Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, позивач просить суд: Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11096775000 від 17.01.2007 року у розмірі 53078,80 дол. США та по пені у розмірі 107609,32 грн., а також 22217,26 грн. за понесені судові витрати. 23 березня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси відкрито провадження по справі. 01 лютого 2017 року від відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. 01 лютого 2017 року від відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву. 17 травня 2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів. 15 січня 2018 року до матеріалів справи долучено Економічне дослідження за Договором про надання споживчого кредиту № 11096775000 від 17.01.2007 року. 15 січня 2018 року до матеріалів справи долучено клопотання відповідача про долучення доказів та письмові пояснення. 15 січня 2018 року до матеріалів справи долучено клопотання відповідча про призначення судової економічної експертизи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовлено. 30 січня 2018 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення на економічне дослідження. 27 червня 2018 року від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи. 27 червня 2018 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява в якій відповідач просить суд визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 11096775000 від 17 січня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] . 27 червня 2018 року від відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року позовну заяву ПАТ «УкриСиббанк» до [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2020 року апеляційну скаргу задоволено та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 05 березня 2020 року справа надійшла до провадження головуючого судді Науменко А.В. та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року справу прийнято до провадження. 14 липня 2020 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява в якій відповідач просить суд визнати недійсним договір кредиту № 11006775000 від 17.01.2007 року укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] з моменту його укладення. 14 липня 2020 року від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи. 14 липня 2020 року від позивача до суду надійшла заява про призначення судово-економічної експертизи. 27 липня 2020 року від позивача до суду надійшли пояснення по справі в якій позивач зазначив про проведення справи без участі представника АТ «УкрСиббанк». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року заяву представника відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] про призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право стягнення збитків задоволено та призначено по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право стягнення збитків судово-економічну експертизу. 09 листопада 2020 року від ТОВ «Аудиторська фірма «Інститут судових експертиз та аудиту» надійшов лист про оплату вартості за проведення експертизи. Представник позивача ознайомлений зі вказаним листом 07 грудня 2020 року. 20 грудня 2020 року ТОВ «Аудиторська фірма «Інститут судових експертиз та аудиту» повернуто справу № 522/3234/16 у зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 24 березня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового засідання 29.04.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для проведення переговорів з позивачем про мирне врегулювання спору. 14 грудня 2021 року від відповідача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення по справі. 16 грудня 2021 року від відповідача за первісним позовом надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності відповідача. У судове засідання сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином. Враховуючи, що сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №11096775000 від 17.01.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 175000.00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача у вигляді кредитної лінії, а Відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі у терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.01.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплачувати проценти у 12.3% річних. Сторони домовилися, що умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. Судом встановлено, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, розрахунком щодо руху коштів, а також меморіальним ордером № 0600216180 від 18.01.2007 року на суму 50000,00 дол. США, меморіальним ордером № 0601807416 від 26.03.2007 року на суму 80000,00 дол. США, меморіальним ордером № 0602515395 від 13.04.2007 року на суму 20000,00 дол. США, меморіальним ордером № 0613510409 від 07.10.2008 року на суму 50000,00 дол. США. Банком виконано зобов`язання щодо надання коштів відповідачеві, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідачем отримані вказані кошти. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Банку з заявами про видачу коштів в межах ліміту поновлювальної кредитної лінії. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач направив відповідачу вимогу від 11.12.2015 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, однак відповідач вимогу не виконав. Відповідач у зустрічній позовній заяві зазначає, що ним не отримано копії договору про надання споживчого кредиту №11096775000, відповідач не підписував та не ознайомлювався з інформаційним листом. Однак вказані твердження спростовуються самим Договором про надання споживчого кредиту № 11096775000, що підписаний особисто відповідачем, зокрема: п. 9.7. Даний Договір складений у двох примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із сторін. Всі додатки до даного Договору являються його невід`ємною частиною. п.9.13. Підписання данного Договору Позичальником свідчить про те, що: - всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; -перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інших доказів на підтвердження обставин викладених стороною позивача за зустрічним позовом не надано. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Про користування відповідачем коштами на підставі договору кредиту свідчить наданий позивачем на виконання ухвали суду Виписка коштів по рахунку № [NUMBER] . Згідно наданої Виписки за кредитним договором та Довідки -рахунку заборгованості за кредитом [PERSON] сума заборгованості складає 48081,15 дол. США, а прострочена заборгованість за процентами за строк з 01.06.2015 року по 31.01.2016 року дорівнює 4997,65 дол. США. Враховуючи, що відповідач після призначення судом економічної експертизи відмовився від її проведення, суд встановлює, що відповідачем не надані належні докази на спростування суми заборгованості по кредиту яка визначена Банком. Також суд критично оцінює наданий відповідачем Економічне дослідження. Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09.02.2015 року по 09.02.2016 року та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 19.07.2015 року по 09.02.2016 року суд зазначає наступне. Відповідно до п. 11.1. Договору - Відповідно до ст.ст.525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3.,4.9.,5.3.,5.5.,5.6.,5.8.,5.10,7.4.,9.2.,9.14. цього Договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку , при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги)Банку з інших підстав протягом 40 каленжарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення( вимоги)про дострокове повернення кредиту від Банку. Судом встановлено, що Банком направлено вимогу від 11.12.2015 року про усунення порушень Кредитного договору. Боржником вказана вимога отримана 22.12.2015 року про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення та пояснення відповідача. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) Таким чином суд встановлює, що вимоги про стягнення з боржника процента та пені за несвоєчасне погашення заборгованості та несвоєчасне погашення за процентами слід задовольнити частково, а саме по 17.01.2016 року. Одже на користь позивача з [PERSON] необхідно стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09.02.2015 року по 17.01.2016 року у розмірі 85053,81 грн., та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 19.07.2015 року по 17.01.2016 року у розмірі 9023,7 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право стягнення збитків суд вбачає даний позов недоведеним, обставини викладені в позовній заяві не обґрунтованими та такими що спростовуються іншими матеріалами справи. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Outcome: partial