overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що з 29 вересня 2010 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання дітей не мають. Просить розірвати шлюб на підставах того, що спільне життя не склалося, постійно виникали сварки на грунті ревнощів, політичної ситуації в регіоні. Шлюбні відносини фактично припинені з липня 2014 року, проживають окремо. Спору про поділ майна не має. В судове засідання позивач надав заяву про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач викликана в суд через оголошення в пресі. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 вересня 2010 року (актовий запис про шлюб від 29.09.10 р. №302). За час спільного проживання дітей не мають. Позов про розірвання шлюбу подано одним з подружжя. Судом також встановлено, що між подружжям фактично подружні стосунки припинено. Спільне господарство не ведеться. Чоловік та дружина проживають окремо. Позивач підстав для подальшого проживання однією сімєю не бачить. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] є його рідною сестрою. В обґрунтування заяви зазначено, [INFO] померла сестра заявника [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок та земельна ділянка. У встановлений шестимісячний строк після її смерті заявник звернувся до Токмацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки були відсутні документи, які б підтверджували родинний зв'язок заявника з сестрою, у зв'язку з чим він звернувся до суду. В судовому засіданні заявник присутнім не був, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на заяві наполягав, просив задовольнити. Представник Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої на адресу суду заяви, просив розглянути справу за його відсутності. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] - заявник по справі є рідним братом [PERSON], яка померла [INFO]. Суд, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані оригінали документів, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [INFO] померла сестра заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 31 травня 2014 року. Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку № 07/02/04/06-105 від 12.02.2015 року актовий запис про народження [PERSON], [INFO] відсутній. Відповідно до довідки Токмацької міської ради № 69 від 28 листопада 2014 року видана [PERSON], [INFO] - заявнику по справі, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в тім, що його сестра [PERSON] на день смерті ([INFO]) дійсно була зареєстрована за адресою:[ADDRESS]. На день смерті була зареєстрована одна. Відповідно до домової книги [PERSON] та [PERSON] проживали певний час за однією адресою: [ADDRESS]. Відповідно до форми №1 на [PERSON] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до форми № 1 на [PERSON] його батьками також зазначені [PERSON] та [PERSON]. Зазначене підтверджує той факт, що [PERSON] та [PERSON] є сестрою та братом, оскільки їх батьками зазначені одні і ті ж особи. Постановою державного нотаріусу Токмацької державної нотаріальної контори від 14 січня 2015 року № 11/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, оскільки були відсутні документи, які б підтверджували родинний зв'язок заявника з сестрою, також в постанові зазначено, що [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Таким чином, той факт, що померла [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] - заявника по справі в повному обсязі підтверджується дослідженими матеріалами справи та показаннями свідків. Згідно ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо законом не визначено іншого порядку його встановлення. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника при реалізації його права на прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить виділити в натурі належні йому на праві власності 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в складі: приміщення: 2-1 площею 6,4 кв.м.; 2-2 площею 8,0 кв.м.; 2-3 площею 17,0 кв.м.; 2-4 площею 8,9 кв.м; 2-5 площею 9,3 кв.м.; 2-6 площею 9,0 кв.м. , а також надвірні споруди: сарай «Б» та вбиральня «Т» за адресою: вулиця Тракторна, 42/2 м. Васильків, Київська область та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на об'єкти нерухомості за адресою: вулиця Тракторна. 42 м. Васильків, Київська область а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та визнати право приватної власності за [PERSON] на виділену в натурі частину вказаного вище будинку загальною площею 58,6 кв.м, житловою площею 44,2 кв.м. а також господарські будівлі та споруди : сарай «Б» та вбиральню «Т» за адресою: вулиця Тракторна, 42/2 м. Васильків, Київська область. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні вимоги позову визнали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою в якій просить виділити йому в натурі 1/2 частину належної йому земельної ділянки, а саме 0,8728 га, земельної ділянки загальною площею 1,7456 га, кадастровий номер 3221484000:06:020:0025, яка перебуває в спільній частковій власності. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. У відповідності до ст.355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожний співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази належності вказаної земельної ділянки позивачу, а також визнання відповідачем вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою в якій просить виділити йому в натурі ? частину належної йому земельної ділянки, а саме 0,8728 га, земельної ділянки загальною площею 1,7456 га, кадастровий номер 3221484000:06:020:0025, яка перебуває в спільній частковій власності. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. У відповідності до ст.355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожний співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вбачається з положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази належності вказаної земельної ділянки позивачу, а також визнання відповідачем вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням- квартирою №1 в будинку №24 по вул. Шевченка в м. Васильків Київської області. Позивач до суду не зявився, надіславши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом а земельну ділянку кадастровий номер 3221485800-06-001-0007, площею 2.360 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільшансько- Новоселицької сільської ради Васильківського району Київської області, після смерті 27 липня 2006 року її чоловіка [PERSON]. Позивач в судове засідання не з»явилася, подав письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши письмову заяву про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову орган місцевого самоврядування визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2.37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вільшансько-Новоселицької сільської ради Васильківського району Київської області, що належала померлому [INFO] року її брату [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що за життя брат не встиг виготовити та отримати державний акт на своє ім'я в зв'язку з чим Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2014 року за №823/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин відсутності державного акту на ім'я спадкодавця, а саме його видачі після смерті останнього. Позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову визнають, та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази фактичного, у відповідності до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України, прийняття позивачем спадщини після померлого 14 червеня 1997 року її брата, а також визнання відповідачем, вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,13 га, розташованої на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому 12.02.1999 року [PERSON] на підставі державного акту серії Р3 5282 № 340020. Позивач до суду не зявився, надіславши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, а саме на ? частину земельної ділянки загальною площею 2.1560 га, що розташована на території Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221486500:06:004:0036 після смерті 03.07.2013 року її матері [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, постановою нотаріуса від 26.08.2016 року за № 2736/02-3 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин відсутності правовстановлюючого акту на імя спадкодавця, оскільки мати позивача успадкувавши вказану земельну ділянку належним чином не оформила своє право на неї. Позивач до суду не зявився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову визнають, та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази фактичного, у відповідності до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України, прийняття позивачем спадщини після померлої 03 липня 2013 року її матері [PERSON], визнання відповідачем, вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved