Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача незаконно отримані нею страхові кошти в сумі 661 (шістсот шістдесят одна) гривня 04 копійки, посилаючись на наступне. На підставі ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 02 жовтня 2003 року та довідки огляду обласної медико-соціальної експертної комісії № 035799 від 26 листопада 2003 року, позивачем проводились щомісячні страхові виплати потерпілому внаслідок професійного захворювання [PERSON], [INFO]. Згідно письмової заяви [PERSON] від 16 липня 2015 року, щомісячні страхові виплати перераховувались на вказаний ним картковий рахунок № [NUMBER], відкритий у ТВБВ 10020/0514 філії ХОУ АТ «Ощадбанк». 06 лютого 2017 року до відділення фонду у Лозівському районі надійшла заява від [PERSON], [INFO], про прийняття свідоцтва про смерть її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Враховуючи, що члени сім'ї померлого не повідомили вчасно про його смерть, позивач продовжував перераховувати на його рахунок страхові виплати, внаслідок чого утворилася сума надмірно виплачених коштів в розмірі 926,20 грн. Для повернення державних коштів позивач звернувся до ТВБВ 10020/0514 філії ХОУ АТ «Ощадбанк», однак отримав відповідь, що на рахунку померлого залишилася сума у розмірі лише 265,16 грн., яка і була ними повернута на рахунок відділення фонду. З метою повернення решти коштів, позивач з відповідним листом звернувся до дружини померлого [PERSON], однак нею відповіді на лист не надано до цього часу. В зв'язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, з наслідками заочного розгляду справи ознайомлена. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України. Судові повістки, направлені за її місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про час і місце судового засідання, призначеного на 14 годину 30 хвилин 01 серпня 2017 року та 10 годину 00 хвилин 21 серпня 2017 року, на 09 годину 00 хвилин 13 вересня 2017 року та на 09 годину 00 хвилин 03 жовтня 2017 року отримані відповідачем особисто, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду відповідач не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. Зі згоди представника позивача, викладеній у її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно постанови № 16/0640 від 16 січня 2004 року відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Лозівському районі Харківської області (далі - відділення Фонду у Лозівському районі) проводило щомісячні страхові виплати [PERSON], внаслідок професійного захворювання. (а.с. 5-6) Згідно заяви [PERSON] від 16 липня 2015 року щомісячні страхові виплати перераховувались на вказаний ним картковий рахунок № [NUMBER], який відкрито у ТВБВ 10020/0514 філії ХОУ АТ «Ощадбанк». (а.с. 7) 06 лютого 2017 року до відділення Фонду у Лозівському районі надійшла заява [PERSON] щодо прийняття копії свідоцтва про смерть її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.12-13) Те що, після смерті [PERSON] йому продовжувались страхові виплати, в сумі 610 гривень 90 копійок, у грудні 2016 року та січні 2017 року, підтверджується копіями реєстру на щомісячні страхові виплати.(а.с.8-11) Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, то страхова виплата за період з 01 грудня 2016 року до [INFO] року в сумі 295,60 гривень належить до виплати потерпілому (610,90 гривень/31 день/15 днів), однак решта суми за період з 16 грудня 2016 року до 01 лютого 2017 року у розмірі 926,20 гривень (610,90*2-295,60) є надмірно виплаченою та належить державі, в особі відділення Фонду у Лозівському районі. 02 березня 2017 року начальник відділення Фонду у Лозівському районі звернувся до керуючого ТВБВ № 10020/0514 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» з листом про повернення надмірно виплачених коштів [PERSON] у сумі 926,15 гривень. (а.с. 14). На вказаний лист було отримано відповідь від 03 березня 2017 року, та повідомлено, що на рахунку № [NUMBER] [PERSON] залишилося лише 265,16 гривень, які і були повернуті на рахунок відділення Фонду у Лозівському районі.(а.с. 15) 09 березня 2017 року позивачем було направлено лист на адресу [PERSON] з проханням в десятиденний строк повернути надмірно сплачені кошти в розмірі 661,04 грн. Лист був отриманий відповідачем особисто 11 березня 2017 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак залишений [PERSON] без виконання. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 48929775 від 31 серпня 2017 року. (а.с.55) Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховим виплатами є грошові суми, які згідно зі ст. 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право. У разі настання страхового випадку. За змістом ст. 40 цього Закону страхові виплати провадяться щомісячно і за бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Тобто право на такі виплати мають особистий характер, оскільки призвані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю такої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати. За приписами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, виходячи зі змісту цих норм, до складу спадщини не включаються страхові виплати, виплачені потерпілому після його смерті. Крім того, відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті, а тому одержувач - [PERSON], з моменту смерті перестає бути суб'єктом цивільного права. Таким чином, страхові виплати, що нараховані та перераховані на особовий рахунок [PERSON], починаючи з [INFO] року (після смерті отримувача) не можуть бути виплачені потерпілому та використані ним, вони не включаються до його спадщини і не можуть бути отримані родичами померлого. Вказані кошти, відповідно до положень діючого законодавства, є коштами не потерпілого, а коштами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, які зайво перераховані на рахунок [PERSON] після його смерті, а тому підлягають поверненню позивачу. Між тим, відділ Фонду звертаючись з вимогами до [PERSON] про стягнення з неї зайво перерахованих коштів у розмірі 661,04 грн., не навів та не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували правові підстави для повернення цих коштів саме відповідачкою. Посилання позивача тільки на ту обставину, що [PERSON] була дружиною померлого, не можуть бути взяті судом до уваги, а відтак зазначені твердження позивача є припущенням. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущенням. При цьому, згідно із ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надано переконливих доказів, які б доводили його позовні вимоги до [PERSON]. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed