Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовною заявою\~ до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27.12.2011 року помер його батько\~ [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, площею 6,1251 га та земельна частка (пай) у КСП «Зоря» с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області розміром 8,50 умовних кадастрових гектарів. Спадкодавець за життя заповіту не склав, спадкоємцями першої черги\~ спадкування за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] Дружина померлого [PERSON] відповідно до положень ст. 1224 ЦК України та вироку Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2012 р. не має права на спадкування після [PERSON], оскільки визнана винною в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого [PERSON] Донька померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву. При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк не подала заяви про відмову від спадщини. \~На підставі вищенаведеного, позивач просив суд визнати за ним\~ право власності на спадкове майно після смерті\~[PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності. \~Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 27.12.2011 року помер батько\~ позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, площею 6,1251 га (а.с.16) та земельна частка (пай) у КСП «Зоря» с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області розміром 8,50 умовних кадастрових гектарів (а.с.15). Спадкодавець за життя заповіту не склав, спадкоємцями першої черги\~ спадкування за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10), копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.13). Дружина померлого [PERSON] відповідно до положень ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування після [PERSON], оскільки вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 21.03.2012 р. визнана винною в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого [PERSON], що підтверджується копією вироку (а.с.19-26). Відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Донька померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву (а.с.71). При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк не подала заяви про відмову від спадщини (а.с.60). З доводами\~ позивача суд погодитися не може за наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України\~(спадкування за законом) (ч. 2\~ст. 1223 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2\~ст. 1274 ЦК України). Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни, тощо. Таким чином, право на відмову від прийняття спадщини є віддзеркаленням суб'єктивного права спадкоємця на прийняття спадщини, тому у відношенні відмови застосовуються положення законодавства про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на день відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: [INFO], разом з [PERSON], який помер 27.12.2011 р., що підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання в паспорті [PERSON] (а.с.11) та іншими матеріалами справи, в яких зазначено, що [PERSON] проживав за вищевказаною адресою, зокрема повідомленням нотаріуса (а.с.18), заявою про відмову від прийняття спадщини (а.с.71), тобто вважається такою, що прийняла спадщину,\~окрім того [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини 29.03.2018 р., тобто після спливу 6 (шести) місяців та вважається такою, що прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, а відтак не відмовилась від прийняття спадщини у встановлений законом спосіб. Враховуючи наведені положення законодавства і роз'яснення Пленуму Верховного Суду України на даний час спадкоємець\~ не може відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, оскільки закінчився строк для прийняття спадщини, в межах якого вона мала юридичну можливість вчинити відповідну дію. Необхідно врахувати положення ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а в силу ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В установлені строки відповідач не відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, а тому вона набула права на спадщину і на даний час має право лише розпорядитись отриманим в порядку спадкування майном, шляхом його відчуження іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо, а не відмовитися від прийняття спадщини на його користь, оскільки спадщина вже прийнята, тобто настав юридичний факт прийняття спадщини. Спадкове законодавство передбачає юридичну можливість спадкоємця\~відмовитися від прийняття\~спадщини, проте, якщо спадщина прийнята і строки для відмови від її прийняття минули, відповідач позбавлений можливості відмовитися від неї. Тобто, не вчинення в даному випадку [PERSON] відповідних дій щодо відмови від спадщини у встановлені строки має наслідком те, що подальше регулювання спадкових правовідносин відбувається поза її волею, оскільки вона в силу закону вважається такою, що набула право на спадщину, прийняла спадщину. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог, а також наявність можливості і необхідність вирішення даного питання в позасудовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд звертає увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23\~постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). З матеріалів справи вбачається наявність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про визнання права на спадщину в судовому порядку. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв'язувати (вирішувати) спір. У питанні визнання позову суд дійшов висновку, що воно суперечить закону, оскільки в такий спосіб в обхід встановлених законом процедур сторони фактично намагаються оформити право власності на нерухоме майно. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. \~Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст.\~ 16, 1224, 1270, 1273, 1274 ЦК України,\~

Outcome: dismissed