Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позивною заявою, посилаючись на те, що вони - ТОВ «Лекос» є власником нежилих приміщень торговельного комплексу загальною площею 7 243,70 кв.м., які розташовані в [ADDRESS]. 05.05.2015 року Дніпровським судом м.Києва було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Лекос», ТОВ «Магік», яким було виділено частини майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 25% та частини майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 50% для звернення на нього стягнення; звернуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі в розмірі 25% та звернуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 50% в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 6 063 555,70 грн. На виконання даного рішення 16.09.2016 року було видано два виконавчі листи, в яких боржниками визначено ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік». На підставі даних виконавчих листів ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві було відкрито два виконавчі провадження: №52562094 (державний виконавець Шатохін О.П.) - про звернення стягнення на частину майна ТОВ «Лекос», в рамках якого було виконано дві виконавчі дії: накладено арешт на частину майна ТОВ «Лекос» та винесено постанову про призначення експерта для проведення оцінки майна ТОВ «Лекос»; та №52535322 (державний виконавець Гаврилів А.В.) - про звернення стягнення на частину майна боржника ТОВ «Магік». В подальшому, в межах виконавчого провадження № 52535322, одночасно з передачею майна боржника (ТОВ «Магік», державним виконавцем Гаврилівим А.В., грубо порушуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», було передано на реалізацію ДП «СЕТАМ» частину майна ТОВ «Лекос», а саме: частину нежилих приміщень (групи приміщень 6, 7, 8, 1, 2, 3, 5 та МСК загальною площею 7 243,7 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності ТОВ «Лекос». Листом від 05.05.2017 року ДП «СЕТАМ» повідомив державного виконавця Гаврилів А.В., що треті електронні торги по лоту 205149 (частина майна ТОВ «Лекос») не відбулися. 17.05.2017 року державний виконавець Гаврилів А.В., в межах виконавчого провадження №52535322, де є боржником ТОВ «Магік», діючи в неправомірний спосіб та без належних на те підстав запропонував стягувачу [PERSON], одночасно з майном ТОВ «Магік», залишити за собою частину нерухомого майна ТОВ «Лекос», при тому, що виділення та стягнення по боржнику ТОВ «Лекос» має відбуватися в рамках іншого виконавчого провадження. Стягувач [PERSON], знаючи, що майно ТОВ «Лекос» не є об'єктом стягнення у даному виконавчому провадженні, надала свою згоду залишити за собою майно ТОВ «Лекос». 16.06.2017 року державним виконавцем Гаврилівим А.В., який діяв у неправомірний спосіб, у виконавчому провадженні №52535322 було винесено постанову про передачу майна стягувачу та складено відповідний Акт, в рахунок погашення боргу, якими одночасно з майном боржника ТОВ «Магік» передано стягувачу частину майна ТОВ «Лекос», яке не є боржником у вказаному виконавчому провадженні № 52535322. 24.06.2017 року приватним нотаріусом Шевченко І.Л. на підставі Постанови та Акту від 16.06.2017 року, складених державним виконавцем Гаврилівим А.В., було оформлено Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано за [PERSON] ? частину майна, належного ТОВ «Лекос». 22.06.2017 року за результатами розгляду заяви ТОВ «Лекос» було зареєстровано кримінальне провадження №42017100000000798 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364 КК України. Порушеннями є і те, що державний виконавець Гаврилів А.В. реалізував належне ТОВ «Лекос» майно при наявності арешту на дане майно, накладене в рамках виконавчого провадження саме по боржнику ТОВ «Лекос». Через недотримання державним виконавцем ВПВР УДВС ТГУЮ у м.Києві Гаврилівим А.В. вимог Закону, було грубо порушено права та законні інтереси ТОВ «Лекос», у зв'язку з чим звернулися до суду з даним позовом та просили суд визнати незаконними та скасувати Постанову та Акт про передачу майна стягувачу від 16.06.2017 року, прийняті в рамках виконавчого провадження №52535322; визнати Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися від 24.06.2017 року, недійсним; повернути ТОВ «Лекос» ? частину нежилих приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та врахувати надані ними обґрунтування позовних вимог. Також просили врахувати те, що оцінка майна на повторні торги визначалася не у відповідності до вимог законодавства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та врахувати наданий ними відзив. Вважає, що державний виконавець Гаврилів А.В. діяв в рамках закону. Відповідач - державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві Гаврилів А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову та врахувати наданий відзив. Відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог законодавства. Надали до справи відзив, підписаний представником - державним виконавцем Гаврилівим А.В. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена у відповідності до вимог законодавства. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача [PERSON], відповідача державного виконавця Гавриліва А.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ухвали суду від 26 вересня 2017 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачами [PERSON] та ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві надані відзиви до справи, позивачем надано відповідь на відзив відповідача [PERSON], і останньою надано заперечення на відповідь на відзив. Були розглянуті клопотання сторони позивача про витребування доказів, копій виконавчий проваджень, які були задоволенні відповідно до ухвали суду від 12.02.2018 року. Ухвалою суду від 12.02.2018 року задоволено клопотання сторони позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог. Стороною відповідача [PERSON] було заявлено відвід головуючому по справі, за результатами розгляду якого були постановлені ухвали від 21.05.2018 року про визнання відводу необґрунтованим та від 01.06.2018 року про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючому по справі. Ухвалою суду від 27.07.2018 року було задоволено заяву сторони позивача про забезпечення позову. На дану ухвалу відповідачем [PERSON] була подана апеляційна скарга, яка за результатами розгляду була залишена без задоволення, про що Київським апеляційним судом було винесено постанову від 29.11.2018 року. На вимогу суду виконавча служба надала до справи матеріали виконавчих проваджень №52562094 та 52535322. В суді встановлено, що 05.05.2015 року Дніпровським районним судом м.Києва було розглянуту справ за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Лекос», ТОВ «Магік» про стягнення боргу та було постановлено рішення, згідно якого було виділено частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 25% та частини майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 50% для звернення на нього стягнення; зверннуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі в розмірі 25% та звернуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства [PERSON] в статутному капіталі в розмірі 50% в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 6 063 555,70 грн. 16.09.2016 року на виконання вказаного судового рішення було видано два виконавчі листи, в яких боржниками визначено ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік». На підставі даних виконавчих листів Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві було відкрито два виконавчі провадження: №52562094, державний виконавець Шатохін О.П. - про звернення стягнення на частину майна ТОВ «Лекос» та №52535322, державний виконавець Гаврилів А.В. - про звернення стягнення на частину майна боржника ТОВ «Магік». Встановлено, що в рамках виконавчого провадження №52562094 (про звернення стягнення на частину майна ТОВ «Лекос») державним виконавцем Шатохіним О.П. було виконано виконавчі дії: накладено арешт на частину майна ТОВ «Лекос» та винесено постанову про призначення експерта для проведення оцінки майна ТОВ «Лекос». Встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, копія якого приєднана до даної справи, що в межах виконавчого провадження № 52535322 (по боржнику ТОВ «Магік»), одночасно з передачею майна боржника ТОВ «Магік», державним виконавцем Гаврилівим А.В. було передано на реалізацію ДП «СЕТАМ» частину майна ТОВ «Лекос», а саме: частину нежилих приміщень (групи приміщень 6, 7, 8, 1, 2, 3, 5 та МСК загальною площею 7 243,7 кв.м.), що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності ТОВ «Лекос». Відповідно до листа ДП «СЕТАМ» від 05.05.2017 року останні повідомили державного виконавця Гаврилів А.В., що треті електронні торги по лоту 205149, яким є частина майна ТОВ «Лекос», не відбулися. 17.05.2017 року державний виконавець Гаврилів А.В., виконуючи свої обов'язки по виконавчому провадженню №52535322 - по боржнику ТОВ «Магік», запропонував стягувачу [PERSON], одночасно з майном ТОВ «Магік», залишити за собою частину нерухомого майна ТОВ «Лекос». Стягувач [PERSON] надала свою згоду залишити за собою майно ТОВ «Лекос». 16.06.2017 року державний виконавець Гаврилів А.В., виконуючи свої обов'язки по виконавчому провадженню №52535322 - по боржнику ТОВ «Магік», виніс Постанову про передачу майна стягувачу та склав відповідний Акт про передачу майна стягувачу, в рахунок погашення боргу, якими одночасно з майном боржника ТОВ «Магік» передано стягувачу частину майна ТОВ «Лекос». 24.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. на підставі Постанови та Акту від 16.06.2017 року, складених державним виконавцем Гаврилівим А.В., було оформлено Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано за [PERSON] ? частину майна, належного ТОВ «Лекос». Встановлено та підтверджено свідоцтвом про право власності від 21.12.2012 року, що позивачу по справі - ТОВ «Лекос» на праві приватної власності належать нежилі приміщення торговельного комплексу загальною площею 7243,70 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Згідно вимог статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: 1) об'єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; 2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; 3) виготовлення документів виконавчого провадження; 4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження; 5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; 6) підготовка статистичних даних; 7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; 8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву; 9) формування Єдиного реєстру боржників. Несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи виконавчого провадження тягне за собою відповідальність, установлену законом. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов'язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи. Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Примусове виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.3 цього Закону, за заявою стягувача, що передбачено статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно вимог статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як зазначалося вище, по даній справі встановлено, що на примусову виконанні у різних державних виконавців перебуває два виконавчі листи, видані в рамках судового рішення від 05.05.2015 року, в яких один і той же стягувач, але різні боржники і кожен з даних боржників має різне майно, різні частки, на які вирішено звернути стягнення. В указаному рішенні відсутній обов'язок для двох різних боржників солідарного виконання. Встановлено, що державний виконавець Гаврилів А.В., якому було розподілено виконавче провадження №52535322, відкрите за виконавчим листом, де боржником є ТОВ «Магік», без наявності відповідних рішень про солідарне стягнення з обох боржників - ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос», чи інше, здійснив ряд виконавчих дій по боржнику ТОВ «Лекос», який не мав відношення до наявних в даного державного виконавця виконавчих проваджень по рішенню Дніпровського районного суду міста Києва від 05.05.2015 року. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За результатами розгляду справи з урахуванням встановлених в суді обставин, фактів, вимог зазначеного вище законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Лекос» є обґрунтовані, доведені в повному обсязі та підлягають задоволенню. Суд позбавлений можливості дати оцінку запереченням відповідача - державного виконавця Гавриліва А.В., оскільки викладене у відзиві, підписаному даним державним виконавцем, є лише перелік всіх дій, які проводилися в рамках виконавчих проваджень. Будь-яких пояснень щодо вказаних в позовній заяві порушень державний виконавець не надав суду. Викладене у відзиві відповідача [PERSON] судом також не приймається до уваги, оскільки до даного предмету спору мають відношення дії державного виконавця, а не стягувача [PERSON] Слід зазначити і те, що рішення суду, яке набрало законної сили, а саме - від 05.05.2015 року про стягнення на користь [PERSON] заборгованості, є обов'язковим до виконання, і його виконання має відбуватися в рамках закону, у випадку примусового виконання - ще й з дотриманням всіх вимог, визначених в Законі України «Про виконавче провадження». Однак, як встановлено про даній справі, дії державного виконавця Гавриліва А.В. були з грубими порушеннями вимог законодавства, у зв'язку з чим винесені ним Постанова та Акт від 16.06.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу є незаконні та такими, що підлягають скасуванню. У зв'язку з цим є недійсним Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, від 24.06.2017 року та має бути відновлене порушене право позивача та повернуто останньому належне йому майно. Відповідно до ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. По даній справі стороною позивача перед судовими дебатами було зроблено заяву, приєднану в письмовому вигляді до матеріалів справи, про встановлення розміру витрат, які сплатило ТОВ «Лекос» у зв'язку з розглядом справи на підставі доказів, які будуть подані позивачем протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи це, при постановленні даного рішення питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі і судового збору, не вирішувалося. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved