Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м.Добропілля, вул.Першотравнева, 125/88 на нього відкрито особистий рахунок №330138178 і у період з 20.04.2012 року по 26.08.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 1873грн. 15 коп. В ході судового розгляду представник позивача надала суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просила стягнути з позивача судові витрати у розмірі 1218грн.00коп. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду документи на підтвердження сплати вказаної заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1873грн. 15 коп. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на погашення заборгованості за спожиту електричну енергію. Суд заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на наступне. Як встановлено судом, між сторонами дійсно мали місце правовідносини з постачання електричної енергії від позивача відповідачу за адресою: м.Добропілля, вул.Першотравнева, 125/88. За період користування електричною енергією з 20.04.2012 року по 26.08.2015 рок у відповідача виник борг у розмірі 1873грн. 15 коп. 01.03.2016 року відповідач погасив заборгованість перед позивачем, шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується квитанцією УДППЗ «Укрпошта» від 01.03.2016 року, час 11:25:48 №9955, сума 1888,14грн.(квитанція міститься у матеріалах справи). Дані обставини визнаються, і не спростовуються сторонами у справі. Надаючи правову оцінку обставинам у справі суд виходить з наступного. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.1 ст.4 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Зважаючи на вищевказані приписи, суд приходить до висновку, що судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, тобто суд розглядає справу у порядку позовного провадження у разі наявності спору між сторонами з приводу певних матеріальних вимог. Як зазначено вище, у даній справі відповідач у процесі судового розгляду добровільно задовольнив вимогу позивача і погасив заборгованість. Даний факт не оспорюється представником позивача, тож у даній справі фактично відсутній спір, оскільки порушені права позивача добровільно відновлені відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що за відсутності спору між сторонами та відсутності порушеного права позивача, у позовних вимогах останнього, слід відмовити у повному обсязі. Суд окремо зауважує, що вимоги позивача про відшкодування на його користь судового збору теж не підлягають задоволенню, оскільки приписи ч.1 ст.89 ЦПК України застосовуються у випадках: відмови від позову чи укладення мирової угоди. Представнику позивача, судом, розяснювалось його право відмовитись від позову для можливості застосування вказаних приписів процесуального кодексу, але представник повідомила суду, що у неї відсутні відповідні повноваження згідно її довіреності, і її керівництво не збільшить обсяг повноважень за будь-яких умов, тож вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, суд на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, відмовляє останньому у стягненні судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed