Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Прогрес» село Велика Березянка Таращанського району Київської області в розмірі 2.5 в умовних кадастрових гектара землі вартістю 11949,00 грн., яка відноситься до адміністративних меж Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. Свої вимоги мотивував тим, що 13 лютого 1975 року загальними зборами уповноважених колгоспників «Прогрес» с. Велика Березянка він був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області. Дане підтверджується Архівним витягом протоколу № 1 зборів уповноважених колгоспників «Прогрес» від 13.02.1975 року. В даному господарстві працював до 2009 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 12-13). Згодом колгосп «Прогрес» згідно рішення загальних зборів було реорганізовано у КСП «Прогрес». Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-XII, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. З отриманої інформації за № 172/02-25 від 20.04.2017 року від Великоберезянської сільської ради вбачається, що КСП «Прогрес» було визнано банкрутом та ліквідоване. (а.с. 26). На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в грудні 1996 року в КСП «ім.Прогрес» с. Велика Березянка Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області з членів колгоспу він не вибував. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п.2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Пізніше були проведені збори пайщиків КСП «Прогрес», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків він мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,5 в умовних кадастрових гектара вартістю 11949,00 грн. Після того йому стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), після чого він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включене до даного додаткового списку. Пізніше йому усно представником підприємства було повідомлено, що вільних земель резерву по даному населеному пункту не має і тому при всьому бажанні йому допомогти виділити земельну частку (пай) не має можливості. Також аналогічну відповідь позивач отримував і від Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. Відповідно до п. 5 Указу Президента України по цьому питанню видача громадянам Сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок, Великоберезянська сільська рада Таращанського району Київської області є замовником виготовлення технічної документації із землеустрою по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належ\-них їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), проводиться відпо\-відною місцевою радою за місцем розташування земельних ділянок на збо\-рах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Весною 2017 року йому стало відомо, що на той час відділом Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області було проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. За результатами даної інвентаризації виявлено 215,781 га, які відносяться до земель запасу. В зв'язку з цим в квітні 2017 року він прийшов на консультацію до адвоката, який йому рекомендував офіційно отримати інформацію про наявність земель запасу по даному населеному пункті. За запитом адвоката 19.02.2017 року він отримав від міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах ГУ Держгеокадастру у Київської області письмову інформацію за № 59/118-18 від 19.02.2018 року, з якої вбачається, що за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площа земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у запасі Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області становить 215,7891 га. Пізніше він звернувся з заявою про вирішення свого питання до Таращанської районної Державної адміністрації Київської області. 12.03.2018 року листом Таращанської РДА за № 06-09/32 йому було рекомендовано для відновлення своїх прав на земельну частку (пай) звернутись до суду. (а.с. 24). Тобто, він дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву в 2018 році. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Земельна частка такій особі має бути надана згідно п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі земель у колективну власність. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, в ч. 1 ст. 1 вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 р. № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Тому, він просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,5 умовних кадастрових гектара землі вартістю 11949,00, розташованих в адміністративних межах Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. Так, на врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного й однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом Верховного суду України було винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» 7 від 16.04.2004. Пунктом 24 зазначеної Постанови встановлено наступне: «Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку». В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, про причини неявки не повідомили, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник відповідача - Спілки (об'єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Андрійчук В.О. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги визнав. Представник відповідача - Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області Кучеренко В.О. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області також в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду клопотання в якому просить розглядати справу без їхньої участі, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 13 лютого 1975 року загальними зборами уповноважених колгоспників «Прогрес» с. Велика Березянка позивач був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області. В даному господарстві позивач працював до 2009 року. Згодом колгосп «Прогрес» згідно рішення загальних зборів було реорганізовано у КСП «Прогрес». На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в грудні 1996 року в КСП «ім.Прогрес» с. Велика Березянка Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Прогрес» позивач з членів колгоспу не вибував. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Пізніше були проведені збори пайщиків КСП «Прогрес», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків він мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,5 в умовних кадастрових гектара вартістю 11949,00 грн. Після того, як позивачу стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), після чого він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включене до даного додаткового списку. Пізніше позивачу усно представником правонаступника підприємства було повідомлено, що вільних земель резерву по даному населеному пункту не має і тому при всьому бажанні йому допомогти виділити земельну частку (пай) не має можливості. Весною 2017 року позивачу стало відомо, що на той час відділом Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області було проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. За результатами даної інвентаризації виявлено 215,781 га, які відносяться до земель запасу. В зв'язку з цим в квітні 2017 року позивач прийшов на консультацію до адвоката, який йому рекомендував офіційно отримати інформацію про наявність земель запасу по даному населеному пункті. За запитом адвоката 19.02.2017 року позивач отримав від міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах ГУ Держгеокадастру у Київської області письмову інформацію за № 59/118-18 від 19.02.2018 року, з якої вбачається, що за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площа земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у запасі Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області становить 215,7891 га. Пізніше позивач звернувся з заявою про вирішення свого питання до Таращанської районної Державної адміністрації Київської області. 12.03.2018 року листом Таращанської РДА за № 06-09/32 йому було рекомендовано для відновлення своїх прав на земельну частку (пай) звернутись до суду. (а.с. 24). Позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву в 2018 році. Відповідачі про наявність земель запасу офіційно до 2018 року не повідомляли і тому, він вважає причину пропущення ним строку позовної давності поважною. Таким чином, позивач мав право на земельну частку (пай) розміром 2,5 в умовних кадастрових гектара вартістю 11949,00 грн. Відповідно до п. 5 Указу Президента України по цьому питанню видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться відповідною районною державною адміністрацією. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів КСП «Прогрес» із членів вказаного підприємства не вибував, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мала право на земельну частку (пай) розміром 2,5 в умовних кадастрових гектара вартістю 11949,00 грн.

Outcome: approved