Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Представники позивача Мазуренко Т.В., Горбан А.В. приймали участь в судовому засіданні, однак від участі в розгляді справи по суті ухилились, в інші сім судових засідань представники відповідача не з'являлись, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а участь представника позивача визнавалась судом обов'язковою, суду подано заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що кредит він не отримував, заяву не підписував, до банку щодо кредиту не звертався, протягом п'яти років пояснював це працівникам банку та колекторам, вимогу позову безпідставні. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на те, що відповідач кредит не замовляв і не отримував, до суду подано позову заяву про визнання кредитного договору недійсним, а позивач ухиляється від врегулювання спору і надання оригіналів документів для експертизи. Вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підтвердження позовних вимог було подано ксерокопію заяви про відкриття рахунку і видачу платіжної картки від 18.09.2007 року, яка оформлена від імені позивача [PERSON] (а.с.8). Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, відмітка про ознайомлення відповідача із цим документом позивача відсутня (а.с.9-14). В обґрунтування позову позивачем подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7), виписку із особового рахунку (а.с.40-54). Відповідач заперечує факт підписання ним і укладення кредитного договору, факт отримання від позивача коштів в розмірі 5000 грн. в якості кредиту. Представник позивача від участі в розгляді справи ухилився, від подання письмових доказів ухилився, не виконав вимоги ухвали про витребування доказів від 25.07.2014 року, тому відповідно до положень ст.ст. 10,11,60 ЦПК України вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів суд вважає недоведеними посилання позову на укладення між сторонами кредитного договору. Так, в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами договору № б/н від 18.09.2007 року, на який посилається позивач в обґрунтування позову. Заперечення відповідача в частині відсутності на заяві від 18.09.2007 року його особистого підпису, підписання цієї заяви від його імені невідомою особою нічим не спростовані, від повного, всебічного та об'єктивного встановлення судом цієї обставини позивач ухилився, не надавши оригінал заяви. Ксерокопія заяви від 18.09.2007 року містить прохання клієнта банку про встановлення кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. із відсотковою ставкою 3% на місяць, при цьому доводи позову про фактичну передачу коштів в розмірі 5000 грн. позивачеві в якості кредиту та узгодження сторонами умов кредитного договору, зокрема щодо відсоткової ставки на рівні 36 % на рік належними і допустимими доказами не підтверджені. Фактів отримання кредиту позивачем, вчинення ним будь-яких дій, що підтверджували б ним прийняття до виконання умов кредитного договору, або ж наявність інших обставин, які вказували на вільне волевиявлення, реалізацію позивачем дійсного наміру на отримання та користування кредитними коштами банку в межах судового розгляду не встановлено. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення між сторонами цивільно-правової угоди, яка б породжувала правові наслідки у виді виникнення зобов'язань сплатити визначені позовом кошти. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов'язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed