Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначив, що 26.05.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 26 березня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 44925,51 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3352,01 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 35676,89 грн., заборгованості за пенею 3281,11 грн.,\~\~штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2115,50 грн. Просить стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Заочним рішення Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги позивача задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року скасовано. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області 10 вересня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтрива, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, допитавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір заява №б/н від 26.05.2005 року. За умовами укладеного договору, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 3 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний договір був укладений на підставі особистої анкети - заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1\~ст.634 ЦК України. Згідно цієї\~статті ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошті позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав всі покладені на нього обов`язки по наданню відповідачу кредитних коштів згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. В порушення умов укладеного Договору, свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та інших платежів на умовах, передбачених цим Договором, перед ПАТ КБ «Приватбанк» не виконував, що й призвело до виникнення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст.526,527,\~530 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 26 березня 2017 року складає і 44925,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3352,01 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25676,89 грн., заборгованості за пенею 3281,11 грн.,\~\~штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2115,50 грн. За змістом частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити у задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на відповідача має бути покладено понесені позивачем витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial