Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Бехтерської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкової трансмісії. Ухвалою суду від 27 травня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача була залучена Голопристанська державна районна адміністрація. Позовні вимоги мотивовані тим, що в [INFO] померла власниця земельної ділянки [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт на [PERSON]. Останній в свою чергу після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтва про спадщину не встиг отримати у зв'язку зі своєю смертю в листопаді 2010 року. Позивачка є матір'ю [PERSON] та єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Проте успадкувати земельну ділянку через нотаріуса немає можливості, оскільки не може надати до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно. На цих підставах просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріалами справи судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0047944 право на земельну частку пай із земель КСП «Росія» на території Бехтерської сільської ради передано [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину від 09.03.2006р. Згідно заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно якого, належний їй сертифікат на земельну частку (пай) серії ХС № 0047944 члена колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» розміром 5,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) заповіла [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. 17.04.2009 року до Голопристанської ДНК надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, однак свідоцтва про право на спадщину йому видано не було, що підтверджується довідкою завідуючого Голо пристанською ДНК. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Відповідно до свідоцтва про народження матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Довідкою сільської ради від 21.02.2014 року подана інформація за якою [PERSON] з 1975 року і по день своєї смерті проживав на території села разом зі своєю матір'ю. Згідно довідки отриманої з Голо пристанської ДНК після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався та свідоцтва не видавались. Будь-які відомості про спадкоємців відсутні. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця в [INFO], суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК цей строк установлено у шість місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На підставі вищевикладеного, враховуючи факт постійного проживання спадкодавця з позивачкою, відсутність заяви останньої про відмову від спадкування, а також її право на спадкування за законом в порядку ст. 1261 ЦК України, та неможливість отримання свідоцтва в нотаріальній конторі через відсутність документу, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved