Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд провести реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] між ним та [PERSON], у відповідності до ідеальних часток в праві власності на будинок з урахуванням порядку користування, що склався, та визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у відповідності до ідеальних часток в праві власності на частину домоволодіння з повною ізоляцією один від одного по варіанту № І судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, позивач просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті судової будівельної експертизи. Позовні вимоги мотивовані тим, що власником вказаного житлового будинку була мати позивача та відповідача - [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина відповідно до ст. 1261 ЦК України. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.11.2012 року за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частини спірного будинку з надвірними спорудами. Відповідачеві також належить 1/2 частини житлового спірного будинку з надвірними спорудами. Вказаний будинок з надвірними спорудами літ. «А-1» житловою площею 59,5 кв. м., сарай літ «Е», сіни літ. «А», ґанок літ. «А-1», вбиральня літ. «Ж», погріб літ. «В» розташовані на земельній ділянці площею 529 кв. м., знаходяться в спільному користуванні позивача та відповідача. Реальний розподіл будинку між сторонами не проводився і порядок користування земельною ділянкою не визначався. Таким чином, враховуючи, що у добровільному порядку між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти проведення реального розподілу житлового будинку з надвірними спорудами та визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] по варіанту № І судової будівельно-технічної експертизи. Проти покладення на неї витрат по сплаті судового збору та витрат по оплаті судової будівельної експертизи заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що вказаний спір можливо було врегулювати між сторонами у добровільному порядку без звернення позивача з позовом до суду. Також відповідач наголосила, що вона є інвалідом, має скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим не має можливості сплатити вказані витрати позивачеві. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що будинок [ADDRESS] належав на день смерті матері позивача та відповідача - [PERSON], яка померла [INFO]. Як встановлено в рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 2/2033/1752/2012 від 02.11.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Дванадцята Харківська нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яким задоволені позовні вимоги позивача, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Кожному зі спадкоємців належить по 1/2 частини будинку у порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 37049143 від 28.12.2012 року, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 2/2033/1752/2012 від 02.11.2012 року. Позивач наголосив, що спірний будинок з надвірними спорудами літ. «А-1» житловою площею 59,5 кв. м., сарай літ «Е», сіни літ. «А», ґанок літ. «А-1», вбиральня літ. «Ж», погріб літ. «В» розташовані на земельній ділянці площею 529 кв. м., знаходяться в спільному користуванні позивача та відповідача. При цьому, позивач займає житлове приміщення: 1-3 площею 8,1 кв.м., 1-5 площею 7,20 кв.м., 1-6 площею 7,60 кв.м., а відповідач [PERSON] в житловому будинку А-1 займає житлове приміщення 1-2 площею 6,90 кв.м., приміщення 1-4 площею 11,0 кв.м., приміщення 1-7 площею 15,4 кв.м.. Враховуючи, що між сторонами виникають суперечки з приводу користування домоволодінням та земельною ділянкою, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 УК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, згідно приписів ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними з припиненням права спільної часткової власності. У разі недосягнення такої домовленості між співвласниками спір за позовом будь-кого із них вирішується судом. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7 з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Як роз'яснено у п.п. 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами і доповненнями, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Зазначені абзаци 1 і 2 пункту 19 стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. При встановленні порядку користування земельною ділянкою у резолютивній частині рішення суд повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування. Як встановлено судовим розглядом, об'єктом цивільно-правового спору є успадкований сторонами житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та належить останнім на праві спільної часткової власності. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальна площа якої згідно технічного паспорту на домоволодіння складає 529 кв.м.. По справі також встановлено, що між співвласниками успадкованого житлового будинку вже давно склався фактичний порядок користування цим житлом, згідно з яким позивач та відповідач особисто, кожний окремо, користуються внутрішніми приміщеннями житлового будинку. Разом із тим, між співвласниками виникають конфлікти з приводу спільного користування вказаним житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами, а також присадибною земельною ділянкою, стосовно порядку користування якою будь-якої угоди між сторонами не існує, що є підставою для судового втручання в ситуацію з метою захисту порушених прав позивача, як співвласника нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності сторін. Як вбачається з Витягу КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на спірний житловий будинок зареєстровано лише за позивачем [PERSON] на 1/2 його частин, право власності відповідача [PERSON], якій належать інша 1/2 частини житлового будинку, в установленому законом порядку не зареєстроване й до цього часу. Однак, зазначений факт, який має місце виключно внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] покладеного на неї законодавством цивільного обов'язку (ст. 182 ЦК України) щодо державної реєстрації права власності на належне їй нерухоме майно, не свідчить про те, що остання не набула права власності на вказану 1/2 частку спірного житлового будинку, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відсутність державної реєстрації права власності відповідача на належну їй частку у спільному майні обмежує правомочність останньої лише щодо розпорядження цією часткою, а не щодо володіння та користування нею (ст. 317 ЦК України). Згідно висновку проведеної за клопотанням позивача [PERSON] судової будівельно-технічної експертизи № 8079/11270/11271 від 30.12.2013 року експертом з урахуванням розташування спірного житлового будинку, планування і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, розташування надвірних будівель, розміру та конфігурацій земельної ділянки, ідеальних часток співвласників будинку запропоновано ІІ варіанти його реального поділу в натурі. При цьому, вирішуючи питання про поділ спірного житлового будинку, який є об'єктом спільної часткової власності сторін, та враховуючи згоду обох сторін, суд вважає прийнятним для використання та реалізації саме I варіант цього поділу, запропонований експертом, який відповідає фактичному порядку користування житловим будинком (його відокремленими квартирами), що склався між сторонами спору, та передбачає виконання певного обсягу робіт з переобладнання внутрішніх приміщень будинку, у зв'язку з чим вважає за доцільне провести поділ житлового будинку [ADDRESS] між його співвласниками в натурі наступним чином: Виділити позивачеві [PERSON] на належну йому ідеальну частку (1/2) у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок: - по житловим будівлям: підсобну 1-3 у будівлі літ. «А-1», площею 8,1 кв.м.; житлову кімнату 1-5, площею 7,2 кв.м., житлову кімнату 1-6, площею 7,6 кв.м. та частину житлової кімнати 1-4 площею 4,2 кв.м. у літ. «А-1»; - по надвірним будівлям: сарай літ. «З»; вбиральню літ. «К», літній душ літ. «И», огорожу № 2. Всього приміщень та споруд на загальну суму 34108,00 грн., що в арифметичному виразі становить 56/100 частини житлового будинку та на 3488,5 грн. більше від вартості належної йому ідеальної частки. Виділити іншому співвласнику - відповідачу [PERSON] на належну їй ідеальну частку (1/2) у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок: - по житловим будівлям: коридор 1-2 у будівлі літ. «А-1», площею 4,3 кв.м.; частину житлової кімнати 1-4, площею 6,6 кв.м., житлову кімнату 1-7, площею 15,4 кв.м., частину санвузла 1-10, площею 1,8 кв. м. у літ. «А-1»; - по надвірним будівлям і спорудам: льох літ. «В». Всього приміщень та споруд на загальну суму 27131,00 грн., що в арифметичному виразі становить 44100 частини житлового будинку та 3488,50 грн. менше від вартості належної їй ідеальної частки. Відповідно до зроблених розрахунків, та уточнення в судовому засіданні цих розрахунків експертом [PERSON], грошову компенсацію необхідно виплатити I співвласнику ([PERSON]) на користь ІІ співвласника ([PERSON]) у розмірі 17802 грн.. Для здійснення зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі необхідно провести наступні переобладнання: 1. Демонтувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-3. 2. В приміщенні 1-4 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: - житлову кімнату площею 4,20 кв.м; - житлову кімнату площею 6,60 кв.м. 3. Демонтувати перегородку між приміщеннями 1-4 та 1-5, переобладнавши, таким чином, у приміщення: - житлову кімнату площею 11,40 кв.м. При розробці проекту врахувати, що несуча стіна несе навантаження від перекриття, та передбачити необхідні технічні заходи. 4. Демонтувати перегородку між приміщеннями 1-5 та 1-3, переобладнавши, таким чином, у приміщення: - житлову кімнату площею 19,50 кв.м. При розробці проекту врахувати, що несуча стіна несе навантаження від перекриття, та передбачити необхідні технічні заходи. 5. Улаштувати віконний проріз в приміщені 1-6. 6. Приміщення 1-6 улаштувати під кухню. 7. Розділити горищне приміщення відповідно до варіанту розподілу будинку з обладнанням іншого ходу, без виконання перегородки. 8. Обладнати квартири самостійними системами опалювання та електропостачання. Особливу увагу приділити улаштуванню тимчасових розвантажувальних стійок під час демонтажу несучої стіни. Зазначені переобладнання в житловому будинку здійснювати співвласниками за власні кошти з дотриманням будівельних норм і правил, а саме: вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт». Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому місцевої ради народних депутатів, газового господарства та держпожінспекції. Згідно з п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Після проведення вказаних переобладнань перерозподілити частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS], визнавши за позивачем [PERSON] право власності на 56/100 його частин замість раніше належної йому ідеальної частки (1/2) у праві спільної часткової власності на це нерухоме майно; за відповідачем [PERSON] - на 44/100 частин вказаного житлового будинку замість раніше належної їй ідеальної частки (1/2) у праві спільної часткової власності на цей об'єкт нерухомості. У зв'язку з поділом зазначеного житлового будинку між його співвласниками в натурі право спільної часткової власності на цей житловий будинок відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України слід припинити. Крім того, з огляду на існуючі між співвласниками спірного житлового будинку протиріччя та відсутність між ними будь-якої згоди щодо користування присадибною земельною ділянкою, що призводить до виникнення суперечок, конфліктів і взаємних претензій та стало приводом для звернення позивача до суду за захистом своїх прав, суд вважає за можливе задовольнити й позовні вимоги останнього щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS], встановивши цей порядок відповідно до I варіанту, запропонованого у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8079/11270/11271 від 30.12.2013 року, який передбачає можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, та враховує розташування господарських будівель і споруд, що реально виділені у власність сторонам, а також можливість окремого виходу та виїзду для кожного із них з подвір'я, а саме: - виділити в користування позивача [PERSON] земельну ділянку площею 264,5 кв.м., у тому числі під будівлями; - виділити в користування відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 264,5 кв.м., у тому числі під будівлями. При цьому границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки: - від лінії забудови по [ADDRESS], розділивши огорожу на відрізки з розмірами 12,9 м. і 2,0 м., далі по прямій лінії довжиною 2,88 м., потім по лінії розподілу житлового будинку, далі по прямій лінії довжиною 4,5 м., потім повернув наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,5 м., далі по прямій лінії довжиною 18,77 м. до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 3,0 м. і 11,9 м.. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України в судовому засіданні оголошувалася перерва для можливості надання позивачем відповідного дозволу виконкому місцевої ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на проведення переобладнань, які необхідно здійснити у житловому будинку для його поділу в натурі. Разом з цим, звернення позивача до виконкому місцевої ради, а також інших компетентних органів та установ позитивних наслідків не дали, оскільки відповідно до Порядку перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та жилих приміщень у місті Харкові, затвердженого рішенням 5 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.02.2011 року №162/11, однією з обов'язкових підстав для надання дозволу на перепланування чи переобладнання жилих приміщень є письмова згода на їх проведення усіх співвласників житлового будинку, що в даному випадку, в зв'язку з категоричною позицією відповідача унеможливлює отримання такого дозволу. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved