Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 15.11.2006 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення зобов'язання [PERSON] за кредитним договором передала банку кафе «[INFO]» з літньою площадкою загальною площею 66,5 кв. м. по [ADDRESS]. Переданий в іпотеку об'єкт нерухомості належав [PERSON] на підставі договору дарування від 29.09.2006 реєстровий №4617. Рішенням Скадовського районного суду від 13.11.2009 визнано недійсним договір дарування кафе «[INFO]», укладений між [PERSON] та [PERSON] Також було визнано недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та КБ «Приватбанк». Ухвалою Верховного Суду України від 08.09.2010 рішення Скадовського районного суду від 13.11.2009 залишено в силі. 10.08.2011 при проведенні прилюдних торгів відділом ДВС Скадовського районного управління юстиції позивач придбав у власність дане кафе «[INFO]», за яке сплатив 104 057 грн., при цьому юридичних документів позивач не отримав, оскільки кафе належало іншому власнику [PERSON] Рішенням Скадовського районного суду від 04.05.2012 за позивачем визнано право власності на кафе «[INFO]» по вул. [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №23992632 від 09.07.2014 вбачається, що на кафе «[INFO]» з літньою площадкою, розташоване по [ADDRESS] накладено обтяження на підставі договору іпотеки від 15.11.2006 за заявою Херсонської філії «Приватбанку», власником якого зазначено [PERSON] не дивлячись на те, що є рішення суду, яке набрало законної сили, згідно з яким договір іпотеки визнано недійсним, на сьогоднішній день кафе «[INFO]» знаходиться під обтяженням за даним договором іпотеки. Рішенням Скадовського районного суду від 02.03.2015 було задоволено позов про вилучення майна з обтяження та зняття заборони на нерухоме майно, однак вказане рішення було скасовано та позивачу відмовлено у позові на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.04.2015 у зв'язку з тим, що ХФ ПАТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем у справі. Просить вилучити з Державного реєстру іпотек іпотеку, зареєстровану 15.11.2006 за реєстраційним номером 4057587, зареєстровану на підставі договору іпотеки від 15.11.2006, зареєстрованого в реєстрі за №5436 15.11.2006, об'єктом обтяження якого є кафе «[INFO]» з літньою площадкою по [ADDRESS], РПВН 6398806, а також вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно під реєстровим номером 4057487, зареєстровану 15.11.2006 на підставі договору іпотеки від 15.11.2006 реєстровий номер 5436. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягав на задоволенні позову. Представник Скадовської районної державної адміністрації Бабич В. В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказавши, що рішення суду є підставою для вилучення майна з обтяження та зняття заборони його відчуження. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З положень ст.ст.3, 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.11.2006 між [PERSON] та ХФ ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, предметом якого виступило нерухоме майно кафе «[INFO]», з літньою площадкою загальною площею 66,5 кв. м, що знаходиться по вул. [ADDRESS]. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 13.11.2009, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 08.09.2010, визнано недійсним договір іпотеки від 15 листопада 2006 року. Рішенням Скадовського районного суду від 04.05.2013 за [PERSON] визнано право власності на кафе «[INFO]», яке розташоване за вищевказаною адресою (а.с.7-8, 57-58, 59, 60). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно роз'яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для задоволення позову в частині зняття арешту з майна, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням майнових прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на вищевказане, очевидною є відсутність підстав для збереження арешту майна позивача та заборони дій по його відчуженню, оскільки позивач не є боржником у виконавчому провадженні, також не має кредитних зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк», не є іпотекодателем, обтяження на нерухоме майно та заборону на його відчуження накладено з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань іншої особи, договір іпотеки за якими визнано недійсним. Таким чином, вимоги позивача про вилучення нерухомого майна з обтяження та заборон на його відчуження законні та обґрунтовані, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved