Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, у якому просить визнати за його особою, право на користування житловою площею квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги вмотивував тим, що в квартирі [ADDRESS] розі [PERSON] з 1980 року проживав разом з батьками ( які померли). З 2000 року позивач проживав в даній квартирі з батьком. Квартира має статус комунального житла. Позивач з березня 2000 року вселився за проханням батька та на даний час проживає у квартирі, здійснював догляд за батьком до самої його смерті 25.06.2016 року. Батько був інвалідом другої групи. Проживаючи разом з батьком позивач допомагав йому виконувати хатню роботу, купував продукти, ліки, сплачував комунальні послуги. Батько часто хворів важко пересувався, а тому не мав змоги прийти ні на той час до ЖЕО, ні до Державної міграційної служби, ні до Виконкому Саксаганської районної у місті ради, для вирішення питання реєстрації позивача. Батько позивача неодноразово висловлював згоду при сусідах на проживання позивача у квартирі, та збирався його зареєструвати. Разом зі своєю матірю організували похорони. Після похорон та на теперішній час позивач продовжує мешкати в квартирі, сплачує комунальні послуги, та робить там ремонт. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю позивача. Вона мешкає за адресою вул.. Мануйлова, 6/10.В 1987 році її колишній чоловік [PERSON] втратив ногу та йому була встановлена 2-га група інвалідності. З 2000 року син, тобто [PERSON] проживав з батьком, ходив за покупками, робив ремонт, сплачував комунальні послуги, вів з батьком спільне господарство. За життя батько висловлював бажання приписати дитину до квартири в якій вони проживали. Ніхто не очікував, що [PERSON] так рано помре. Ордер на квартиру був виписаний на [PERSON]. В квартирі були особисті речі сина. Витрати на поховання [PERSON] несли вона та її син разом. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона з [PERSON] є сусідами на в проти. Вони спілкувалися. [PERSON] часто був у батька, а після смерті бабусі, коли померлий [PERSON] став інвалідом взагалі став проживати разом з ним. [PERSON] пересувався за допомогою милиць, коли міг виходив на вулицю лише до лавочки, особисто їй казав, що хотів прописати сина [PERSON] до квартира, але вважав що для цього є багато часу. [PERSON] та батько жили разом в квартирі, вели спільне господарство. [PERSON] помер не очікувано. Вона особисто бачила, як [PERSON] купував батькові ліки та продукти. З 2000 року вони проживали разом. За життя [PERSON] розпочали ремонт в квартирі, який фактично робив позивач [PERSON]. Сам би [PERSON] без допомоги [PERSON] жити б не зміг. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що проживає за адресою [INFO] та був сусідом [PERSON]. Син [PERSON] проживав з дитинства з батьком. З кінця 80-х [PERSON] став інвалідом 2-ї групи. [PERSON] постійно допомагав батькові у господарстві, турбувався за ним, оскільки [PERSON] самому було важко пересуватися по квартирі. [PERSON] за життя батька розпочав в квартирі ремонт. Він навіть допомагав виносити будівельне сміття. [PERSON] проживав з батьком з березня 2000 року. Він бачив особисті речі [PERSON] в квартирі [PERSON], там навіть був його компютер. Заслухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. На підставі пояснень сторін та свідків, відповідних виписок, свідоцтв про смерть, про про народження установлено, що позивач з березня 2000 року вселився до будинку №10 квартири 48 по вул. Мануйлова м. Кривому Розі зі згоди наймача [PERSON], померлого 25.06.2016 року, а після смерті наймача продовжує проживати в даній квартирі (а.с.5-19). Щодо вимог про визнання за позивачем права користування квартирою, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх\~членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним\~жиле приміщення\~свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 817 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у\~житло\~інших осіб для постійного проживання у ньому. Особи, які вселилися у житло відповідно до ч. 1 цієї статті, набувають рівних з іншими особами прав користування житлом, якщо інше не було передбачено при їх вселенні. Таке ж саме зазначено і в ч. 1 ст. 64 ЖК України, в ч. 2 цієї статті указано, що до\~членів сім'ї\~наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Позаяк в судовому засіданні встановлено, що позивач вселився до спірної квартири зі згоди наймача [PERSON], до моменту смерті наймача [PERSON], проживали разом з ними та вели з ними спільне господарство, що є підставою вважати позивача членом його сім'ї, після смерті наймача продовжує проживати в квартирі, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Отже, за вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved