Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» права власності на квартиру [NUMBER], яка має загальну площу 173,2 кв.м., складається з трьох кімнат, житловою площею 82,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], вартість якої становить 2 916 153,72 гривень, що за курсом гривні до долару США, встановленому НБУ на день складання висновку еквівалентно 250 034,98 доларів США., в рахунок погашення частини заборгованості QUEENSLAND SALES LLP за договором займу № А-04/598 від 06.06.2008 р., встановити порядок виконання, встановивши, що це судове рішення є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно та виселити [PERSON] з зазначеної квартири, в обґрунтування своїх вимог вказує на наступне: 06.06.2008 р. між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та FIREBERG LTD укладено договір займу № А-04/598, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати FIREBERG LTD кредит у розмірі 2 000 000,00 доларів США, а FIREBERG LTD, в свою чергу зобов'язався повернути кредит в строк до 25.06.2009 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Відповідно до Договору переведення боргу до Договору займу № А-04/598 від 06.06.2008 р., укладеного 11.07.2011 р. між Банком, Компанією FIREBERG LTD та QUEENSLAND SALES LLP залишок боргу у розмірі 910 000,00 доларів США, за основним боргом та 38 425,18, за несплаченими процентами переведено на QUEENSLAND SALES LLP. З урахуванням всіх змін та доповнень між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та QUEENSLAND SALES LLP домовились, що залишок заборгованості у розмірі 948 425,18 доларів США буде сплачено Боржником в строк до 31.11.2012 р. В забезпечення виконання зобов'язань за договором займу, 06.06.2008 р. між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON], передала в іпотеку АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», cвої зобов'язання виконав в повному обсязі. Враховуючи те, що QUEENSLAND SALES LLP неодноразово порушувала умови договору займу, внаслідок чого за договором займу виникла істотна за розміром заборгованість, яка перевищує вартість предмета іпотеки, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за Банком права власності на квартиру [NUMBER], яка має загальну площу 173,2 кв.м., складається з трьох кімнат, житловою площею 82,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]., та виселення її мешканців. [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. В письмових поясненнях, зазначала про припинення іпотеки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦПК України, через сплив шестимісячного терміну з моменту настання строку виконання зобов'язання. Також вказувала на порушення суб'єктом оціночної діяльності порядку, визначеного Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що призвело до формування висновку, який на її думку не відповідає дійсні ринковій вартості предмету іпотеки. Порушувала питання про застосування строків спеціальної позовної давності щодо нарахованої АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» неустойки. В додаткових запереченнях вказувала на відсутність в матеріалах справи повідомлень QUEENSLAND SALES LLP та [PERSON] повідомлень про порушення основного зобов'язання та невідповідність наданих АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» розрахунків заборгованості та виписок, як доказів наявної заборгованості вимогам, щодо легалізації на території України. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась про слухання справи сповіщались належним чином. Третя особа QUEENSLAND SALES LLP у судове засідання не з'явилась, про слухання справи сповіщалась належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Представник позивача підтримав можливість продовження розгляду справи без участі відповідача та третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що рішення у справі підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі наданих представником Позивача письмових доказів та відповідні їм правовідносини. 06.06.2008 р. між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та FIREBERG LTD укладено договір займу № А-04/598, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати FIREBERG LTD кредит у розмірі 2 000 000,00 доларів США, а FIREBERG LTD, в свою чергу зобов'язався повернути кредит в строк до 25.06.2009 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Відповідно до Договору переведення боргу до Договору займу № А-04/598 від 06.06.2008 р., укладеного 11.07.2011 р. між Банком, Компанією FIREBERG LTD та QUEENSLAND SALES LLP залишок боргу у розмірі 910 000,00 доларів США, за основним боргом та 38 425,18, за несплаченими процентами переведено на QUEENSLAND SALES LLP. З урахуванням всіх змін та доповнень між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та QUEENSLAND SALES LLP домовились, що залишок заборгованості у розмірі 948 425,18 доларів США буде сплачено Боржником в строк до 31.11.2012 р. В забезпечення виконання зобов'язань за договором займу, 06.06.2008 р. між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений 06.06.2008 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., номер в реєстрі 8481, зазначене обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі іпотек 10.06.2008 р., номер витягу 19068659, відповідно до умов якого [PERSON], передала в іпотеку АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» свої зобов'язання за Договором займу виконав у повному обсязі, компанії FIREBERG LTD відкрито кредитну лінію, залишок заборгованості за якою, станом на момент укладення договору про переведення боргу 11.07.2011 р., склав 910 000,00 доларів США, заборгованість за тілом кредиту та 38 425,18 доларів США, заборгованість за процентами, що підтверджує QUEENSLAND SALES LLP в договорі про переведення боргу та підтверджується випискою з рахунку QUEENSLAND SALES LLP. QUEENSLAND SALES LLP свої зобов'язання за договором займу № А-04/598 від 06.06.2008 р. не виконує, що полягає у наступному: АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та QUEENSLAND SALES LLP в п. 5.1. Спеціальних умов договору займу встановили, що строком повернення займу є 31.11.2012 р. В порушення вказаної умови договору займу № А-04/598 від 06.06.2008 р. заборгованість QUEENSLAND SALES LLP за договором залишається не сплаченою та станом на 16.06.2015 р. складає 2 354 446,36 (два мільйони триста п'ятдесят чотири тисячі чотириста сорок шість) доларів США 36 центів: -За основною сумою - 435 339,95 (чотириста тридцять п'ять тисяч триста тридцять дев'ять) доларів США 95 центів; -За відсотками - 2 267,40 (дві тисячі двісті шістдесят сім) доларів США 40 центів, нарахованих за період з 26.05.2015 р. по 15.06.2015 р., з врахування 7,5% річних); -За штрафами та пенями - 1 916 839,01 (один мільйон дев'ятсот шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) доларів США 01 центів, що нараховані, відповідно до умов договору за період з 25.08.2011 р. по 15.06.2015 р. Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням компанією QUEENSLAND SALES LLP своїх зобов'язань за договором займу № А-04/598 від 06.06.2008 р. АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» 28.08.2013 р. звернувся з до QUEENSLAND SALES LLP з повідомлення про порушення основного зобов'язання вих. № U/01-1/65, в якому було зазначено зміст порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором займу. Вказана вимога була отримана представником QUEENSLAND SALES LLP за довіреністю [PERSON] 29.08.2013 р., про що свідчить його особистий підпис на копії повідомлення. На вимогу ст. 35-38 Закону України «Про іпотеку» аналогічне повідомлення 28.08.2013 р. було направлено іпотекодавцю - [PERSON], яке нею було отримано 29.08.2013 р. про, що свідчить довідка кур'єрської служби доставки NEXT DAY від 08.10.2013 р. Вказані вимоги у зазначений тридцятиденний термін виконані не були, предмет іпотеки у власність іпотекодержателя не передано заборгованість QUEENSLAND SALES LLP за договором займу № А-04/598 від 06.06.2008 р. не погашена. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання ст. 40 Закону України «Про іпотеку» АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» 01.04.2014 р. звернувся до [PERSON] з вимогою про виселення № U/01-1/35, яка була отримана [PERSON] 04.04.2014 р., про, що свідчить довідка кур'єрської служби доставки ТОВ «МІЖНАРОДНА ДОСТАВКА» від 11.04.2014 р. Вказана вимога відповідачем виконана не була. Отже, АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» дотримано порядку, визначеного ст. ст. 35-37, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У позасудовому порядку сторони не досягли згоди на передачу у власність Банку предмета іпотеки, зазначене вбачається з того, що ні Позичальником ні Іпотекодавцем не виконана вимога U/01-1/65 від 28.08.2013 р./U/01-1/69 від 28.08.2013 р., здійснена на вимогу ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, враховуючи, що умови укладеного між сторонами іпотечного договору містять відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття останнім права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем зобов'язання за кредитним договором, то, відповідно, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись зазначеним способом на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналогічної правової позиції відносно того, що наявність у договорі іпотеки відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття останнім права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем зобов'язання за кредитним договором, є правом застосування іпотекодержателем такого способу звернення стягнення судом, підтверджується судовою практикою Верховного суду України (Постанова від 11.12.2013 р. у справі 6-124цс13) та практикою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка відображена у п. 39 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, якою встановлено, що «з урахуванням положень частини 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності складеного ТОВ «Південно-українське бюро консалтингу та оцінки» від 16.05.2014 р., вартість вказаної нерухомості становить 2 916 153,72 гривень, що за курсом гривні до долару США, встановленому НБУ на день складання висновку еквівалентно 250 034,98 доларів США. Відповідно до ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже відповідно до вимог чинного законодавства АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» має право за рахунок вартості предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за договором займу. Зі змісту статей ст. 109 Житлового кодексу України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Задовольняючи позов суд, враховує, що відповідно 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 встановлено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленого законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Ст. 217 ЦПК України встановлює, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З огляду на те, що позивачем виконані вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець та всі мешканці, які знаходяться в квартирі [NUMBER], яка має загальну площу 173,2 кв.м., складається з трьох кімнат, житловою площею 82,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] вважатимуться такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням та підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. Ухвалюючи рішення в частині виселення судом враховано, що [PERSON] на праві власності належать: квартира [NUMBER], розташована, за адресою: [ADDRESS] та квартира [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.09.2015 р. Посилання відповідача на припинення договору іпотеки, у зв'язку з настанням умов, визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України не заслуговує на увагу, у зв'язку з тим, що відповідач безпідставно ототожнює фінансову поруку, яка регулюється Главою 49 ЦК України з майновою порукою, визначення поняття якої відображене у ст. 11 Закону України «Про іпотеку», згідно якої майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. А майнова порука припиняється, виключно на умовах встановлених Законом України «Про іпотеку», зокрема: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Крім того суд, врахувавши, що з моменту формування висновку, яким визначено вартість предмету іпотеки, здійсненого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ПІВДЕННО-УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КОНСАЛТІНГУ ТА ОЦІНКИ» 16.05.2014 р. минув досить тривалий час, що могло негативно вплинути на відображення ринкової вартості предмету іпотеки та за клопотанням [PERSON] призначив будівельно технічну експертизу, за результатами якою встановлено, що вартість квартирі [NUMBER], яка має загальну площу 173,2 кв.м., складається з трьох кімнат, житловою площею 82,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 20.04.2015 р. становить 6 279 350 гривень, що еквівалентно 298 198 доларів США. У зв'язку з чим суд, вважає доцільним враховувати саме цю вартість предмета іпотеки. Не заслуговують на увагу твердження [PERSON] про необхідність застосування строків спеціальної позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України до неустойки, нарахованої відповідно до умов договору займу № А-04/598 від 06.06.2008 р. У зв'язку з тим, що договір займу укладено між АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» (Латвійська республіка) та QUEENSLAND SALES LLP (Великобританія) обидві сторони не є резидентами України та під час укладення договору займу пунктом 10.7. його загальних умов визначили, що всі питання, які не визначені в договорі займу або дійсних умовах, вирішуються у відповідності з нормативними актами, які діють в Латвійській республіці. Таким чином суд, не може застосувати спеціальний строк позовної давності, встановлений ст. 258 ЦК України. Також наявність в матеріалах справи особистого підпису представника QUEENSLAND SALES LLP [PERSON] на повідомленні про порушення основного зобов'язання та довідки кур'єрської служби доставки, якими підтверджується сповіщення [PERSON] про порушення основного зобов'язання та попередження про виселення спростовує твердження відповідача про не повідомлення належним чином QUEENS LAND SALES LLP та [PERSON] в порядку, визначеному ст. ст. 35, 40 Закону України «Про іпотеку». Крім того, про існування цієї справи, а відповідно і існування будь-яких вимог до іпотекодавця [PERSON] дізналася щонайменше 23.06.2014 р., коли подавала апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі, тобто на позасудове врегулювання спору та передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя у [PERSON] був майже рік, але станом на дату ухвалення цього рішення можливість досудового врегулювання спору [PERSON] не використана. Не є обґрунтованими твердження про те, що не є належними подані АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» докази у вигляді розрахунків та виписок. При цьому відповідач сама вказує на п. 5.3. Загальних умов договору займу зі змісту якого вбачається, що підтвердженням здійснення платежів, пов'язаних зі здійсненням видачі, використанням та поверненням займу є затверджені банком виписки з розрахункового рахунку банка. Вказані виписки надавалися повноважними представниками банку, а виписки та розрахунок заборгованості, станом на 09.06.2015 р. були затверджені та підписані членом правління АТ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» [PERSON], підпис якого та печатка, були посвідчені нотаріально у м. Рига. Така форма засвідчення прямо передбачена ст. 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 10.01.2002 р. визначає, що проходження процедури проставлення апостилю на офіційних документах не вимагається, якщо закони, правила або практика, що дає в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами, відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації. 12.07.1996 р. набув чинності Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах. Зазначений договір скасовує необхідність легалізації офіційних документів (як консульську процедуру так і спрощену за допомогою проставлення апостилю) між Україною та Латвійською Республікою (Лист Міністерства юстиції України від 09.07.2004 р. № 26-38-290). Згідно ст. 13 вказаного Договору документи, що були на території однієї з Договірних Сторін складені або засвідчені офіційною особою (нотаріусом, офіційним перекладачем, експертом, тощо) в межах компетенції та за встановленою формою і засвідчені печаткою, приймаються на території другою Договірної Сторони без буд-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні, користуються і на території другою Договірної Сторони доказовою силою офіційних документів.

Outcome: approved