник спір щодо участі батька у вихованні дитини, що змусило його звернутися з позовом до суду. Вказує, що дитина має в його житті велике значення і він бажає приділяти увагу дитині. Крім того дитина повинна бути оточена батьківським піклуванням та турботою і те, що відповідач не дає дитині бачитися із батьком порушує права самої дитини. Відповідач не дає дитині спілкуватися із батьком, вимагає від батька вчинення дій, які суперечать його волі, не повідомляє про місцезнаходження дитини. Зазначає, що він не вживає алкогольних напоїв, не палить, є фізично та психічно здоровим, працевлаштований, не має протипоказань для спілкування з дитиною, має облаштоване для проживання та навчання дитини житло, сплачує аліменти на її утримання, проживав з дружиною до 10 жовтня 2016 року. Відповідач перестала приводити дитину до дошкільного навчального закладу, в який її влаштували батьки, лікує дитину без відома позивача. На прохання батька з приводу побачення з дитиною вказує про можливість влаштування сварки. Пояснив, що не погоджується з резолютивною частиною висновку Органу опіки та піклування з приводу участі у вихованні, оскільки з описової частини висновку не вбачається перешкод для спілкування батька з дитиною та незрозуміло, яким чином Орган опіки та піклування за умови надання позитивної характеристики батьку прийшов до висновку про те, що спілкування можливе лише щосуботи протягом місяця в певний час доби та за згодою з відповідачем на наступний день після Дня народження дитини, Нового року, Різдва, Великодня. Вказує, що Органом опіки та піклування не враховано його думки щодо виховання, не заслухано думку дитини, внаслідок чого засідання Органу проведено незаконно. Крім того, вказав на те, що ні відповідачем, ні органом опіки не надано належних та переконливих доказів на підтвердження своєї позиції, а ним надано всі докази на підтвердження можливості та необхідності встановлення порядку спілкування. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала. В судовому засіданні відповідач, її представник заперечували проти задоволення позову частково. Вказали, що відповідач хоча і не заперечує проти встановленого у висновку Органу опіки та піклування порядку спілкування дитини з батьком щодо побачення батька з дитиною два рази на місяць, однак наголошує на тому, що після побачень дитини із батьком дитина повертається додому збуджена, знервована, розповідає про грубу поведінку батька у відношенні до власних батьків. Позивач спілкувався з дитиною, однак таке спілкування шкодить дитині. Позивач не може змінити свою поведінку, він спілкується на підвищених тонах і спілкування з дитиною можливе тільки в присутності матері та з огляду на вік дитини не є можливим залишати дитину у батька з ночівлею. Зазначили про наявність психічного захворювання у батька, яке може шкідливо вплинути на дитину, перебування батька на обліку лікаря-психіатра. Щодо розпорядку дня дитини відповідач пояснила, що [PERSON] відвідує дитячий садок та з 08:00 по 16:30 17:30 год. з понеділка по пятницю знаходиться в дитячому садку. Крім того, щосереди після дитячого садку дитина відвідує додаткові заняття. В суботу та неділю дитина знаходиться вдома. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову частково, вказуючи що задоволення позову в повному обсязі призведе до порушення режиму дня дитини, шкідливо вплине на психічний та духовний стан дитини, крім того порушить права відповідача. Вказала на те, що позивачем при зверненні з позовом не конкретизовано дат побачення з дитиною, не пояснено підстави для встановлення такого порядку спілкування, як заявляє позивач. В наступному представник третьої особи до суду не зявився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника та надавши суду висновок Органу опіки та піклування, у відповідності до якого Виконавчий комітет Новомосковської міської ради вважає за доцільне визначити способи участі у вихованні, спілкуванні [PERSON] з [PERSON], а саме: щосуботи протягом місяця з 10.00 до 17.00 год., а також за згодою з [PERSON], на наступний день після Дня народження дитини, Нового року, Різдва, Великодня. В судовому засіданні 09 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування матеріалів справи № 183/5337/15, зобовязання позивача надати довідку від лікаря психіатра про стан здоровя, витребування відомостей від лікаря психіатра Новомосковської ЦМЛ про стан здоровя позивача в звязку з неповідомленням підстав неможливості надати доказ самостійно та неподанням доказів на підтвердження вжиття відповідачем заходів самостійного для отримання доказів. Позов, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянутий за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до позову, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на такі обставини. Матеріали справи свідчать, що позивач та відповідач 05 липня 2013 року уклали шлюб /а.с.5/ та є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Позивач зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.4/. Відповідач зареєстрована за адресою: [INFO] /а.с.7, 18/. Сторонами у справі визнано, що станом на день розгляду справи дитина проживає із матірю. У відповідності до характеристики [PERSON], виданої директором ПП «Безпека Комплекс» 02 вересня 2015 року, з 26 червня 2015 року позивач працював на підприємстві, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно ставився до своїх обовязків. В позаштатних ситуаціях діє оперативно, відповідно до вимог закону, посадових інструкцій. Завжди охайний, підтягнутий. З оточуючими веде себе ввічливо та коректно /а.с.30/. У відповідності до характеристики голови квартального комітету № 31 м. Новомосковська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року [PERSON], за час проживання за адресою місця проживання позивач зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг та зауважень на нього не надходило /а.с.29/. 24 грудня 2013 року позивачем отримано сертифікат про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, відповідно до якого психіатричних протипоказань для провадження діяльності охоронника без зброї не виявлено /а.с.33/. 30 вересня 2017 року позивачем отримано сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, відповідно до якого наркологічні протипоказання до служби у Збройних Силах України на контрактній основі відсутні /а.с.33/. [PERSON] працює, отримує доходи, які за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становлять суму в розмірі 22723,12 грн. /а.с.91/ Також, надані в справу матеріали свідчать про наявність спору між сторонами з приводу побачення дитини із батьком, звернення позивача до правоохоронних органів з приводу поведінки відповідача щодо перешкод в побаченні дитини із батьком /а.с.32/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року присуджено до стягнення з [PERSON]А на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень 00 копійок, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 серпня 2015 року /а.с.88-91/. 26 липня 2017 року за № 2662 Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради складено висновок органу опіки та піклування про способи участі у вихованні дитини, місця та часу спілкування з малолітнім [PERSON], у відповідності до якого, враховуючі інтереси малолітньої дитини, її вік та стан здоровя, інші обставини справи Виконавчий комітет Новомосковської міської ради вважає за доцільне визначити способи участі у вихованні, спілкуванні [PERSON] з [PERSON], а саме: щосуботи протягом місяця з 10.00 до 17.00 год., а також за згодою з [PERSON], на наступний день після Дня народження дитини, Нового року, Різдва, Великодня /а.с.59-61/. При цьому, у висновку встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] Вони розлучені, проживають окремо. Хлопчик проживає разом зі своєю матірю. Зі слів [PERSON], фактично з вересня 2016 вона з сином проживає в м. Дніпро. За інформацією КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» за час проживання родини [PERSON] на території м. Новомосковська дитина [PERSON] знаходився на диспансерному обліку у сімейного лікаря амбулаторії № 7 з приводу атопічного дерматиту та частих простудних захворювань. Частіше з дитиною до сімейного лікаря зверталася мати дитини. Відповідно до інформації з ДНЗ № 5 «Веселка» м. Новомосковська за вісім місяців відвідування дошкільного закладу [PERSON] щомісяця хворів простудними захворюваннями. Батько дитини проживає за адресою: [INFO]. Вказаний будинок на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] (рідні дідусь та бабуся дитини). Одноповерховий житловий будинок, який складається з 4-х житлових кімнат, житловою площею близько 56 кв.м. В будинку є ванна кімната, туалет. Житло обладнано всіма комунальними зручностями (автономне опалення, водопостачання, газопостачання, електрозабезпечення). Всі приміщення будинку обладнані сучасними меблями, побутовою технікою. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Кухня розташована окремо у дворі. На даний час в будинку проживають [PERSON] та [PERSON] Для проживання [PERSON] є окрема кімната. Її житлова площа близько 10 кв.м. В кімнаті зроблений ремонт. В дитячій кімнаті є шафа для одягу, диван. В будинку є місце для фізичних занять, навчання, відпочинку. Для хлопчика є іграшки, книжки, постільна білизна. [PERSON] працює на посаді охоронця обєктів підприємства ТОВ «Логістик Юніон», матеріально забезпечений. За документами, які надані заявником його доходи складаються із заробітної плати, графік його роботи не вказаний, що не дає зрозуміти про можливість систематично приймати участь у вихованні сина. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. [PERSON] веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, іншої сімї не має. На сьогоднішній день [PERSON] виконує покладені на нього обовязки: піклується про розвиток, виховання сина, купує їжу, речі, іноді надає матеріальну допомогу. Аліменти на дитину сплачує щомісячно в розмірі від 360,00 грн. до 500,00 грн. [PERSON] бажає піклуватися про сина, забирати його до себе, проводити з ним час, оздоровлювати влітку. Вважає, що це необхідно для того, щоб дитина відчувала себе повноцінною і такою, яка не обділена батьківською увагою. Батьки не дійшли згоди щодо порядку та способу прийняття участі батька, який проживає окремо, у вихованні сина [PERSON]. [PERSON] іноді обмежує право спілкування сина з батьком. Мати дитини зазначає, що звинувачення батька про те, що вона чинить йому перешкоди у вихованні дитини є безпідставними. Зі слів [PERSON] та [PERSON], малолітній [PERSON] по декілька днів знаходиться за місцем проживання батька та бабусі у м. Новомосковську. В липні 2017 року [PERSON] під час перебування дитини у нього залишив хлопчика на догляд літньої та хворої матері, оскільки працював в нічний час, що є небезпечним для малолітнього. [PERSON] акцентує увагу на те, що [PERSON] в присутності сина лає та принижує свою матір, при цьому використовує ненормативну лексику, дуже гучно ображає літню жінку. Після такої емоційно нестриманої поведінки батька, [PERSON] деякій час замкнений, що негативно впливає на нормальний розвиток дитини. Також в липні 2017 [PERSON] записала сина в «Книгу обліку майбутніх вихованців» КЗ «ДНЗ № 4 «Дивосвіт» Слобожанської селищної ради для відвідування ним дитячого навчального закладу. Тому [PERSON] вважає, тривалі побачення за місцем проживання батька у м. Новомосковську недоцільними. Однак не заперечує проти систематичних зустрічей батька та сина один раз на тиждень без ночівлі. Також судом досліджено докази у виді медичної картки позивача, з яких вбачається висновок про добрий стан здоровя позивача, відсутність розладів здоровя. При цьому, судом досліджено надані представником відповідача та відповідачем зміст епікризу з історії хвороби [PERSON] від 25 жовтня 2013 року /а.с.96/, запит на отримання інформації про психічний стан [PERSON] з відміткою лікаря про неможливість надання інформації /а.с.97/, супровідний лист із запитом щодо надання інформації про звернення [PERSON] до органів внутрішніх справ /а.с.98/, розрахунок заборгованості [PERSON] за аліментами з якого вбачається наявність заборгованості з серпня 2015 року в розмірі 10020,40 грн. /а.с.100/, аналіз мокротиння [PERSON], результати обстеження [PERSON], надані позивачем: характеристику від 24 квітня 2018 року; направлення для проходження медичного огляду від 18 березня 2018 року; результати медичного дослідження від 12 березня 2018 року, Картка працівника, який підлягає попередньому огляду; медичну довідку про проходження обовязкового попереднього та періодичного психіатричного огляду від 24 квітня 2018 року. Однак, з огляду на розяснення судом в судовому засіданні 09 січня 2018 року, 15 січня 2018 року позивачу та представнику відповідача положень ст.83 ЦПК України, дані докази не можуть бути прийняті до уваги під час ухвалення рішення у справі в силу положень ч.9 ст.83 ЦПК України через відсутність доказів надсилання їх іншим учасникам справи. Дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами з приводу участі батька у вихованні дитини. Вирішуючи позов, суд виходить з таких норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. ст. 141, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. За ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до чч.1, 3 ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також, згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, розглядаючи вимоги позову, враховуючи наявність висновку органу опіки та піклування суд не може погодитися в повному обсязі з висновком органу опіки та піклування, оскільки з означеного висновку не вбачається, чому, за наявності позитивної характеристики батька, відсутності встановлених перешкод до спілкування, фактичного встановлення режиму дня дитини, режиму дня батька, при наявності спору між батьками щодо участі у вихованні дитини Орган опіки прийшов до висновку про можливість спілкування батька з дитиною лише у один день в тиждень, відсутність підстав для задоволення вимог батька щодо можливості перебування батька з дитиною під час відпочинку, у інші свята, ніж День народження дитини, Новий рік, Різдва, Великодня, в той час, як нормами законодавства встановлена рівність права батька та матері на спілкування та виховання дитини. При цьому, суд погоджується із тим, що залишення дитини з ночівлею у батька, враховуючи вік дитини та її звичайний уклад життя, за умови проживання дитини з матірю може негативно відобразитися на його фізичному та духовному здоровї. Так, сторонами визнано той факт, що дитина перебуває у робочі дні в дитячому садку у період часу з 08:00 год. до 16:30-71:30 год. Вихідні дні проводить вдома. Щосереди відвідує курси розвитку. За таких обставин, побачення позивача з дитиною тричі на тиждень вівторок, четвер з 17:30 до 20:00 год. та у суботу з 10:00 до 17:00 год., побачення у святкові дні за узгодженням із матірю дитини є можливим та не може порушити звичайний спосіб життя дитини, усуне обмеження батька у спілкуванні з дитиною, не порушить право на особисте життя матері дитини. Також, враховуючи положення ст.ст.150, 151, 153 СК України з наданого суду висновку не вбачається також і того, чому підлягає обмеженню право батька, який не проживає з дитиною на відвідування дитячих заходів у дошкільних та навчальних закладах, відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання [PERSON], спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів. При цьому, встановлення такого способу участі у вихованні та спілкуванні дозволить батькові належним чином виконувати свої права, передбачені СК України. Водночас, з огляду на рівність прав батьків по відношенню до виховання дитини, суд враховує звичайний уклад життя дитини на час розгляду справи, право на повагу до особистого життя кожного з батьків, які не підтримують фактичних шлюбних стосунків внаслідок чого вважає за необхідне встановити обмеження в праві відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання [PERSON] необхідністю попередньої домовленості про таке відвідування батька з матірю, а спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів - з дотриманням режиму дня дитини, вказаного вище. Також, за висновком суду, враховуючи обовязок батька дбати про здоровя дитини, рівність прав батьків на участь у вихованні дитини та її утриманні суд вважає за можливе задовольнити позов і в частині надання батькові змоги забезпечити оздоровчий відпочинок дитини протягом 28 діб на рік (14 діб - у літні місяці, 14 діб - протягом року) з правом відвідування розважальних, спортивних, оздоровчих закладів, виїзду до інших міст України. При цьому, враховуючи вік дитини, стан його здоровя встановлений органом опіки та піклування та фактично визнаний батьками в судовому засіданні суд вважає за необхідне обмежити право на забезпечення відпочинку встановленням умови щодо обовязкової присутності при забезпеченні відпочинку матері дитини. Саме означені способи участі батька у вихованні, з огляду на вік дитини (4,5 роки), її режим життя повідомлений відповідачем, режим навчання та виховання дитини, рівність прав батьків, відсутність доказів, які б вказували на необхідність іншого обмеження права батька на участь у вихованні на думку суду усуне протиріччя між сторонами щодо участі у вихованні дитини батьком, сприятиме налагодженню зв`язків батька із дитиною. При цьому, суд, з урахуванням віку дитини, стану її здоровя, необхідності адаптації дитини до соціального життя вважає, виходячи з рівності прав батьків на виховання дитини та спілкування з нею, визнання обставин щодо фактичного припинення шлюбних стосунків між батьками та поважаючи право кожного з батьків на особисте життя приходить до висновку, що не є прийнятним способом участі у вихованні: спілкування батька з дитиною в будь-який день тижня з понеділка по неділю сім днів на тиждень з залишенням дитини на ночівлю у [PERSON]; безперешкодне відвідування місця проживання, лікування, освіти, виховання [PERSON]; безперешкодну участь у вихованні [PERSON] сім днів на тиждень на протязі життя; перебування з [PERSON] в святкові дні день народження брата, сестри, дідуся, бабусі, племінника, сестри доньки, племінника брата доньки, парних календарних років, 9 травня, та інших; відвідування дошкільних закладів, дитячих садків, нянь, освітніх гуртків, спортивних секцій під час їх відвідування [PERSON]; отримання інформації щодо переміщення [PERSON] за власним бажанням чи без такого. Оскільки задоволення позову в такій редакції призведе до порушення звичайного укладу життя дитини, порушить право на всебічний розвиток дитини, як конкретної особистості, право матері на повагу до її особистого життя та значно обмежить право матері на виховання дитини. Крім того, позивачем не вказано, які саме інші святкові дні та які конкретно є дні свят вказаних родичів. Також не є прийнятним і задоволення позову в частині виїзду дитини з батьком за межі країни на оздоровлення, відпочинку, екскурсій під час відпустки тривалістю від семи до двадцяти одного дня, оскільки задоволення вимог в такій редакції призведе до істотного порушення прав відповідача на участь у вихованні дитини з огляду на Правила перетинання державного кордону громадянами України, унеможливить право на спілкування дитини з матірю. Вирішуючи позов в частині позовних вимог щодо зобов`язання [PERSON] не залишати межі Дніпропетровської області без письмової згоди [PERSON] та раз у тиждень надавати дані про відвідування дитиною школи, дитячого садка, курсів по підготовці до школи, спортивних секцій, а також медичних та інших закладів при особистому спілкуванні або за телефоном суд виходить з того, що позивачем належним чином не обґрунтовано саме такі позовні вимоги з огляду на підстави позову, якими є перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком. При цьому, задоволення позову в цій частині призведе до порушення конституційного права особи на свободу пересування, рівності прав жінки і чоловіка, істотного та непоправного втручання в особисте і сімейне життя відповідача, а відтак - суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. З огляду на викладене, позивачем, належними та допустимими доказами підтверджено факт відсутності домовленості між матірю та батьком з приводу виховання дитини та спілкування батька з дитиною, порушення матірю прав батька на спілкування з дитиною та її виховання, а позовні вимоги про встановлення порядку спілкування дитини з батьком, визначення способу участі у її вихованні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому суд вважає такими, що не можуть бути прийнятими до уваги під час постановлення рішення посилання відповідача на наявність психічного розладу здоровя позивача, оскільки дані посилання як не підтверджені належними та допустимими доказами, так і не впливають на вирішення питання щодо участі у вихованні та встановлення порядку спілкування, оскільки не свідчать про протиправну поведінку батька у відношенні дитини, наявність такого психічного стану, який може зашкодити психічному або фізичному розвитку дитині, її життю та здоровю. Також не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на несплату позивачем аліментів, встановлених рішенням суду, оскільки дані посилання не підтверджені доказами та спростовуються висновком Органу опіки та піклування. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial