Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.11.2014 року у розмірі 67480,24 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 24.11.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 17018,77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 15.04.2018 року виникла заборгованість у розмірі 67480,24 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.05.2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач в установлені ч. 7 ст. 178 та ч. 7 ст. 279 ЦПК України строки не подав до суду ані відзив на позовну заяву, ані клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, будучи двічі повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідність подання відзиву або клопотання, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 24.11.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої останній отримав кредит у розмірі 17018,77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-29). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором б/н від 24.11.2014 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальникові терміновий кредит у сумі 17018,78 грн. на термін 12 місяців, з 24.11.2014 року по 30.11.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 17018,78 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві, Умовах та правилах терміну строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник представляє банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1497,29 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2015 року. Згідно до п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно Генеральної угоди, Умовами та Правилами. Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та Правилах за кожен день прострочення. Однак у встановлений Генеральною угодою термін відповідач свої зобов'язання в повному обсязі не виконав - не погасив кредит, що призвело до виникнення перед банком заборгованості. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, станом на 15.04.2018 року виникла заборгованість у розмірі 67480,24 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 15674,44 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 5244,84 грн., заборгованість за пенею та комісією - 21826,86 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 24734,10, що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З урахуванням викладеного суд вважає, оскільки зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконано, то сума заборгованості, що утворилася, підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved