Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначив, що 10 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER] відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 19030,00 грн. 22 грудня 2014 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» на користь позивача. Відповідач не виконує свої зобовязання за договором внаслідок чого станом на 24.11.2016 року мається заборгованість перед позивачем в сумі 21304,84 грн., з яких: 16387,40 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 1,29 грн.- заборгованість за відсотками, 4916,15 грн.- сума комісії. Просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат повязаних з публікацією оголошення про виклик відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. 10 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2006185680, згідно умов якого відповідачу наданий кредит у розмірі 19030,00 грн. на споживчі цілі, строком на 36 місяців з 10 жовтня 2013 року по 10 жовтня 2016 року, зі сплатою процентів 0,01 % річних.(а.с.5-7). 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-1 відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги заборгованостей до боржників, які виникли на підстав договорів та підтверджуються документацією.(а.с.11-14) Відповідно до витягу з додатку №1 до реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача в сумі 21304,84 грн., з яких: 16387,40 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 1,29 грн.- заборгованість за відсотками, 4916,15 грн.- сума комісії.(а.с.15). Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Відповідно до\~ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Так за кредитним договором №2006185680 від 10 жовтня 2013 року у [PERSON] перед позивачем мається заборгованість у розмірі 21304,84 грн., з яких: 16387,40 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 1,29 грн.- заборгованість за відсотками, 4916,15 грн.- сума комісії, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.10) Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконав, своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови Договору. Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»понесені судові витрати по справі. (а.с.1).

Outcome: approved