Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про припинення права спільної часткової власності шляхом розподілу нерухомого майна в натурі. В обґрунтування позову вказав, що разом з відповідачем являється співвласником житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] належить 41/100 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель на підставі договору дарування житлового будинку від 22.05.1997р. 59/100 частин житлового будинку належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до договору дарування частини житлового будинку, укладеного 05.12.2003р. Рішенням Коростишівської міської ради сторонам було передано у спільну часткову власність земельну ділянку загальною площею 0,0848 га для обслуговування житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та отримано державний акт. В подальшому сторони склали заяву, яку затвердили нотаріально, про поділ земельної ділянки площею 0,0848 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить сторонам на праві спільної часткової власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку та погоджено питання про видачу трьох окремих свідоцтв про право власності, що посвідчують право власності на кожну із земельних ділянок: на ім'я [PERSON] на земельну ділянку №1 площею 0,0275 га, на земельну ділянку №2 площею 0,0073 га, на ім'я [PERSON] на земельну ділянку № 3 площею 0,0500 га згідно відповідних актів визначення та погодження меж на місцевості. Також вказаним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери, погоджено межі. Однак відповідач безпідставно перешкоджає позивачу у поділі нерухомого майна в натурі та відмовляється добровільно укласти договір про поділ цього майна. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивача, представника позивача, відповідача, а також те, що відповідач позов визнав повністю, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та про можливість ухвалення рішення. Встановлені судом правовідносини є правовідносинами з приводу виникнення права власності на земельні ділянки громадян та регулюються нормами Земельного кодексу України та нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст.355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 364 ЦК України зазначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 368 ЦК України, передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ч.1 та 2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що знаходиться в спільній власності мають право на його розподіл або виділення з нього окремої частини. Згідно ст. 88 Земельного Кодексу України визначає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про виділ Позивачем в натурі його частки земельної ділянки, в порядку передбаченому ст. 364 ЦК України, він має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом виділу земельної ділянки та збудованого на ній нерухомого майна в натурі, відповідно до своєї частки у спільній власності з припиненням права спільної часткової власності на це майно. Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ, викладених у п. 19 постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. ЦК України,

Outcome: approved