Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за законом за правом представлення після померлої бабки [PERSON], яка померла [INFO], оскільки його мати [PERSON], яка є донькою померлої бабки, померла в [INFO] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину звернувся до нотаріальної контори, але виявилося, що документ, який підтверджує право власності бабки на квартиру відсутній, що стало підставою нотаріусу відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність правовстановлюючого документу унеможливлює прийняття спадщини в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду. Від відповідача Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 24). Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 106). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] (до зміни прізвища Іванов) [PERSON] із часткою 1/2, та [PERSON] із часткою 1/2, що підтверджується свідоцтвом про право власності. [PERSON], померла [INFO], за життя склала заповіт від 21.09.2006 року, за яким все своє майно заповідала [PERSON], (а.с. 63 на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем першої черги за законом була [PERSON], як донька померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження. Спадкоємцем за заповітом був позивач [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 56). [PERSON], як донька померлої та спадкоємець першої черги за законом, та яка не проживала із спадкодавцем на час смерті. Після смерті матері [PERSON], заяву про прийняття спадщини не подавала та померла в [INFO] р., (а.с. 8). Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269 ЦК України, визначено, що Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Виходячи із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, щодо якого правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна вирішується в судовому порядку. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу докцументу про права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. Отже за [PERSON], слід визнати право власності на 1/2 частину [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабки [PERSON] померлої [INFO] року. В силу ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Встановлені судом обставини, дають можливість дійти висновку про те, що зазначена позивачем норма не поширюється на виниклі правовідносини, оскільки бабка позивача померла в 2009 році, а мати позивача (донька бабки) померла в 2013 році. Ст. 1276 ЦК України застосувується у тому випадку, якщо спадкоємець помер менше ніж за шість місяців після смерті спадкодавця і саме в цей час не встиг прийнти спадщину, тобто помер протягом строку на прийняття спадщини, а не після спливу цього строку. В частині визнання права власності за позивачем на 1/2 частину [ADDRESS], вимоги позову задоволенню не підлягають, оскільки до суду не надано жодного документа на підтвердження права власності спадкодавців [PERSON] та (або) [PERSON] на зазначену частку квартири. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial