Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив та просить суд визнати недійсним державний акт про право власності на землю, оскільки його видача та реєстрація здійснена на померлу особу, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Аглобудівська, 36. Відповідач надав заперечення, відповідно до якого державний акт про право власності на землю виданий на законній підставі, підстав визнавати його недійсним немає, оскільки рішення відповідача про передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] було 08.10.1997р. Позивач, та представник позивача до суду не з,явились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги. Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просив відмовити у позові з підстав викладених у запереченні. Представник Інгулецького виконкому надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Представник Управління Держгеокадастру надав заперечення, відповідно до якого просив відмовити у позові, оскільки [PERSON] завершила процедуру приватизації оскільки було видано та зареєстровано спірний державний акт. Представники інших третіх осіб надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, поклались на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 10.10.1950р. народився [PERSON], матір,ю якого вказана [PERSON] (а.с.10). Таким чином судом встановлено, що позивач доводиться рідним сином [PERSON] 21.01.1998р. померла [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] за спадщиною звертався позивач, та надходила відмова від спадщини від [PERSON] (а.с.71). Будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Аглобудівська, 36, належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с.11,12,61-62). Після смерті [PERSON], а саме 02.02.1999р. було видано Державний акт про право приватної власності на землю за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Аглобудівська, 36, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8442 (а.с.13). За адресою: м. Кривий Ріг, вул. Аглобудівська, 36, зареєстрований та проживає [PERSON] (а.с.14). Позивач звернувся до Держгеокадастру з заявою про переоформлення земельної ділянки по вул. Аглобудівська, 36, на нього, оскільки він прийняв у спадок будинок на цій ділянці, та ділянка оформлена за померлою матір,ю позивача роком пізніше від її смерті, але отримав відмову, де вказано, що переоформлення неможливе без скасування спірного акту (а.с. 23-24). Щодо недійсності Державного акту від 02.02.1999р, - суд зазначає, що його видача та державна реєстрація відбулась вже після смерті [PERSON], і таким чином померлу особу було наділено майновими правами, що є недопустимим. Відповідно до ст.. 215 ЦК України, підставою недійсності правочинує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст..203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, -цивільна правоздатність фізичної особиприпиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, враховуючи, що право власності на земельну ділянку набувається з моменту державної реєстрації, а на момент видачі Державного акту та його реєстрації [PERSON] померла, тобто не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для набуття такого права, спірний Державний акт є недійсним, та дана позовна вимога підлягає задоволенню. Враховуючи, що на момент смерті [PERSON] подала заяву на приватизацію земельної ділянки по вул. Аглобудівська, 36, але за життя не було завершено процедуру приватизації, вона не отримувала за життя Державний акт, та не здійснювалась державна реєстрація, тобто за життя вона не набула права власності на вказану земельну ділянку, і таким чином не завершила процедуру приватизації, розпочавши її. Отримати правстановлюючі документи на земельну ділянку спадкодавець не встигла, тому її спадкоємці, позивачі мають право на завершення приватизації земельної ділянки. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме земельну ділянку за вказаною адресою, з тих підстав, що Державний акт було видано після смерті [PERSON], тобто після смерті спадкодавці, вказано, що надано неналежний документ на зазначену земельну ділянку (а.с.25). В процесі руху приватизації було прийнято рішення Виконкому Криворізької міської ради №452/1 від 08.10.1997р. яким було вирішено передати у приватну власність земельну ділянку за адресою: вул. Аглобудівська, 36 [PERSON] (а.с.107), на підставі раніше поданої нею заяви (а.с.108). За життя [PERSON] державнй акт про право власності на земельну ділянку не отримала, померла 22.01.1998 року, тобто до його видачі та реєстрації. Таким чином, позивач як спадкоємець померлої має право на завершення приватизації. Набуття права власності на земельну ділянку та перхід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки внатурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. З урахуванням зазначеного, суд визнає за позивачем право на закінчення приватизації земельної ділянки після смерті спадкодавця з урахуванням прав на інтересів суміжнх власників та суміжник користувачів, що мають врахувати компетентні органи при виготовленні технічної документації. Суд враховує позицію ВССУ, викладену в листі від 16.05.2013р., №24-753/0/4-13, де вказано, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що Державний акт є недійсним, та підлягає скасуванню, - за життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації, але не завершила її. Таким чином заперечення відповідача спростовано дослідженими доказами, недійсність спірного акту знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, та позивач має право на завершення приватизації.

Outcome: approved