Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 23.04.2015 року відповідач узяв у нього в борг суму в розмірі 390 000,00 грн., і зобов'язався повернути борг до 24.04.2015 року. У визначений строк борг не був повернутий. Не повернуто кошти і до цього часу. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 25.04.2015 року по 08.10.2017 року. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав уточнені позовні вимоги, та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідач взяв у позивача кошти в розмірі 390 000,00 грн., які зобов'язався повернути до 24.04.2015 року. Факт передачі коштів підтверджено розпискою від 23.04.2015 року. У визначений термін відповідач кошти не повернув. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 390 000,00 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Підтверджувати факт укладення договору позики, тобто факт передачі грошей та строк їх повернення або пред'явлення вимоги до повернення, можуть боргові документи - розписка, акт передання та прийняття, розрахунок - фактура тощо. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції та 3 % річних за невиконання зобов'язання за період з 25.04.2015 року по 08.10.2017 року - індекс інфляції в розмірі 174 142,12 грн.; 3 % річних в розмірі 28 753,00 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На думку суду вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими. Відповідач до суду не з'являвся, доказів на спростування доводів позивача не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 5 928,95 грн. (4 857,51 грн. + 1 071,44 грн.), дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved