Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом в квітні 2019 року, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] відсутній у її житловому приміщенні без поважних причин з 2012 року, а тому втратив право користування будинком [ADDRESS] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач подав заяву про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 11 липня 1984 року. З відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Київській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Відповідно до будинкової книги [PERSON] зареєстрований у спірному будинку з 18 лютого 2010 року. Як вбачається з довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області № 122 від 13 лютого 2019 року відповідач з 2012 року по даний час за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Відповідач у вказаному будинку з 2012 року не проживає, витрат по його утриманню не несе. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 лютого 2019 року, складеного депутатом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області на момент обстеження будинку [ADDRESS] [PERSON] з 2012 року в житловому будинку не проживає. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але без поважних причин не проживає за вищевказаною адресою з 2012 року, витрат по утриманню будинку не несе. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.\~1\~ст.\~319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Відповідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини,\~які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно\~ч. 6 ст.\~263\~ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.ч. 1,4 ст. 206\~\~ ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а пред`явлений позов - задоволенню. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved