Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 39425,26 грн., а також судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 17.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»). Відповідно до умов договору, позивач зобовязується відкрити відповідачу картковий рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом станом на 15.12.2015 року становить 39425,26 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 17.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»). Згідно додатку до Договору банківського обслуговування фізичних осіб від 17.10.2013 року, позивач відкрив відповідачу рахунок № 26251001912098 у валюті гривня, випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску та встановив ліміт відновлювальної кредитної лінії в розмірі 75000,00 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобовязання за договором не виконав, суму кредиту в зазначений договором строк не повертав, проценти за користування кредитом не сплачував. Враховуючи викладене, відповідач порушив істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У звязку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 15.12.2015 року становить загальну суму у розмірі 39425,26 грн., що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 8383,86 грн. тіло кредиту; - 24151,05 грн. прострочення за тілом кредиту; - 264,70 грн. проценти за кредитом; - 6625,65 грн. неустойка. 21.12.2015 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення кредиту за №237-102 б/б, що підтверджується копію реєстру рекомендованих поштових відправлень №1054. Проте зазначена вимога була залишена відповідачем без задоволення. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved