Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.01.2006 року між [PERSON] та АППБ «Аваль» було укладено кредитний договір №014/11/700, який забезпечений договорами іпотеки від 19.01.2006 року. В подальшому АППБ «Аваль» відступило право вимоги за цими договорами ТОВ «Еліт-Фактор», а ТОВ «Еліт-Фактор» уклало договір наступного відступлення права вимоги від 03.07.1020 року з [PERSON] . За умовами іпотечного договору б/н від 19.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Л.М., для забезпечення зобов`язань було передано в іпотеку житловий будинок та нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . Обтяження, відповідно до вказаного договору зареєстровано в державному реєстрі за [PERSON] , згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 03.07.2020 року. 03.07.2020 року боржнику [PERSON] було надіслано заяву - вимогу про порушення вимог договорів. При зверненні до нотаріуса 07.08.2020 року для реєстрації права власності, позивачу стало відомо, що на предмет іпотеки накладено арешти: номер обтяження 10991897 за постановою 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсон від 13.03.2011 року, якою арештовано будинок за адресою: [ADDRESS] ; номер обтяження 10991926 за постановою 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон від 13.03.2011 року, якою арештовано нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконуються на підставі Закону України «Про іпотеку» позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, скористатися таким правом позивач не можу через наявність вказаних арештів, які унеможливлюють державну реєстрацію власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд звільнити з-під арешту майно: житловий будинок та нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , скасувавши арешти: номер обтяження 10991897 - постанова 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон від 13.03.2011 року арешт будинку; номер обтяження 10991926 - постанова 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон від 13.03.2011 року арешт нежитлових приміщень. Ухвалою суду від 24.02.2021 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 01.07.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Райффайзен банк «Аваль». Відзивів на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.01.2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно умов якого задля забезпечення зобов`язань [PERSON] по кредитному договору №014/11/700 від 18.01.2006 року (основне зобов`язання), за яким [PERSON] зобов`язався повернути кредитні кошти у розмірі 124000,00 доларів США строком до 18.01.2021 року, сплатити відсотки за користування кредитом, неустойку у розмірі, строк та випадках, передбачених кредитним договором №014/11/700 від 18.01.2006 року, було передано в іпотеку наступне майно: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; нежиле приміщення, що складається з перукарні та магазину. 03.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» та [PERSON] укладено договір наступного відступлення права грошової вимоги, згідно умов якого останній як новий кредитор прийняв право вимоги за заборгованістю [PERSON] за зобов`язаннями боржника, які виникли у зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору №014/11/700 від 18.01.2006 року. 31.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно умов якого останній як новий іпотекодержатель набув належні іпотекодержателю права в зобов`язанні за Договорами іпотеки. Що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №214871358 від 03.07.2020 року щодо житлового будинку та нежилого приміщення, що складається з перукарні та магазину, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , згідно якого вказані відомості зареєстровані в реєстрі іпотек та іпотекодавцем є [PERSON] , іпотекодержателем є [PERSON] . З вищевказаного договору вбачається, що права вимоги за кредитними договорами разом із забезпеченнями належали Акціонерному товариству «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», яке відступило право своєї вимоги за наступними договорами: - договору відступлення права вимоги, укладеного 30.06.2020 року між Банком та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК», згідно якого Банк передав (відступив) Акціонерному товариству «ОКСІ БАНК», а Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», набуло право вимоги до боржника ( [PERSON] ) за кредитним договором (№014/11/700 від 18.01.2006 року) разом із забезпеченням, внаслідок чого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, та Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» отримало всі права, що виникають з Кредитного договору разом із забезпеченням; - договору відступлення права вимоги, укладеного 30.06.2020 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ-ФАКТОР», згідно якого Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», передав (відступив) ТОВ «ФК «ЕЛІТ-ФАКТОР», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ- ФАКТОР», набуло право вимоги до боржника ( [PERSON] ) за кредитними договорами разом із забезпеченням, внаслідок чого відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях, та ТОВ «ФК «ЕЛІТ-ФАКТОР», отримало всі права, що виникають з Кредитних договорів разом із забезпеченнями; - договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, укладеного 30.06.2020 року між Банком та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Черленюх Л.В., за реєстровим номером №749 (з усіма додатками та додатковими угодами до нього); - договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, укладеного 31.10.2019 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ-ФАКТОР», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Черленюх Л.В., за реєстровим номером № 755 (з усіма додатками та додатковими угодами до нього). 03.07.2020 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] заяву-вимогу про усунення порушення, з якої вбачається, що загальний борг [PERSON] складає 7722851,56 гривень та повідомлено, що у разі невиконання вимоги позивачем буде звернуто стягнення на предмети іпотеки, шляхом набуття права власності на предмети іпотеки відповідно до п.5.5.1 Договору іпотеки та ст.37 Закону України «Про іпотеку». З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку та нежилого приміщення, що складається з перукарні та магазину, які розташовані за адресою: [ADDRESS] від 07.08.2020 року судом встановлено, що на вказане нерухоме майно накладені наступні арешти: -номер обтяження 10991897 - постанова 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон від 13.03.2011 року арешт будинку; -номер обтяження 10991926 - постанова 25180841 державного виконавця Кушнаренко А.Ю. відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон від 13.03.2011 року арешт нежитлових приміщень. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що спір стосується нерухомого майна, що перебуває під арештом, накладеним державним виконавцем 25.03.2011 року. Про звільнення майна з-під арешту просить іпотекодержатель цього об`єкта. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, як треті особи у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Згідно зі ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зокрема передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». У ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» наведені підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем. При цьому, у ч.5 зазначеної статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених положень Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17. Підставним є зняття арешту з іпотечного майна, оскільки накладення арешту на нерухомість - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому така нерухомість підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 338/1118/16-ц). Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право позивача на реалізацію та задоволення своїх вимог шляхом реалізації свого права звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання іпотекодавця за договором кредиту. Оскільки накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому квартира підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved