Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21.12.2016 померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Новософіївка, вул. Центральна (Леніна), 14. 09.12.2016 власницею будинку [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вона заповіла зазначений будинок позивачеві [PERSON] 27.12.2016 позивачем було подано заяву про відкриття спадщини, однак при спробі переоформити будинок [PERSON] довідалася, що вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного спадкового майна немає можливості, через те, що житловий будинок не має державної реєстрації. У звязку з тим, що є перешкоди для оформлення спадщини нотаріально, позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій представник просить справу розглянути без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Представник відповідача Новософіївської сільської ради в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи відповідача повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомлялися, письмових заперечень чи клопотань на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 грудня 2016 року в селі Новософіївка Голопристанського району Херсонської області померла спадкодавець [PERSON], про що Виконавчим комітетом Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 26 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КГ №225569, виданим 26 грудня 2016 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Новософіївка, вул. Центральна (Леніна), 14, буд. 11, померла постійно проживала в цьому будинку, а позивач останнім часом доглядала за нею, а також здійснила її поховання, що підтверджується довідками, виданими Новософіївською сільською радою, наявними в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи, факт належності вищевказаного нерухомого майна померлій підтверджується довідкою Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 05.01.2017 за №02-13/26. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності нерухомого майна померлій [PERSON] Відповідно до заповіту, складеного 09 грудня 2016 року та посвідченого головою Великокардашинської сільської ради, померла [PERSON], 22.04.1949 р. н. належний їй житловий будинок, який знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Новософіївка, вул. Центральна (Леніна), буд. 14, заповідала [PERSON], 21.03.1956 р. н. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46370236 від 05.01.2017, вищевказаний заповіт зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №55. Судом було встановлено, що підставою звернення позивача до суду стало наявність перешкод в оформлені спадщини в нотаріальній конторі саме через відсутність правовстановлюючого документа на спадкову масу. Позивач, як спадкоємець за заповітом, в даному випадку не може оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність державної реєстрації нерухомого майна та відсутністю у померлого правовстановлювального документу на нерухоме майно, а також позбавлений можливості встановити факт належності майна померлому в окремому провадженні, оскільки це свідчить про існування спору про право. Отже, своє право на вказане майно позивач може поновити (захистити), лише предявивши позов до суду про визнання права власності на спадщину, чим вона і скористалася. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона визнається належною спадкоємцям з часу її відкриття. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом, факт належності майна померлому судом встановлено. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Новософіївка, вул. Центральна (Леніна), 14. Тому, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved