Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав в інтересах малолітнього [PERSON] , яким просили відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення їх батьківських прав. В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , перебувають в зареєстрованому шлюбі,проживають за адресою: [ADDRESS] . Підставою для постановки дитини на профілактичний облік в Службі у справах дітей стала інформація Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 129 щодо неналежного виконання батьківських обов язків з боку [PERSON] , та [PERSON] відносно малолітнього сина. [PERSON] навчається в Харківській загальноосвітній школі I- III ступенів № 129 Харківської міської ради Харківської області. З початку 2018/2019 навчального року дитина почала часто пропускати заняття в школі, на уроки дитина приходила із запізненням. Батьки ігнорували запрошення адміністрації школи не йшли на контакт. У жовтні 2018 Кирила батьки не забрали із школи після уроків і не попередили вчителів про свої наміри відносно сина. Дитина у школі перебувала до пізнього часу, після чого його класний керівник відвід додому. Вдома нікого не було, дитину ніхто з батьків не чекав і не зустрічав. Дитина залишилась під наглядом сусідів. Адміністрація школи також помітила, що дитина до школи приходить голодна. Вчителі за свій кошт годували [PERSON] , оскільки ні грошей, ні бутербродів батьки дитині в школу не давали. Хлопчик цілий день сидів голодний. З 01.02.2019 [PERSON] був зарахований до групи подовженого дня. Умови проживання дитини вкрай незадовільні. Родина проживає в комунальній квартирі, в чотирьох займає кімнату загальною площею 10м2. В кімнаті антисанітарні умови: дуже брудно, по кімнатах розкидані речі і сміття, поламані меблі, в приміщенні стоїть неприємний запах. У дитини відсутнє місце для сну, дитина спить на одному ліжку разом з матір`ю і старшою сестрою. Постільна білизна відсутня. В недостатній кількості дитина забезпечена одягом, продуктами харчування і засобами гігієни. Іншу кімнату батьки здають у найм. [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. Згідно постанов Дзержинського районного суду міста Харкова від 12.03.2019 та 02.04.2019 за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідним умов життя, навчання та виховання дитини [PERSON] та [PERSON] були притягнені до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 148 КУпАП. За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2013 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст.15, ч.З ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 1 рік згідно ст. 75 КК України. За інформаційним листом, наданим Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області вбачається, що за місцем мешкання [PERSON] та [PERSON] характеризуються з негативної сторони: зловживають спиртними напоями, за місцем їх проживання постійно збираються особи асоціальної поведінки та влаштовуються сварки і дебоші. Умови проживання дитини вкрай незадовільні. Родина проживає в комунальній квартирі, в чотирьох займає кімнату загальною площею 10м2. В кімнаті антисанітарні умови: дуже брудно, по кімнатах розкидані речі і сміття, поламані меблі, в приміщенні стоїть неприємний запах. У дитини відсутнє місце для сну, дитина спить на одному ліжку разом з матір`ю і старшою сестрою. Постільна білизна відсутня. В недостатній кількості дитина забезпечена одягом, продуктами харчування і засобами гігієни. Батьки, [PERSON] та [PERSON] , неодноразово попереджалися Службою про необхідність створення нормальних умов для проживання і розвитку дитини, вирішення питання щодо працевлаштування та зміни способу життя. [PERSON] та [PERSON] неодноразово попереджались про відповідальність у разі ухилення від виконання обов`язків щодо утримання, навчання і виховання дитини. Однак, [PERSON] та [PERSON] жодних позитивних висновків не зробили, продовжують вести асоціальний спосіб життя та повністю самоусунулися від виховання дитини. У зв`язку з неналежними умовами, в яких наразі проживає дитина та з метою оздоровлення малолітнього Службою було ініційовано направлення [PERSON] до КНП Харківської обласної ради «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», де дитина знаходиться до 30.05.2019. Малолітній [PERSON] з 31.05.2019 перебуває в Комунальному закладі соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова» Харківської міської ради за адресою: місто Харків, вулиця Власенко, будинок 14, де виховуються, як діти, що залишились без батьківського піклування. Відповідно до вимог діючого законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 143 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані забрати дитину із пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України вони повинні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, дбати про матеріальне забезпечення сім`ї, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Закон України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на проживання в сім`ї разом з батьками, або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основними обов`язками батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки не мають права зловживати своїми обов`язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30. 03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та матеріального утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина фактично перебуває поза сімейним оточенням, перебуває на державному утриманні в закладі для дітей. [PERSON] та [PERSON] не змінили свого ставлення до виховання сина та виконання своїх батьківських обов`язків, не змінили свій спосіб життя, не вирішили питання працевлаштування та створення належних умов для проживання. Дані обставини свідчать про нехтування батьками потреб малолітнього [PERSON] на сімейне виховання та батьківську турботу і любов, а тому суд приходить до висновку про відібрання дитини від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав та вважає, що повернення дитини батькові можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Також суд дійшов висновку про попередження відповідачів щодо зміни ставлення до дитини із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням ними своїх батьківських обов`язків у відношенні сина [PERSON] Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166, ч. 1, 2 ст. 170, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved