Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 25 січня 2016 року його незаконно звільнено з посади завідувача господарством [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру вважає звільнення незаконним та просить поновити на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. У судове засідання представник позивача зявився, підтримав уточнення до позовних вимог, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання з'явився, не заперечив проти поновлення позивача на роботі та у проведенні розрахунку за час вимушеного прогулу проте, заперечив проти відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину неявки. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу ХОКД від 13.07.2015 року № 29 [PERSON] з 14.07.2015 року прийнято на посаду завідувача господарством ХОКД та ознайомлено останнього з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, посадовою інструкцією, про свідчить розписка від 14.07.2015 року. Наказом т.в.о. головного лікаря ХОКД від 13.01.2016 року № 25 [PERSON]оголошено догану за порушення правил техніки пожежної безпеки та нездійснення контролю за дотримання правил і норм протипожежного захисту (порушення п. 8 Розділу ІІ посадової інструкції завідувача господарством). Підставами для видання наказу зазначено лист від 31.12.2015 року № 1926 [PERSON] міського управління головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, акт позапланової перевірки № 1 від 12.01.2016 року [PERSON] міського управління головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, пояснювальні записки зивача від 05.01.2016 року. На підставі наказу №5-к від 25 січня 2016 року т.в.о головного лікаря [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру [PERSON] з 25.01.2016 року звільнено з посади завідувача господарством [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру згідно п.3 ст.40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням обовязків без поважних причин, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2016 року по справі №686/3692/16-ц, що набрало законної сили 26 липня 2016 року скасовано наказ № 25 від 13.01.2016 року т.в.о головного лікаря [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що відсутня підстава для звільнення [PERSON] на підставі п.3 ст.40 КЗпП України тому достатньо підстав для визнаннянезаконним та скасування наказу №5-к від 25 січня 2016 року та наказу №8-к від 28 січня 2016 року т.в.о головного лікаря [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру про звільнення [PERSON] Відповідно до положень ч.2 ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно роз'яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число \~календарних днів за цей період. Відповідно до довідки [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру підтверджується розмір, виплаченої заробітної плати позивачу у листопаді грудні 2015 року 3187,03 грн.Отже, середньоденна заробітна плата складає: 3187 грн. 03 коп. / 44 робочих дні = 72,43 грн. Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 25 січня 2016 року по 07 вересня 2016 року складає 156 робочих днів. Отже, заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період \~складає 11299 грн. 08 коп. (156 роб.дні х 72,43 грн.). Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що дійсно мало місце незаконне звільнення позивача тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, з [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру \~підлягає стягненню на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 11299 грн. 08 коп. з нарахуванням і утриманням з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових плати при виплаті цих коштів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема, відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, визначити позивачу моральну шкоду, що підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] обласного кардіологічного диспансеруу розмірі 2000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні тому накази №5-к від 25.01.2016 р., №8-к від 25.01.2016 р. т.в.о головного лікаря [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру про звільнення [PERSON] є незаконними та підлягають скасуванню, позивач підлягає поновленню на роботі на посаді завідувача господарством [PERSON] обласного кардіологічного диспансеру з стягненням на його користь оплати за вимушений прогул з 25 січня 2016 року по 07 вересня 2016 року у розмірі 11299,08 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Outcome: partial