Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги наступним. 25.09.2012 року [PERSON] на дорозі 1 М-18 Харків-Севастополь -Алушта-Ялта в межах м. Джанкой кервав автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER], в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA COROLA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Джанкойського міськрайонного суду встановлена вина [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2105 реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПАТ «Просто-Страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/1562419 від 14.03.2012 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнала шкоди, яка спричинена пошкодженням належного їй автомобілю TOYOTA COROLA, реєстраційний номер [NUMBER], яка згідно звіту експертного дослідження №905-10/12 від 12.11.2012 року становить 5045 грн. 52 коп. 25.10.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Просто-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, вищезазначена подія була визнана страховою, про що 18.02.2013 року складено страховий акт № 6001-50901-12/1. Відповідно до платіжного доручення №3853 від 01.03.2013 року ПАТ «Просто-Страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 4204 грн. 60 коп. Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страховик має до особи, відповідальної за спричинену шкоду. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Постановою Джанкойського міськрайонного суду встановлено, що відповідач [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху. Згідно ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 4204 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання яву представника не забезпечив, в письмовій заяві просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом відповідно до положень ст. 224 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2012 року [PERSON] на дорозі 1 М-18 Харків-Севастополь -Алушта-Ялта в межах м. Джанкой керував автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER], в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, порушивши п.1.5, 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA COROLA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим спричинив матеріальну шкоду та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2105 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно постанови Джанкойського міськрайонного суду №105/2741/12 від 03.10.2012 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права управління транспортними засобами строком на 2 роки (а.с.11). Автомобіль марки TOYOTA COROLA, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим Севастопольським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] під час ДТП керував автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER], який забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/1562419 від 14.03.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Просто-Страхування» (а.с.5). 25.10.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Просто-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що вина відповідача [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої завдана шкода та факт управління транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння встановлені постановою Джанкойського міськрайонного суду №105/2741/12 від 03.10.2012 року, страховиком здійснена виплата страхового відшкодування на користь потерпілої особи, тому позивач набув право регресу до винної особи. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1166, ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20,22, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved