Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2757322443-004489 від 16 травня 2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивачем 16 травня 2018 року було перераховано на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] позику у розмірі 6000 грн. Строк, на який надається позика, становить 60 днів, дата повернення позики 14 липня 2018 року. Фіксована процентна ставка за користування позикою становить 0,99% за кожен день користування позикою, що становить 361,35 процентів річних. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 13 вересня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 22367,40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5387,40 грн., заборгованості за пенею - 10980,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 2757322443-004489 від 16 травня 2018 року у розмірі 22367,40 грн., судовий збір у сумі 1762,00 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1500,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач повторно не з'явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем [PERSON] 16 травня 2018 року був укладений договір позики №2757322443-004489 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 6000 грн. строком на 60 днів зі сплатою відсотків за користування позикою - 0,99% за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, а відповідач [PERSON] зобов'язалася вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором, а саме пені у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення (а.с.10-16, 17, 23). Повідомленням від 11 вересня 2018 року підтверджується, що позивачем 16 травня 2018 року було перераховано на картковий рахунок відповідача [NUMBER] позику у розмірі 6000.00 гривень по займу № 4489 (а.с.23). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №2757322443-004489від 16 травня 2018 року, [PERSON] станом на 13 вересня 2018 року має заборгованість по договору позики у розмірі 22367,40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6000,00 грн., відсотків за користування кредитом - 5387,40 грн., пені - 10980,00 грн. (а.с.18-22). Відповідач [PERSON] ознайомилася з умовами надання позики в тому числі у формі фінансового кредиту, розміщеному на сайті позикодавця і приймає їх положення як публічну оферту на укладення цього договору, що підтверджується її електронним підписом та її СМС повідомлення з кодом 486524. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг №145 від 09 вересня 2018 року до договору про надання юридичних послуг № 01/08-1 від 01 серпня 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія є гроші», вартість юридичної послуги складає 1500,00 грн. (а.с.38). Відповідно до платіжного доручення № 928 від 11 вересня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» сплатило ФОП [PERSON] 1500,00 грн. (а.с.39). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 486524, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.10.1.3 договору про надання позики позичальник зобов'язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Згідно п.5.2 строк, на який надається Позика за цим договором становить 60 днів. Відповідно п.5.4 договору про надання позики дата повернення позики - не пізніше 23-00 год. 14 липня 2018 року. Згідно п. 7.1 договору про надання позики у випадку порушення строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Проте відповідач умови договору позики №2757322443-004489від 16 травня 2018 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, позику не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія є гроші», загальна сума якої станом на 13 вересня 2018 року складає 22367,40 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №2757322443-004489від 16 травня 2018 року станом на 13 вересня 2018 року, у розмірі 22367,40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6000,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5387,40 грн., заборгованості за пенею - 10980,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 1762 грн. сплаченого позивачем судового збору. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат у розмірі 1500 грн. за юридичні послуги, слід відмовити, оскільки відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Натомість, позивач не надав суду жодного доказу про те, що ФОП [PERSON] є адвокатом, оскільки відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Outcome: partial