Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2018 є власником будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку також зареєстрована з 12.05.2010 і відповідач, з якою позивач не знайомий, з якою жодних домовленостей про користування належним йому будинком укладено не було і яка за вказаною адресою з 2015 року не проживає. Посилаючись на вищевказане, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним будинком. У судове засідання позивач не з`явився, його представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. На підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2018 позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 12-13). Право власності позивача на вказане майно 30.01.2018 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 14). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. За змістом цієї правової норми право власника будинку, членів його сім`ї та інших осіб користуватись цим помешканням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок, а із припиненням права власності особи втрачається й право користування приміщенням. Копією будинкової книги та комісійним актом від 20.03.2019 підтверджено те, що у будинку [ADDRESS] з 12.05.2010 зареєстрована відповідач у справі, яка з 2015 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 9-11, 15). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що ними передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку із повним задоволенням позову на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved