Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 01.11.2012 року відповідач підписала заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Публічне акціонерне товариство «КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач своєчасно не надала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 року має заборгованість 29195.10 грн., яка складається з наступного: 408.48 грн. - заборгованість за кредитом; 23820.19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100.00 грн.-нараховано пені та комісії; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1366.43 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, при цьому подав відповідь на відзив на позовну заяву згідно якої при укладаннi Договору No б/н від 01.11.2012 року сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо ознайомлення Відповідача умовами та правилами надання банківських послуг Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 01.11.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчила (в), що Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.... Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Також представник позивача звернув увагу на те, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. 21.02.2018 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] подав до суду відзив на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, згідно якого просив суд відмовити у заявленому позові до [PERSON] Зазначені вимоги мотивував тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання відповідачем кредитного договору та отримання ним на підставі заяви позичальника кредиту. Крім того, зазначив, що відповідач заперечує факт підписання документів на отримання кредитних коштів, а також звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, щодо факту, укладення відповідачем кредитного договору з банком у відповідності до вимог чинного законодавства, щодо дотримання форми та змісту такого договору, вважав, що до будь-яких відносин з ПАТ КБ «Приват Банк» мають бути застосовані строки позовної давності відносно вимог до Відповідача. Вважає за необхідне звернути увагу на позицію Верховного Суду України, що було викладено у Постанові від 22.03.2017року у справі №6-2320цс16, а саме: «У справі, яка переглядається, суди встановили, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Пунктом 3.2.7 цих Умов передбачено, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом, проценти, винагороду й неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченому пунктами 3.3.1-3.3.3 Умов. Пунктом. 3.4.1 Умов установлено, що позичальник зобов'язаний сплатити банку, зокрема, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з пунктом 5.1 цих Умов. За пунктами 5.1, 5.3 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та пунктами 3.2.2, 3.2.3 цих Умов, банк мас право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожен день прострочення платежу; при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на копію анкети-заяви, що додана до позовної заяви. Так, в останній відсутня інформація про обраний кредитний ліміт. Таким чином, твердження Позивача, що Відповідачем було отримано кредит в розмірі 500,00гривень є припущенням, що не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах справи. Наданий розрахунок заборгованості не може бути належним та допустимим доказом отримання Відповідачем коштів в розмірі 500,00гривень. Будь-якої пам'ятки клієнта, що містить Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування Відповідачем не отримувалось, ознайомлення не здійснювалось, що підтверджується відсутністю відмітки у відповідній графі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2012 року відповідач підписала заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-32). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік (а.с. 30). Пункотм 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с. 28). Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором ( а.с. 4,5). Станом на 30.09.2017 року сума заборгованості відповідача перед Банком за кредитним договором № б/н від 01.11.2012 року складає 29195.10 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договір. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, що відповідає приписам ч. 1 ст. 207 ЦПК України. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Оскільки сторони уклали за своїм правовим змістом кредитний договір, вони набули взаємних прав та обовязків, за яким банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач у свою чергу у визначений договором строк зобовязався відповідні кошти повернути зі сплатою відсотків, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Виписка з карткового рахунку [PERSON] підтверджує факт встановлення кредитного ліміту та факт користування відповідачем вказаними вище коштами (а.с. 48). Крім того, суд вважає, що твердження представника відповідача про неотримання останньою будь-якої памятки клієнта, що містить Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування не отримувалися та ознайомлення не здійснювалося, спростовуються інформацією вказаною у заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг згідно якої [PERSON] ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які було надано їй для ознайомлення. Посилання представника відповідача на відсутність у матеріалах справи доказів про те, що позичальник ознайомлювався саме з цими Умовами, є безпідставними, оскільки ним в обґрунтування своїх вимог не надано суду різних за змістом Умов, які б діяли у ПАТ «КБ»Приват Банк» на час підписання заяви позичальника від 01.11.2012 року. При цьому, суд частково задовольняє вимоги представника відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне. Відповідно до змісту\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється у три роки. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, позивач звернувся з позовом до суду 28.12.2017 року, в свою чергу останній платіж з метою погашення заборгованості відповідачем було здійснено 19.03.2015 року, тобто позивач звернувся до суду в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності. При цьому, суд враховує частину другу статті 258 ЦК України яка передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-1349цс15, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Таким чином, зважаючи на те, що\~банк звернувся до суду з позовом 28.12.2017 року, а останній платіж з метою погашення заборгованості відповідачем було здійснено 19.03.2015 року, суд вважає, що банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та комісії в розмірі 3100 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) ти в розмірі 1366.43 грн. (процентна складова), а тому в задоволенні цих вимог суд відмовляє за пропуском строку позовної давності. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні його вимог в частині стягнення штрафу та зменшити розмір пені, яку просить стягнути позивач, до суми заборгованості за кредитом. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «КБ» Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість на суму 24637.15 грн., а саме: 408.48 грн. - заборгованість за кредитом; 23820.19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Окрім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь позивача з відповідача суд стягує судові витрати з урахуванням часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial