Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2011 року по справі № 2-5626/11 на утримання малолітнього сина: [PERSON], [INFO], з 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно на 1/6 частину усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначає, що 06 липня 2013 року він одружився та 02 жовтня 2013 року від цього шлюбу у нього народилась донька, в зв'язку з чим його матеріальне становище змінилось, тому він вважає що розмір аліментів повинен бути зменшений. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, та просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на не доведення факту, що у позивача змінився матеріальний стан, що дає підстави для зменшення розміру аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2011 року з позивача на користь відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частини 2 ст. 192 СК України, розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Як встановлено судом, дитина [PERSON], [INFO], на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи не перебуває. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та його представник не надали суду доказів того, що майновий стан позивача погіршився, що ж стосується обставини, що у позивача народились дитина у другому шлюбі, то суд не визнає цю обставину як таку, на підставі якої необхідно зменшувати розмір аліментів. Крім того, суд зазначає, що матеріальний стан позивача не змінився, не погіршився стан здоров його як платника аліментів. Позивач, являючись батьком, зобов'язаний нести рівні з відповідачем матеріальні витрати, відповідно до ст. 141 СК України: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача по зменшенню розміру аліментів є необґрунтованими та не доведеними, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed