Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № б/н від 02.10.2006 року у розмірі 23119,33 грн. та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013 року заборгованість за кредитом становить 23119,33 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено судом, 02.10.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено договір № б/н, який складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Відповідно до договору ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, суму кредиту в зазначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплачував. Враховуючи викладене, відповідач порушив істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У зв'язку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.09.2013 року становить загальну суму у розмірі 23119,33 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 4978,14 грн. - заборгованість за кредитом; - 16564,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 1077,11 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved