Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29.06.2015 на вул. Гагаріна у с. Любар Любарського району Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA RIO д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Escort д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], чим завдано матеріальну шкоду обом автомобілям. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2015 [PERSON] визнано винним у даному ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а відтак на підставі ст. 41 Закону України про «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом. За наведених обставин, позивач просить стягнути з МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 13 661, грн.08 коп. , а з [PERSON], - франшизу в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов в чистині відшкодування франшизи у розмірі 1000 грн. та заперечував проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача Моторно(транспортного)страхового бюро України в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 29.06.2015 на вул. Гагаріна у с. Любар Любарського району Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA RIO д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Escort д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], чим завдано матеріальну шкоду обом автомобілям. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2015 [PERSON] визнано винним у даному ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», а поліс АІ5682770 є недійсним. Згідно ст. 41 Закону України про «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі заподіяння: А) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобу. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження становить 14 661 грн.08коп. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування, або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві відповідачем не надано. За наведених обставин, позовна вимога про стягнення з Моторно(транспортного)страхового бюро України суми страхового відшкодування в розмірі 13 661,08 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, з [PERSON] слід стягнути суму франшизи у розмірі 1 000 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В матеріалах справи, позивачем не наведені належні обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не наведено доказів, які підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказано з яких саме міркувань вони виходили, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, а також вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Таким чином, з відповідачів також підлягають стягненню витрати, які документально підтверджені позивачем, а саме витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 550,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1102, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial