Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 1,8 га, для особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], посилаючись на те, що помер [PERSON] володів земельною ділянкою, що розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, проте оригіналу правовстановлюючого документу або його копії не збереглося. Позивач, разом з іншим спадкоємцем - [PERSON] оформили в нотаріальній конторі своє право на все майно спадкодавця, окрім спірної земельної ділянки, оскільки нотаріусу не було надано правовстановлюючого документу. Позивач просить в судовому порядку визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 1,8 га, для ведення особистого селянського господарства. Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Обухівської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову немає. Представник третьої особи, Григорівської сільської ради Обухівського району Київської в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання з проханням розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову немає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтв про народження батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.31). 25.01.2010 року [PERSON], згідно розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 22, була передана у власність земельна ділянка площею 1,8 га, в адміністративних межах Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області(а.с.9-10). На підставі вищезазначеного розпорядження, земельна ділянка була внесена до Державного земельного кадастру «Національна кадастрова система» та їй присвоєно кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією листа відділу Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області №29-225/0/126-17 від 03.10.2017 року(а.с. 16-17). Листом державного нотаріуса Плющ Н.В. від 10.03.2016 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку (а.с.15). Згідно заяви [PERSON] вбачається, що вона не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку. Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів спадкової справи таких спадкоємців не встановлено, позивачеві не могло бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати власником частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved