Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 13252.39 гривен, у тому числі: - заборгованість за кредитом 4573.00 гривен, - заборгованість по процентам за користування кредитом 5 404.81 гривен, - заборгованість по комісії за користування кредитом 2 164.32 гривен, - штраф (фіксована частина) 500.00 гривен, - штраф (процентна складова) 607.26 гривен та суму судових витрат у розмірі 243.60 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 30.03.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 5 000.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 04.03.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 13252.39 гривен. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.23). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.28-30). Відповідач позов не визнав. Пояснив, що в 2010 році, коли він працював та перебував у м. Одесі, на нього напали не знайомі люди, вдарили його по голові та відібрали паспорт. Тривалий час він перебував на лікування, внаслідок чого хворіє на епілепсію, паспорту в нього не має по теперішній час. Не памятає, щоб він укладав кредитний договір з банком, щоб отримував кошти чи кредитну платіжну картку. На даний час роботи не має, на його утриманні знаходиться важко хвора мати-пенсіонерка. За клопотання відповідача було оголошено перерву для можливості надання доказів на спростування доводів викладених в позовній заяві. Однак, будучи повідомленим належним чином (а.с.31) в судове засідання 06.05.2014 року відповідач не прибув, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, пояснень чи доказів суду не надав. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2010 року відповідач [PERSON] 30 березня 2010 року отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 04.03.2014 року має заборгованість - 13 252.39 грн., яка складається з наступного: - 4576.00 грн. - заборгованість за кредитом; - 5404.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2164.32 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. штраф (фіксована частина). - 607.26 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу, суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяві , та за клопотанням відповідача оголошував перерву в судовому засіданні для надання часу зібрати та подати суду докази. Також суд розяснював відповідачу можливість заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення достовірності підпису на кредитному договорі. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів. Таким чином, знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Твердження відповідача про те, що він втратив память, тому не памятає чи отримував кредит, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин відповідачем не надано. Посилання відповідача на сімейні обставини, важке матеріальне становище, на хворобу, що він не спроможний сплатити заборгованість за названим кредитним договором, суд до уваги не приймає, оскільки стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 243.60 грн. судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved