Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2011 року між ХНУВС, УМВС України в Сумській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, згідно якого ХНУВС зобов?язаний забезпечити [PERSON] грошовим утриманням за нормами, а відповідач виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості; після закінчення навчання прибути до місця призначення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого терміну перебування на службі [PERSON] зобов»язаний відшкодувати фактичні витрати, пов?язані з його утриманням в навчальному закладі. 10.08.2011 року [PERSON] було зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців міліції громадської безпеки ХНУВС. 05.07.2014 року [PERSON] закінчив навчання і був відкомандирований до УМВС України в Сумській області для подальшого проходження служби. 10.09.2015 року наказом ГУНП в Сумській області № 309 о/с [PERSON] було звільнено за власним бажанням. Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача витрати, пов?язані з його утриманням в навчальному закладі у розмірі 65 756 грн. 04 коп. та судові витрати, понесені позивачем. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, під час розгляду спору, на заперечення відповідача він пояснив суду, що незалежно від проживання, [PERSON] відвідував зайняття і користувався при цьому комунальними послугами та електоропостачанням, розрахунок вартості яких є середньодобовим і здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв»язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534. Продовольче забезпечення курсантів здійснюється відповідно постанови КМУ від 29.03.2002 року № 426 на умовах трьохразового харчування на добу в їдальнях закладу освіти. Даних по те, що [PERSON] було подано і погоджено з начальником курсу рапорт про зняття його з продовольчого забезпечення в університеті не має. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, мотивували свої заперечення тим, що [PERSON] з лютого 2012 року до закінчення навчання проживав не в казармі, а на території міста, тому харчувався в університеті один раз на день (обідав) і не в повному обсязі користувався комунальним послугами і послугами з електропостачання. Також вони обгрунтували свої доводи тим, що після закінчення навчання [PERSON] прослужив в поліції один рік і 67 днів, що на їх думку дає підстави для сплати не повної суми нарахованих витрат, а лише 2/3 їх частини. Крім того, вони обгрунтували свої доводи тим, що позивач перед зверненням з позовом не прийняв мір для досудового врегулювання спору, що на їх думку дає підстави для відмови у стягненні судових витрат. При цьому вони звернули увагу суду на те, що в одній із довідок про нарахування витрат за харчування особа відповідача зазначена як [PERSON], що на їх думку дає підстави вважати розрахунок позивача неналежним доказом. З витягів та наказів (а.с. 4 - 7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 10.08.2011 року [PERSON] було зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців міліції громадської безпеки ХНУВС, 28.08.2018 року переведено на другий курс та 03.09.2013 року на третій курс. 05.07.2014 року [PERSON] відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Сумській області для подальшого проходження служби. Сума витрат, пов?язаних з його утриманням, складає 65\~756 грн. 04 коп. З договору (а.с. 8-9), дослідженого в судовому засіданні, вбачається що 10.08.2011 року між ХНУВС, УМВС України в Сумській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, згідно якого ХНУВС зобов?язаний забезпечити [PERSON] грошовим утриманням за нормами, а відповідач виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості; після закінчення навчання прибути до місця призначення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов?язані з його утриманням в навчальному закладі. З довідок - розрахунків (а.с. 10-16, 73-74), досліджених в судовому засіданні вбачається, що сума визначених до відшкодування витрат, пов?язаних з утриманням за період з 10.08.2011 року по 05.07.2014 року становить 65 756 грн. 04 коп., з яких грошове забезпечення 42\~908 грн. 60 коп.; продовольче забезпечення по 19.06.2014 року 10\~392 грн. 77 коп.; речове забезпечення 2\~770 грн. 68 коп.; вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 9\~683 грн. 99 коп. З листа, додатку (а.с. 17-18), досліджених в судовому засіданні вбачається, що наказом ГУНП в Сумській області від 10.09.2015 року № 309 о/с [PERSON] було звільнено за власним бажанням. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги повязані з спорами, що виникають із договорів і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 10.08.2011 року між ХНУВС, УМВС України в Сумській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, згідно якого ХНУВС зобов?язаний забезпечити [PERSON] грошовим утриманням за нормами, а відповідач виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості; після закінчення навчання прибути до місця призначення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов?язані з його утриманням в навчальному закладі. 10.08.2011 року [PERSON] було зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців міліції громадської безпеки ХНУВС. 05.07.2014 року [PERSON] закінчив навчання і був відкомандируваний до УМВС України в Сумській області для подальшого проходження служби. 10.09.2015 року наказом ГУНП в Сумській області № 309 о/с [PERSON] було звільнено за власним бажанням. Внаслідок порушення умов договору, сума визначених до відшкодування витрат, пов?язаних з утриманням за період з 10.08.2011 року по 05.07.2014 року [PERSON] становить 65 756 грн. 04 коп., з яких: грошове забезпечення 42\~908 грн. 60 коп.; продовольче забезпечення по 19.06.2014 року 10\~392 грн. 77 коп.; речове забезпечення 2\~770 грн. 68 коп.; вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 9\~683 грн. 99 коп. Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 626 ЦК України до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Суд бере\~до уваги,\~що згідно\~вимог ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюються\~на засадах\~змагальності сторін\~і кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог чи\~заперечень та\~вважає,\~що в\~судовому засіданні\~позивачем було\~доведено,\~щовідповідач не виконав своїх зобовязань за договором від 10.08.2011 року і розмір витрат, пов?язаних з його утриманням в навчальному закладі становить 65\~756 грн. 04 коп., а відповідачем не було доведено того, що витрати сплачені чи, що існують обставини, які виключають необхідність сплати даних витрат. \~ \~ \~ \~При цьому суд враховує доводи позивача, поскільки вони підтверджені матеріалами справи (а.с. 4-18) і в частині укладення договору, проходження курсу навчання та звільнення відповідача з поліції не були оспорені в судовому засіданні. Разом з тим, суд не може взяти до уваги доводи відповідача та його представника в тій частині, що [PERSON] з лютого 2012 року до закінчення навчання проживав не в казармі, а на території міста, тому харчувався в університеті один раз на день (обідав) і не в повному обсязі користувався комунальним послугами і послугами з електропостачання, так як в судовому засіданні було встановлено, що незалежно від проживання, [PERSON] відвідував навчальні зайняття і користувався при цьому комунальними послугами та електоропостачанням, розрахунок вартості яких є середньодобовим і здійснюється відповідно до чинного законодавства. Також суд не може взяти до уваги доводи відповідача та його представника в тій частині, що після закінчення навчання [PERSON] прослужив в поліції один рік і 67 днів, внаслідок чого до сплати підлягає не вся сума нарахованих витрат, а лише 2/3 їх частина, так як звільнення від сплати частини витрат на навчання з підстав, наведених відповідачем, не передбачено договором від 10.08.2011 року (а.с. 8-9). Крім того, суд не може взяти до уваги доводи відповідача та його представника в тій частині, що позивач перед зверненням з позовом не прийняв мір для досудового врегулювання спору, внаслідок чого судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, так як звільнення від сплати судових витрат у випадку відсутності досудового врегулювання спору не передбачено ст.ст. 136, 141 ЦПК України. При цьому, суд не може взяти до уваги доводи відповідача та його представника і в тій частині, що в одній із довідок про нарахування витрат за харчування особа відповідача зазначена як [PERSON], так як в судовому засіданні розмір витрат, пов»язаних з утриманням у навчальному закладі був підтверджений і іншими доказами (а.с. 10-11, 13-16, 74). \~ \~ \~ \~Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення витрат, пов?язаних з утриманням курсанта [PERSON] в навчальному закладі повністю і стягнути з відповідача суму витрат, виходячи з розрахунків наданих позивачем. \~ \~ \~ \~В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved