Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2004 року він разом з [PERSON] придбали у колишнього Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» в особі його ліквідатора [PERSON] будинок та омшаник на пасіці в с. Боровенька на підставі Договору №18/б купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі. 27.12.2017 року він придбав [PERSON] належну йому ? частину вищевказаного майна. В даний час позивач бажає зареєструвати дане майно з метою отримання кредиту під його заставу, але не може цього зробити, оскільки договір купівлі-продажу будинку та омшаника складено у простій письмовій формі. Тому він просив визнати за ним право власності на виробничу будівлю (омшаник) з надвірними спорудами, які розміщені за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Боровенька, вул. Лугова, 27, а саме: виробничу будівлю 1967 року побудови під літ. «А» загальною площею 68,0м2, яка складається з: веранди площею 4,6м2; кладової площею 63,4м2; сараю деревяного під літ. «Б»; сараю дощатого під літ. «б»; сараю деревяного під літ. «В»; сараю цегляного під літ. «Г»; огорожі дощатої під літ. № «1-2», які були придбані у СТОВ «Вікторія» згідно Договору №18/б купівлі-продажу від 03.09.2004 року та [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 27 грудня 2017 року. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач свої вимоги підтримав, відповідачі та третя особа проти задоволення позову не заперечили. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 03.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] було придбано у СТОВ «Вікторія» в особі його ліквідатора [PERSON] будинок та омшаник на пасіці в с. Боровенька на підставі Договору №18/б купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі (а.с. 6). 27.12.2017 року [PERSON] продав позивачеві належну йому на праві власності ? частину вищевказаного будинку та омшаника згідно договору (а.с. 10). В подальшому у [PERSON] виникла необхідність отримати грошові кошти у звязку з чим він звернувся до банківської станови для отримання кредиту під заставу даного майна, але для цього йому необхідно провести його реєстрацію. У реєстраційному відділі виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області позивачеві розяснили, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, а так як договір купівлі-продажу вищевказаного будинку та омшаника складено у простій письмовій формі, то реєстрацію права власності на придбане нерухоме майно провести не можна. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за позивачем права власності на спірне майно, оскільки встановлено, що його майнові права порушуються, а тому підлягають захисту.

Outcome: approved