Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 05.12.2009 року приблизно о 21-30 годин в темний час доби в умовах обмеженої видимості в м. Молочанськ Токмацького района по вул. Вокзальній біля будинку 75, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Вольво-340» д/н [NUMBER], перевищив безпечну при умовах видимості швидкість, допустив неуважність під час керування транспортом та безпідставно змінив напрямок руху автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де маючи перевагу в русі рухався в зустрічному напрямку мотоцикл ІЖЮ2К д/н [NUMBER], під керуванням позивача. На зустрічній смузі автомобіль під керуванням [PERSON] здійснив зіткнення з мотоциклом під керуванням позивача, в результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження. 17.12.2010 року вироком Токмацького районного суду відповідача по справі визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України. Також, позивач вказує, що з 16.01.2013 року по 21.01.2013 року проходив стаціонарне лікування у відділенні кістково-гнійної інфекції КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» з діагнозом хронічний посттравматичний остеомієліт лівої гомілки, що підтверджується медичною довідкою. У зв'язку з проходженням лікування витратив кошти на придбання ліків в сумі 2347,85 грн., проїзд до лікувального закладу в сумі 99,88 грн. 14.10.2014 року позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь заподіяну злочином матеріальну шкоду в сумі 1754,79 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви уточнені позовні вимоги визнав та просив суд слухати справу у його відсутність. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ по позовам про відшкодування шкоди»№ 6 від 27.03. 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що діями останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є потерпілим по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 17.12.2010 року у кримінальній справі № 1-170/10 відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців з іспитовим строком на 2 роки, за те, що 05.12.2009 року приблизно о 21-30 годин в темний час доби в умовах обмеженої видимості в м. Молочанськ Токмацького района по вул. Вокзальній біля будинку 75, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Вольво-340» д/н [NUMBER], перевищив безпечну при умовах видимості швидкість, допустив неуважність під час керування транспортом та безпідставно змінив напрямок руху автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де маючи перевагу в русі рухався в зустрічному напрямку мотоцикл ІЖЮ2К д/н [NUMBER], під керуванням позивача. На зустрічній смузі автомобіль під керуванням [PERSON] здійснив зіткнення з мотоциклом під керуванням позивача, в результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №48 від 07.04.2014 року отримав відкритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням, дефект малогомілкової кістки, невропатію лівого малогомілкового нерву, що згідно Правил судового медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року є пошкодженнями небезпечними для життя під час спричинення та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.03.2011 року зазначений вирок залишено без змін. На момент розгляду цивільної справи вирок не змінений, не скасований та набрав законної сили 09.03.2011 року. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України зазначає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Отже, обставини, встановлені вироком суду від 09.03.2011 року доказуванню при розгляді даної цивільної справи не підлягають. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, так способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди. Так, ст. 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права ( реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно приписів ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Згідно приписів ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач своїми діями заподіяв позивачу матеріальну шкоду на суму 2554,00 грн. У зв'язку з отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями, він з 16.01.2013 року по 21.01.2013 року проходив стаціонарне лікування у відділенні кістково-гнійної інфекції КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» з діагнозом хронічний посттравматичний остеомієліт лівої гомілки, що підтверджується довідкою інфекції КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9. За час знаходження в лікарні з 16.01.2013 року по 21.01.2013 року позивачем на придбання лікарських препаратів було витрачено 1720,14 грн., що підтверджується прикладеними до позовної заяви копіями чеків і квитанцій, згідно призначення лікаря. Відповідно до ст..1195 ЦК України фізична особа або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верхового Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» додаткові витрати потерпілих підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: в) розмір витрат на ліки, лікування, протезування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Також суд приймає до уваги витрати, які позивач поніс на проїзд до лікувального закладу, що підтверджується білетами на суму в загальному розмірі 34,65 грн. Тому, загальна сума понесених позивачем витрат складає 1754,79 грн., які підлягають стягненню із відповідача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на Законі, вони є обґрунтованими, тому вимоги щодо матеріальної шкоди мають бути задоволені у повному обсязі. В даному випадку відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved