Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.11.2015 року між ним та відповідачем [PERSON], було укладено договір позики, згідно якого позивач надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 19 000 грн., які останній зобов'язувався повернути до 10.12.2015р. Даний договір був оформлений розпискою відповідача про отримання грошових коштів. До теперішнього часу позику відповідачем не повернуто. Просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 19000 грн. та судові витрати. Позивач не з'явився в судове засідання, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність; позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів та винести заочне рішення. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлені строки. Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно із ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Судом встановлено, що 12.11.2015 року позивач уклав з відповідачем договір позики на суму 19000 грн., які останній зобов'язувався повернути [PERSON] до 10.12.2015 року, про що відповідачем написано розписку. Відповідач, на час звернення позивача до суду з позовом зобов'язання за договором позики не виконав, гроші, взяті в борг, у розмірі, вказаному у розписці, позивачеві не повернув, чим порушив умови договору між ними. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, грошові кошти за договором позики від 12.11.2015 року підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] в сумі 19 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1046, 1047, 1051 ЦК України;

Outcome: approved