Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 03 березня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири № 177 по бульвару Першого Травня в будинку № 4 в м. Біла Церква Київської області, яка належала померлому. Спадкоємцем за заповітом є позивач, а за законом є дочка спадкодавця від першого шлюбу відповідач по справі [PERSON]. На день смерті спадкодавець проживав один в квартирі, був особою похилого віку, тривалий час хворів, багато разів знаходився на стаціонарному лікуванні, перебував на амбулаторному обліку, а також переніс операцію, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати, потребував дієтичного харчування та постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватись. [PERSON] починаючи з 1990 року постійно скаржився на стан здоровя, час від часу перебував як на амбулаторному так і на стаціонарному лікуванні в лікарні, що підтверджується виписками з медичної карти хворого, медичними обстеженнями та консультативними висновками лікарів. Починаючи з 1995 року йому ставилися діагнози: набута пряма лівобічна пахова грижа, гепертонічна хвороба ІІ ст. Гіпертрофія ЛШ. ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І. та ряд інших захворювань повязаних з руховим апаратом, захворюванням серця, простати, нирок, щитовидної залози та ін. Таким чином, з 1995 року та по день смерті, здоровя [PERSON] з року в рік все більш погіршувалось, виникало ряд інших захворювань, постійно виникали ускладнення від захворювань, що змушувало по декілька разів на рік перебувати в лікарні на стаціонарному лікуванні. Доглядом хворого спадкодавця, забезпеченням його ліками, продуктами харчування та побутовим обслуговуванням займався позивач та близькі люди, в той час як відповідач ухилялась від надання допомоги та не давала грошей для придбання ліків, хоча [PERSON] спілкувався зі своєю дочкою, повідомляв її про свій стан здоровя, свою безпорадність та немічність, просив у неї допомоги у будь-якій формі. Позивач за власні кошти здійснив поховання батька, оскільки дочка відмовилась. Позивач звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та дізнався, що з аналогічною заявою звернулася і відповідач. Позивач вважає, що [PERSON] має бути усунена від права на спадкування спадкового майна [PERSON], який помер 03 березня 2015 року, із підстав: ухилення від надання допомоги спадкодавцеві через похилий вік, тяжку хворобу, безпорадний стан, оскільки вона навмисно ухилялася від надання допомоги своєму батькові у той час, коли це було дуже потрібно та необхідно, так як батько мав тяжку хворобу, що потребувала належного лікування та догляду. Із зазначених підстав позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд усунути відповідача [PERSON], яка проживає за адресою: In der Wettmuhle 20, Einbeck, Deutschland (Айнбек, Німеччина), від права на спадкування спадкового майна [PERSON], який помер 03 березня 2015 року. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави викладені у позовній заяві, надала суду письмові пояснення та просить суд позов задовольнити. Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали суду письмові пояснення та заперечення проти позову суду, просять суд у задоволені позовних вимог відмовити. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі та вирішення справи на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що підтверджено матеріалами справи, 03.03.2015 року помер [PERSON] у віці 84 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.17). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири № 177 по бульвару Першого Травня в будинку № 4 в м. Біла Церква Київської області, яка належала [PERSON] на підставі довідки № 110 від 06.05.1991 року, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Первомаец» (реєстрова книга № 93, реєстровий № 10834) (а.с. 24-30). За життя спадкодавець склав заповіт, який нотаріально посвідчений і яким належне йому майно на час смерті заповів позивачу у справі [PERSON] ( а.с.21-23). Після смерті спадкодавця до нотаріальної контори звернулись із заявами про прийняття спадщини син померлого [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом та дочка померлого від першого шлюбу [PERSON]. По справі також встановлено, що спадкодавець за життя до дня смерті проживав один в квартирі, був особою похилого віку, тривалий час хворів, багато разів знаходився на стаціонарному лікуванні, перебував на амбулаторному обліку, а також переніс операцію, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати, потребував дієтичного харчування та постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватись. Позивач ніс витрати на утримання свого покійного батька, доглядав за ним: купував все необхідне для батька, готував йому їжу, прав одяг та білизну, возив до лікарів та вчиняв всі інші необхідні дії щодо його догляду, матеріального забезпечення та утримання, що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками. Оскільки з 2012 року спадкодавець не міг самостійно пересуватися, був немічним, позивач придбав йому пристрій для пересування хворих із захворюваннями опорно-рухового апарату ( а.с. 34-73). Судом встановлено, що [PERSON] спілкувався зі своєю дочкою, повідомляв її про свій стан здоровя, свою безпорадність та немічність, просив у неї допомоги у будь-якій формі. Проте відповідач, знаючи про безпорадний стан батька, не виявляла наміру надавати спадкодавцю матеріальну чи іншу допомогу, відмовляла йому в проханні відвідувати та доглядати його. Дані обставини підтверджені письмовими матеріалами справи, поясненнями представника позивача і не спростовані стороною відповідача. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. По справі достовірно встановлено, що спадкодавець на час смерті мав похилий вік, тяжку хворобу, не працював і перебував у безпорадному стані. В п.6 розяснень Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи із даної норми, законодавством передбачено обставини за яких спадкоємець може бути усунений від права на спадкування у разі доведеності фактів винної поведінки спадкоємця, який усвідомлював свій обовязок, мав можливість його виконувати але умисно не вчиняв необхідних дій. Такі факти стороною позивача суду доведені і вони були встановлені під час судового розгляду. При вирішені справи по суті позовних вимог суд критично відноситься до заперечень та доводів сторони відповідача щодо відсутності в діях відповідачки можливості надавати допомогу та умисному ухиленні від наданні допомоги спадкодавцю, оскільки дані обставини фактично нічим не підтверджені та спростовані стороною позивача. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Стороною позивача було надано суду достатньо доказів того, що відповідач не надавав необхідної спадкодавцеві допомоги, якої той потребував. За таких обставин суд вбачає знаходження спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані та факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача щодо усунення відповідача від права на спадкування за законом. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved