Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис №353 від 04.04.2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо звернення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню, оскільки на думку позивача, відповідач не направляв на адресу позивача повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив документів щодо повноважень представника відповідача на пред»явлення вимог про усунення порушення основного зобов»язання, та при здійсненні виконавчого напису було порушено одну з обов'язкових умов його вчинення - наявність безспірності заявлених вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити повністю, пославшись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в зв»язку з їх безпідставністю, необґрунтованістю, та недоведеністю. Представник третьої особи ТОВ Фірма «Лезіс» [PERSON] підтримав позицію відповідача та просив також відмовити в задоволенні позову. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Управління ДВС ГУЮ у Київській області, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились про причини неявки суд не повідомили про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розписками при справі. Суд заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Лезіс» було укладено Генеральний кредитний договір № GCREF.2011101093, відповідно до умов якого кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію та встановлює її ліміт, строк дії, мінімальний розмір процентів (кредитна лінія), в межах якої, здійснюватиме оплатне кредитне обслуговування позичальника шляхом укладання сторонами окремих кредитних договорів. 27.10.2011 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ Фірма «Лезіс» було укладено кредитний договір № REF.2011101094 на виконання та в межах Генерального кредитного договору № GCREF.2011101093 від 27.10.2011, відповідно до п. 1.1. якого, кредитор на умовах Генерального договору та цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 2 305 000 грн. 00 коп. на строк користування 60 місяців, а позивачальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 19,40 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році за 30 днів у місяці та здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання в порядку, передбаченому Генеральним договором та цим Договором в повному обсязі. Умовами данного договору сторонами було погоджено, що датою сплати поточної заборгованості є 27 число кожного календарного місяця. Окрім того, між сторонами 27.10.2011 року був також укладений кредитний договір № BDL.2011101095 на виконання та в межах Генерального кредитного договору № № GCREF.2011101093 від 27.10.2011, відповідно до п. 1.1. якого кредитор на умовах Генерального договору та цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 795 000 грн. 00 коп. на строк користування 60 місяців, а позивачальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 20,20 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році за 30 днів у місяці та здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання в порядку, передбаченому Генеральним договором та цим Договором в повному обсязі. Умовами данного договору сторонами було погоджено, що датою сплати поточної заборгованості є 27 число кожного календарного місяця. 27.10.2011 року між відповідачем Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та позивачем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ Фірма «Лезіс» за вищезазначеними кредитними договорами було укладено Іпотечний договір № GCREF.2011101093/1, за умовами якого [PERSON] передала, а відповідач прийняв в заставу (іпотеку) належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме: аптеку, зазначену на плані під літерою «А», загальною площею 483,7 кв.м., будівлю комерційних послуг, зазначену на плані під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв.м., що розташовані в [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]; магазин «[INFO]», зазначений на плані під літерою «А», загальною площею 39,8 кв.м., що розташований [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням земельної ділянки: комерційне використання, в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ТОВ Фірми «Лезіс» за генеральним кредитним договором та всіма можливими змінами та доповненнями до нього, а також кредитними договорами/або договорами про відкриття кредитної лінії, які укладаються на виконання Генерального кредитного договору. Також між ТОВ Фірма «Лезіс» та ПАТ «Платинум Банк» до зазначених кредитних договорів були підписані додатки щодо графіку платежів. Як вбачається із долученої до матеріалів справи банківської виписки по особовим рахункам ТОВ Фірма «Лезіс», останній з 28.12.2011 не виконував своїх зобов'язань перед відповідачем, передбачених кредитними договорами. Відповідачем були направлені на адресу ТОВ Фірма «Лезіс» письмові вимоги № 60-15/3455 від 10.02.2012, №60-15/3454 від 10.02.2012 про сплату заборгованості, які були отримані третьою особою 15.02.2012, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 0315026157006 та № 0315026156999. Відповідачем було направлено письмові вимоги № 60-15/3471 від 13.02.2012, № 60-15/3458 від 13.02.2012 на адресу позивача іпотекодавця [PERSON]. Дані вимоги були отримані Іпотекодавцем 28.02.2012 року, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 0315026156930 та № 0315026156948. Відповідач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою № 50-04-03/7719 від 03.04.2012 про вчинення виконавчого напису. 04.04.2012 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 354 про звернення стягнення на нерухоме майно. Положеннями ст.61 ч.3 ЦПК України, передбачено, що обставини встановлені судовим рішення у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вищевказані обставини встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 13.03.2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Лезіс» до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» треті особи [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Управління державної виконавчої служби Головного управління в Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 13.08.2014 року. Суд вислухавши представників сторін, та третьої особи, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Порядок вчинення виконавчого напису та його форма передбачені ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2368/5 від 31.12.2008 та 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 Цивільного кодексу України). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч, 2 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним Зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Пунктом 4.1.1. Договору іпотеки передбачено, що при порушенні Позичальником умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, та інших випадках, передбачених Генеральним кредитним договором, а також при порушенні Іпотекодавцем умов цього договору та у випадках встановлених законом у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог по основному зобов'язанню, шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Крім того, відповідно до п. 4.1.3. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право на свій розсуд звернути стягнення на Предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. У випадку вчинення виконавчого напису або прийняття рішення суду звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 4.1.5. Договору іпотеки). Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ Фірма «Лезіс» перестав належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитними договорами з 28 грудня 2011 року, що підтверджується банківською випискою по особовим рахункам третьої особи. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було направлено на адресу ТОВ Фірма «Лезіс» письмові вимоги № 60-15/3455 від 10.02.2012, № 60-15/3454 від 10.02.2012 про сплату заборгованості, які були отримані 15.02.2012, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 0315026157006 та № 0315026156999 та письмові вимоги № 60-15/3471 від 13.02.2012, № 60-15/3458 від 13.02.2012 на адресу Іпотекодавця позивача, які були отримані 28.02.2012 року, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 0315026156930 та № 0315026156948. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Крім того, відповідно до п, 2.3., Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, аналіз ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та п. 2.3, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, приводить до висновку, що обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є: надсилання письмових вимог на адресу Боржника та Іпотекодавця; зміст вимоги повинен відповідати ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»; якщо з моменту надсилання таких вимог до моменту вчинення виконавчого напису пройшло не менше 30 днів (п, 2.3,, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012). Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що відповідачем виконані всі вимоги та строки, які передбачені чинним законодавством щодо направлення письмових вимог на адресу ТОВ Фірма «Лезіс», та [PERSON], що підтверджується відповідними вищезазначеними доказами, та рішеннями господарських судів. Відповідно до Розділу 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до даного переліку для вчинення виконавчого напису нотаріуса подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно з п. 315 Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 17.09.1998 № 576/3016, первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах є касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін. Крім того, відповідно до роз'яснень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Державною податковою службою України № 7912/6115-1415 від 07.05.2012, Міністерством фінансів України № 31-08410-07-10/10026 від 20.04.2012, Національним банком України № 25-113/2713-13993 від 21.11.2011, виписка з особового рахунку клієнта може бути первинним документом, який підтверджує сплату клієнтом коштів за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банку. Саме ці документи й підтверджують факт безспірності вимог банку. Отже, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватному нотаріусу Київському міському нотаріальному округу [PERSON] було надано всі документи, які підтверджували безспірність заборгованості ТОВ Фірма «Лезіс». З огляду на це, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням всіх норм закону, у зв'язку з чим позовні вимоги визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. ст..10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач всупереч положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України не довів та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем вимог та строків направлення письмових вимог на адресу боржника та позивача, та відсутністю під час вчинення виконавчого напису необхідних документів, та порушення відповідачем та нотаріусом ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про нотаріат», та існування спору щодо розміру суми яка підлягала стягненню за виконавчим написом, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed