Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 28.06.2015 року позичальник [PERSON] померла. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON]. Позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на дату смерті має заборгованість в сумі 6062,02 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі. За заявою позивача справу розглянуто без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 7800,00 грн. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Позичальник станом на червень 2015 року має заборгованість в сумі 6062,02 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторони уклали кредитний договір, [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом ДРАЦС РС Апостолівського РУЮ у Дніпропетровській області 30.06.2015 року, [PERSON] померла 28 червня 2015 року. Ч.1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем на виконання вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано докази на підтвердження факту отримання відповідачем у спадщину майна після смерті [PERSON] та його вартості. Крім того, позивач не надав допустимих та належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Копії паспорту відповідача та померлої не можуть бути належними доказами, так як містять відомості за 1995 рік. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в позові.

Outcome: dismissed