Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8812 грн. 05 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в грудні 2006 року сталася дорожньо-транспортна пригода. За рішенням суду на автомобіль позивача було накладено арешт та передано на зберігання відповідачу. Автомобіль забирав державний виконавець і при цьому не був присутній ні позивач, ні він, як представник. Автомобіль зберігався неналежним чином на території цукрозаводу. В 2012 році , за рішенням суду, автомобіль було витребувано у відповідача і при отриманні його було встановлено, що з автомобіля знято та замінено деякі його складові частини, а також деякі частини прийшли в непригодність, із-за неналежного зберігання, а саме знята газова установка, рулева колонка, трамплер, стартер, замки на дверях автомобіля та на багажнику, зняте запасне колесо, замінено гумові шини на колесах, зняті задні фонарі, замінено руль, амартизатори. Так як автомобіль стояв в приміщенні з пошкодженою покрівлею, тому він був залитий водою, в результаті чого була пошкоджена обшивка дверей. Зразу ж після отримання автомобіля від відповідача його оглянув спеціаліст та дав заключення про розмір матеріальної шкоди. Представник позивача просить стягнути на користь позивача 8812 грн. 05коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Оскільки позивач вимушений був неодноразово звертатися до суду за відновленням своїх порушених прав, був позбавлений можливості користуватися автомобілем, у зв'язку з чим було порушено його звичайний спосіб життя, тому представник позивача просив стягнути на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того представник позивача суду пояснив, що автомобіль на даний час уже відремонтовано та продано іншій особі. Представник відповідача в судовому засіданні вказав на те, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає, що позивач не надав суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: не надав доказів того в якому стані перебував автомобіль перед тим як було судом накладено на нього арешт. 15 липня 2007 року державним виконавцем було складено опис автомобіля, де вказані лише видимі пошкодження автомобіля; позивачем не було проведено експертизи автомобіля зразу після ДТП; арешт з автомобіля, за ухвалюю суду, було знято 19 травня 2008 року, а державним виконавцем 09 лютого 2009 року було винесено постанову про зняття арешту з автомобіля і направлено дану постанову позивачу; в 2009 році позивач відмовився забрати автомобіль. Весь час автомобіль знаходився в закритому приміщенні на території цукрозаводу, де на той час працював відповідач. Також представник відповідача вказав на те, що вони не згодні з оцінкою спеціаліста, оскільки розмір матеріальної шкоди необхідно було визначати станом на 2007 рік, тоді як автомобіль було оглянуто в 2012 році, а також вважає, що експерт є упередженим. Крім того представник відповідача суду пояснив, що ключ від замка на приміщенні , де зберігався автомобіль, знаходився у завідуючої складами цукрового заводу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2009 року він працював на посаді державного виконавця і з прокуратури надійшла скарга від [PERSON], в якій було вказано, що арештований автомобіль відсутній. Він, спільно з начальником державної виконавчої служби, виїжджав на місце зберігання автомобіля, на територію цукрозаводу, де в скадському приміщенні було виявлено автомобіль. Також свідок суду пояснив, що двері в приміщенні їм відімкнула завідуюча складом. В приміщенні був пошкоджений дах, а тому на автомобіль попадала вода. Вони пропонували [PERSON] забрати автомобіль, але він відмовився. На той час арешт з автомобіля ще не було знято. Відповідач звертався з проханням зняти з нього обов'язок по зберіганню автомобіля, так як він уже не працював на заводі. Вживалися заходи по пошуку особи, яка б прийняла на зберігання автомобіль, але такої особи не було виявлено. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №2-212/2007, матеріали №1114 про відмову в порушенні кримінальної справи та матеріали виконавчого провадження №559 індекс В№1 суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Згідно ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Згідно ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути річ, яка була передана на зберіганняі і річ має бути повернена в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] належить позивачу -[PERSON] (а.с.39) Також було достовірно встановлено, що , відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець передав , а відповідач отримав на збереження автомобіль ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER], що підтверджено Актом опису й арешту майна від 15 січня 2007 року, в якому описано автомобіль та згідно якого зберігачу заборонено відчуджувати, приховувати та підміняти описане майно. Даний акт підписаний відповідачем (а.с. 44-45). Оригінал Акту опису та арешту майна від 15 січня 2007 року знаходиться в матеріалах Виконавчого провадження №559 індекс В№1 (а.в.п.6-7). Судом 19 травня 2008 року було винесено ухвалу про скасування забезпечення позову та знято арешт з автомобіля ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] (а.в.п. б/н). 09 лютого 2009 року державним виконавцем була винесена постанова про зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] (а.в.п. б/н). Із акту державного виконавця видно, що автомобіль ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] знаходитья на території ВАТ « 2-ий ім. Петровського цукровий завод» закритий на замок у складському приміщенні» (а.в.п. б/н). В матеріалах виконавчого провадження №559 індекс В№1 відсутні дані про те, що після зняття арешту з автомобіля, він був переданий позивачу чи його представнику. Судом 27 березня 2012 року було винесено рішення про витребування автомобіля ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] у [PERSON] та про передачу його [PERSON] (а.с.42-43). Згідно Акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу від 19 жовтня 2012 року автомобіль ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] був переданий [PERSON] (а.с.40). В Акті державного виконавця від 19 жовтня 2012 року встановлений технічний стан автомобіля ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER], а саме вказано, які складові частини автомобіля пошкоджені та відсутні. Акт підписаний як представником позивача [PERSON] так і відповідачем [PERSON] (а.с.41). Згідно Звіту №069-12 про експертну оцінку від 25 жовтня 2012 року автомобіль ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER] був оглянутий експертом та визначений розмір матеріальних збитків , завданих в результаті його неналежного зберігання, часткового розукомплектування та підміни деяких складових частин, який становить 8812 грн. 05 коп. (а.с.16-33). В матеріалах №1114 про відмову в порушенні кримінальної справи мається Протокол огляду транспортного засобу від 26 грудня 2006 року (а.м.6) та Протокол огляду і затримання тракнспорту (а.м.7), де описано технічний стан автомобіля ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER], вказано, які складові частини автомобіля пошкоджено та вказано які речі малися в автомобілі. Таким чином, суд вважає, що вищезазначені докази спростовують пояснення представника відповідача про те, що позивачем не надано достовірних доказів про технічний стан автомобіля станом на дату взяття його під арешт та станом на день його передачі представнику [PERSON]. Також в судовому засіданні було спростовано твердження представника позивача, що автомобіль зберігався належним чином. Так в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль зберігався в приміщенні, де була пошкоджена покрівля, через яку вода попадала на автомобіль. Також встановлено, що до автомобіля мали доступ сторонні особи. На ці обставини вказав в судовому засіданні свідок [PERSON]. Крім того представник позивача також суду пояснювала, що ключ від приміщення, де знаходився автомобіль, знаходився у завідуючої складами цукрового заводу. Таким чином відвовідач не виконав вимоги чинного законодавства та не зберігав , переданий йому на зберігання автомобіль, належним чином, що призвело до його пошкодження та розукомплектації. Також суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач повинен був провести оцінку автомобіля на момент взяття його під арешт, а не в 2012 році. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що 15 січня 2007 року на автомобіль було накладено арешт та передано його на зберігання відповідачу. І лише 19 жовтня 2012 року автомобіль, за рішенням суду, було передано представнику позивача [PERSON]. А вже 25 жовтня 2012 року автомобіль був оглянутий спеціалістом та визначено розмір матеріальної шкоди. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків , що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Але згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та згідно ч.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином суд вважає, що позивач вправі ставити питання про відшкодування матеріальної шкоди виходячи з тих доказів , які він має. Також суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача про те, що експерт є упередженим, так як нею не надано суду доказів, що вказують на його упередженність. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача коштів на відшкодування матеріальної шкоди є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає повному задоволенню, оскільки в судовому звчсіданні було встановлено, що відповідач неналежним чином зберігав ввірений йому автомобіль ВАЗ 21051 державний номер [NUMBER], чим допустив заміну, розукомплектацію та пошкодження складових частин даного автомобіля. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач тривалий час був позбавлений можливості користуватися власним автомобілем; із-за неналежного виконнання відповідачем обовязків, як зберігача автомобіля, він був вимушений неодноразово звертатися до судових органів про поновлення своїх порушених прав, тому суд вважє за необхідним частково задовольнити вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди. Так як позов підлягає задоволенню, тому , в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме кошти сплачені ним як судоий збір (а.с.5-6) в сумі 487 грн.20 коп. та витрати за проведення експертної оцінки в сумі 1300 грн. (а.с.37).

Outcome: approved