Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів посилаючись на те, що малолітній [PERSON], [INFO] має незадовільний стан розвитку та умов проживання. [PERSON] - мати, участі у виховані сина не бере, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, тому позивач просить позбавити її батьківських прав, передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] для влаштування у державний заклад на повне держане утримання та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 зі всіх видів доходу (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на особу або установу в якій буде перебувати дитина Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Третя особа в судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Запис про батька в свідоцтві про народження дитини проведено відповідно до положень ст.135 Сімейного кодексу України та вказано, що ним являється [PERSON] (а.с.9). Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №10 від 13.06.2016 року) Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що вона ухилились від виховання та утримання дитини. (а.с.48-49) Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними в справі доказами, малолітня дитина - [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON], відповідач у справі, вихованням дитини не займається, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, під час обстеження житлових умов за адресою місця реєстрації матері з'ясовано, що в квартирі не створено належних умов для проживання, що створює загрозу життю та здоров'ю дитини, ці обставин не спростовані відповідачем під час розгляду судової справи, відповідач не скористалась процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету позову та докази, які мали підтвердити належне виконання своїх батьківських обов'язків та забезпечення матеріального утримання дитини враховуючи її вік та потреби. Зазначені обставини підтверджуються доказами, що містяться на аркушах справи № 11-30. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення матері дитини від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, яка самоусунулась від виховання дитини, не забезпечує елементарних умов для утримання дитини внаслідок чого виникла загроза життю та здоров'ю дитини, яка перебуває на обліку як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, ухвалює рішення про позбавлення батьківських прав матір дитини за наявності підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, мати дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлена права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Виходячи з встановлених судом обставин, які свідчать, що мати дитини самоусунулась від виховання малолітньої дитини, не займається її вихованням, не піклується про стан здоров'я дитини, яка потребує медичного обстеження та має перебувати під наглядом лікарів, матір з дитиною проживають в антисанітарних умовах, внаслідок чого дитина позбавлена елементарних умов для нормального життя та розвитку в силу свого віку та стану здоров'я, враховуючи дані характеризуючи особу відповідача, яка веде антисоціальний спосіб життя, не працює, не забезпечує дитину матеріально, що у сукупності дає підстави вважати, що виникла реальна загроза життю та здоров'ю дитини та вирішення питання про передачу Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації малолітньої дитини [PERSON], [INFO] для подальшого влаштування у державний заклад на повне держане утримання. Відповідно до предмету позову, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, звертаючись в інтересах малолітньої дитини [PERSON], просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на особу або установу в якій буде перебувати дитина. Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника (ст.14 Сімейного кодексу України). Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітнього [PERSON], в частині стягнення з відповідача, матері дитини, аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки, зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов'язки опікуна на представництво інтересів малолітньої особи, яка перебуває під опікою, в тому числі представляти інтереси малолітньої дитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексу України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана малолітня дитини, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або зробить неможливим його виконання в цій частині. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає задоволенню частково: в частині вимог про позбавлення батьківських прав, передання Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON], [INFO], для влаштування у державний заклад на повне держане утримання, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial