Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] .. Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця - немає. В зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, останній звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву і просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнають в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали копії спадкової справи № 201/2012, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що за життя, а саме 01.04.2010 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 28, яким вона зробила заповітне розпорядження. А саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також грошовий вклад по рахунку [NUMBER] в Таращанському Ощадбанку №2876 Богуславської філії, вона заповіла [PERSON] , позивачу по справі (а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (а.с.6.). До дня смерті вона була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] (матеріали спадкової справи). Вона була власником цього будинку, що стверджується довідкою Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області №702 від 24.11.2017 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на згаданий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Так, позивач, в силу ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадковий житловий будинок. 07.08.2012 позивач звернувся до компетентного органу нотаріату - Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (матеріали спадкової справи). Проте, право власності на частину спадкового майна, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, за позивачем було визнано в судовому порядку. Так, право власності на частину спадкового майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну ділянку, площею 1,920 га, розташовану на території Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] , за позивачем було визнано рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11.12.2012, справа № 2-546/2012р., яке набрало законної сили (а.с. 12). Таким чином, позивач юридично оформив прийняття частини спадщини. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на решту частини спадщини, а саме на згаданий вище спадковий житловий будинок, позивач звернувся до в.о. державного нотаріуса Таращанської районної нотаріальної контори Київської області. Проте, у видачі позивачу і такого свідоцтва в.о. завідувача Таращанської районної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.04.2019 у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа на житловий будинок та запропоновано звернутися до суду (а.с.19). За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, убиральня, сарай, сарай-тимчасовий, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа, яма вигрібна. Загальна площа приміщень будинку становить 47,9 кв.м., житлова площа - 19,9. Вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 98943 грн. (а.с.16-18). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved