Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 16.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №НМН0АК00017632 з [PERSON]. Банк зобовязався надати та надав кредит відповідачу в розмірі 62311,73 грн. терміном до 15.07.2012 року, а той зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Згідно договору боржник повинен погашати кредит частинами щомісяця. Умовами договору передбачено, що за порушення зобовязань сплачуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць , нарахованих на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту. Позивач зобовязання виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі, передбаченими умовами зазначеного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що відображено в розрахунку представленому позивачем. Банк, посилаючись на статті 526,527,1050,1054 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 247489,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 38510,24 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 47223,56грн, заборгованості з комісії за користування кредитом 2727,60 грн, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 159027,62 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Надіслав заяву, в якій просить позов розглядати в його відсутності, вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, був належно у відповідності до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи. Справа розглядалась у відсутності сторін, відповідно до вимог статтей 197, 225 ЦПК України без фіксації судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши позовну заяву, матеріали справи, надані сторонами докази слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 16.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №НМН0АК00017632 з [PERSON] жителем [INFO]. Банк зобовязався у строки з 16.07.2007 року по 15.07.2012 року надати та надав кредит відповідачу в розмірі 62311,73 грн. на купівлю автомобіля, а також 34 грн. для сплати предмету застави, а той зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Згідно договору боржник повинен погашати кредит частинами щомісяця. Умовами договору передбачено, що за порушення зобовязань сплачуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 30.03.2015 року складає 247489,02 грн., в яку входить: заборгованості за кредитом 38510,24 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 47223,56грн, заборгованості з комісії за користування кредитом 2727,60 грн, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 159027,62 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком проведеним Банком 30.03.2015 року. Таким чином, позовні вимоги Банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 16 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти. У положенні Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, Рішення від 11.07.2013 № 7-рп/2013, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Для споживачів банківських кредитних послуг, які з якихось причин порушили взяті на себе зобовязання, барєром від надмірних санкцій є стаття 551 Цивільного кодексу України та стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Із розрахунку боргу слідує, що 24 липня 2014 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом в сумі 247489,02 грн. За вказаних обставин, враховуючи, що заборгованість по кредиту складає 38510,24 грн. і по процентам за користування кредитом 47223,56, заборгованість по комісії за користування кредитом 2727,60 грн. Всього 88461,4грн, а розмір пені становить 159027,62 грн, суд вважає за можливе застосувати положення\~п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру заборгованості повязаної з стягненням неустойки, оскільки визначений позивачем розмір останньої є необґрунтованим, встановивши неустойку 50% від 88461,40грн.(непогашеної суми тіла кредиту, заборгованості по процентам за користування ним, комісію), що дорівнює 44 239,70 ( 88461,40 : 2). Таким чином до стягнення з відповідача підлягатиме: 38510,24грн. заборгованості за кредитом, 47223,56 - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2727,60 заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня 44230,70. Всього 132692,10грн.= (38510,24+47223,56+2727,60+ 44230,70). Згідно з положеннями статті 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, в частині задоволеного позову, а саме судовий збір у розмірі 1326грн. 92коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial