Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та мотивує свої вимоги тим, що 20 травня 2013 року між ним та відповідачами було укладено договір позики, відповідно до якого він передав у позику відповідачам грошові кошти у сумі 4600 доларів США, з наступними умовами погашення: 200,00 доларів США щомісячно до 18-го числа кожного місяця в якості тіла позики до 18 вересня 2013 року, та 4% від залишку тіла позики до 18-го числа кожного місяця з 18 вересня 2013 року. Сторонами була обумовлена дата повернення позики у повному обсязі - 21 травня 2014 року. Залишок заборгованості відповідачі зобов'язувалися повернути по першій вимозі. Проте відповідачі свої обов'язки по договору позики належним чином не виконали, кошти, отримані по договору позики, не повернули. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти у розмірі 54 296 грн. 10 коп., з яких борг 54296 грн. 10 коп. та суму процентів у розмірі 4 059 грн. 58 коп., моральну шкоду 8 000 грн., а також понесені судові витрати з обох відповідачів в рівних частках. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що на момент судового розгляду заборгованість по договору позики не погашена. Позивач та відповідачі повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 20 травня 2013року [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 4600 доларів США з наступними умовами погашення: 200,00 доларів США щомісячно до 18-го числа кожного місяця в якості тіла позики до 18 вересня 2013 року, та 4% від залишку тіла позики до 18-го числа кожного місяця з 18 вересня 2013 року. Сторонами була обумовлена дата повернення позики у повному обсязі - 21 травня 2014 року. Залишок заборгованості відповідачі зобов'язувалися повернути по першій вимозі (а.с. 8). Проте відповідачі свої зобов'язання по поверненню суми боргу не виконали. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст. 1049 ЦК України встановлений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідачі належним чином не виконали умови договору, а тому на користь позивача необхідно суму боргу та проценти за користування грошовими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з укладеного між сторонами договору позики , він був укладений на строк 21 травня 2014 року, а тому саме за цей період мають стягуватися проценти за користування грошима на рівні облікової ставки Національного банку України.. Після 21 травня 2014 року за умови невиконання позичальниками свого зобов'язання із повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування грошима, позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Послання представника позивача на те, що проценти мають бути стягнуті за весь період прострочення зобов'язання не ґрунтуються на законі, оскільки такі наслідки порушення умов договору щодо строку виконання зобов'язань сторонами не були передбачені, що унеможливлює дію договору після закінчення строків, на які його було укладено. З огляду на вказане з відповідача підлягає стягненню проценти за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 20 травня 2013 року по 21 травня 2014 року в розмірі 319,98 дол. США. За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й спеціальною нормою - ст. 1050 ЦК України. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення договором та законом не передбачено, а тому у частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів в рівних частинах на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 4600 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 11 червня 2014 року 11,80 грн. за 1 дол. США становить 54296 грн. 10 коп., проценти в розмірі 319,98 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 11 червня 2014 року 11,80 грн. за 1 дол. США становить 3776 грн. 88 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України відповідачі пропорційно задоволеним позовним вимогам повинні відшкодувати позивачу 660 грн. 34 коп. в рахунок повернення судового збору в дольовому порядку, тобто по 330 грн. 17 коп. кожен.

Outcome: partial