Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить надати [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку дозвіл на тимчасові неодноразові виїзди за межі України без згоди та супроводу відповідачки та надати дозвіл на отримання проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку без згоди відповідачки. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. До червня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір'ю. У липні 2013 року за взаємною згодою сторін було прийнято рішення щодо проживання доньки з позивачем. Фактично з цього часу [PERSON] проживає з позивачем, позивач одноособово здійснює її виховання та забезпечує належні умови проживання. Відповідачка не приймає участі у житті дитини. На адресу відповідачки неодноразово направлялись листи з проханнями прибути до нотаріуса для оформлення відповідних дозволів, однак вони були проігноровані. Тому позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та прийняти заочне рішення по справі на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2011 року, шлюб між сторонами розірваний. (а.с. 9). За період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 185. Судом встановлено, що за період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та відповідач уповноважила позивача самостійно приймати рішення щодо щеплень та вакцинації, виконувати обов'язки по вихованню та догляду, що підтверджується заявою відповідачки, яка посвідчена 12.07.2013 року ПН ХМНО [PERSON] (а.с. 10). Судом також встановлено, що відповідачка ухиляється добровільно надати дозвіл на поїздку дитини за кордон, що підтверджується листами позивача до неї. (а.с. 11-22). Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх права та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положення ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того, відповідно до п.16 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, через відсутність згоди на виїзд одного з батьків неповнолітньої дитини за кордон, дозвіл може бути наданий судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід надати дозвіл на тимчасові неодноразові виїзди за межі України дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею 16-річного віку без згоди та супроводу матері [PERSON] з правом оформлення усіх документів, пов'язаних з перетинанням кордону України, без згоди матері.

Outcome: approved