Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] де вона зареєстрована та мешкає. Також, у вказаному будинку зареєстровані її донька [PERSON] , 2009 року народження, а також її батько [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON] , які з 2015 року у квартирі не проживають. Житлово-комунальні послуги відповідачі не сплачують, особистих речей у будинку не має, за місцем реєстрації не проживають понад один рік, покинули житло добровільно, наміру продовжувати проживати за місцем реєстрації не виказали, тому вважає, що відповідачі втратили право користування житловим. Їх реєстрація у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню своїх прав, як власника майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Володимирівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце справи були повідомлені належним чином.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24697691 від 07.12.2009 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . З свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.11.2019 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . З довідок Володимирівської селищної ради №1810 та №21від 05.08.2021 року вбачається, що у квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , її донька [PERSON] , батько [PERSON] , брат [PERSON] . За вказаною адресою фактично не мешкають [PERSON] та [PERSON] з 2015 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , де зареєстрована і мешкає. Відповідачі по даній справі зареєстровані в зазначеній квартирі, але не мешкають з 2015 року, їх особистих речей в квартирі не має, про те відповідачі за адресою позивача зареєстровані. Враховуючи, що відповідачі добровільно не мешкають в квартирі без поважних причин більше одного року, їх особистих речей не має, добровільно не знялися з реєстрації, до суду за викликом не з`явилися, що дає право суду визнати, що вони перешкоджають позивачу як власнику користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved