Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 13.01.2018 року між ним та відповідачем було підписано Договір фінансового лізингу № 01590. 13.01.2018 року згідно квитанції № 0.0.937418789.1 на розрахунковий рахунок № 26502016690601 ТОВ «Сігма Автолізинг», що відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» ним було перераховано грошові кошти в сумі 18 700,00 грн., як оплата згідно договору фінансового лізингу. Правовідносини у сфері фінансового лізингу врегульовано Цивільним кодексом України та Законом України «Про фінансовий лізинг». Однак, як виявилося, у договорі, що був підписаний ним та відповідачем, відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звернутися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інші умови з продажу товару. Не визначено і предмет лізингу, лізингові платежі (авансовий платіж), не вказана загальна вартість предмету лізингу, що є істотними умовами. У пункті 1.1 договору не заповнені поля, де вказується марка/модель, комплектація, тип двигуна, тип КПП, привід. Пункт 10.3 також не заповнений, тобто не визначені щомісячні лізингові платежі. Крім того, в статті 17 договору вказано додатки до договору - Додаток № 1 - графік сплати авансового внеску, графік покриття витрат, виплати лізингових платежів, проте, ніякого додатку № 1 він не підписував. Що свідчить про не досягнення між ним та відповідачем усіх істотних умов договору. Вважає, що відсутність інформації про предмет лізингу порушує його права і як споживача на отримання повної та достовірної інформації. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в суді 22.01.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 19.03.2018 року підготовче провадження закінчено, справа призначена до судового розгляду по суті. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 13.01.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Сігма Автолізинг» було укладено Договір № 01590 фінансового лізингу. За предметом договору лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на предмет лізингу та лізингоодержувача, згідно з умовами даного договору. Предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: комісії за організацію договору; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору; або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.5 ст. 9 даного договору. Згідно п. 1.1 Договору предметом фінансового лізингу є транспортний засіб зазначений у даній статті та специфікації (Додаток № 1 Договору). Однак, у даному пункті інформація щодо марки/моделі, комплектації/модифікації, об'єму/тип двигуна, тип КПП, привід - відсутня. Відсутній і Додаток № 1. У статті 8 Договору відсутня і вартість предмету лізингу. Пунктом 8.5 Договору визначено, що всі планові платежі вказано у Додатку № 1, який відсутній у матеріалах справи, і який не підписувався ні позивачем, ні представником відповідача. Сплата комісії за організацію договору, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу передбачена статтею 9 Договору, де вказано, що їх розмір, порядок та строки сплати визначено у Додатку № 1. Сплата лізингових періодичних платежів передбачена статтею 10 Договору, де вказано, що лізинговий періодичних платіж - це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до Графіку сплати лізингових періодичних платежів (Додаток № 1 до Договору). Проте, Додаток № 1 позивачем та відповідачем не підписувався. Відсутній і попередній розмір щомісячного періодичного платежу на дату укладення договору. Згідно статті 17 Договору підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Невід'ємною частиною цього Договору є Додаток № 1. Відповідно до розділу «Визначення термінів» у Договорі фінансового лізингу зазначено, що: комісія за організацію Договору - першочерговий єдиноразовий платіж, який входить до складу обов'язкових платежів, що має бути сплачений Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за організацію Договору, для його оформлення, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату; даний платіж включає в себе організаційні послуги Лізингодавця, будь-які витрати, понесені ним, що пов'язані з укладенням Договору, в тому числі витрати, що пов'язані з пошуком Предмету Лізингу Лізингоодержувачу; розмір комісії попередньо погоджений сторонами та відображається у даному Договорі та Додатку № 1 до Договору, та становить 10% від вартості Предмета лізингу. Авансовий платіж - це обов'язковий платіж, що складає частину від вартості Предмета лізингу, розмір якого визначено у даному договорі та Додатку № 1 до Договору та становить 23 %, який сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця на умовах Договору до моменту передачі Предмета лізингу; Лізинговий періодичний платіж - щомісячний платіж, що сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця у строки та в розмірі відповідно даного Договору та до Графіку сплати лізингових періодичних платежів (Додаток № 1 до Договору). Обсяг фінансування - сума грошових коштів, що становить різницю між Вартістю Предмета лізингу, на момент його передачі, та сплаченим Лізингоодержувачем авансовим платежем та можливою доплатою відповідно до умов Договору. Порядок та розмір сплати обсягу фінансування визначається у Договорі та Додатку № 1 до Договору. Предмет лізингу - транспортний засіб (автомобіль сільськогосподарська техніка, комерційна, будівельна техніка та ін.)який має бути обов'язкового зареєстрований в органах, які зобов'язані проводити таку реєстрацію, та визначений в п.1.1 даного Договору фінансового лізингу та у Специфікації, яка міститься у Додатку № 1 даного Договору. Вартість предмету лізингу - погоджена сторонами вартість (ціна) предмету лізингу, яка відображає його справедливу та звичайну вартість, на момент укладення Договору. 13.01.2018 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача платіж згідно Договору фінансового лізингу кошти в розмірі 18 700,00 грн. Законом України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг як вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу Лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до вимог частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини 2 статті 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. В суді встановлено, що в Договорі фінансового лізингу № 01590 від 13.01.2018 року відсутні дані щодо предмету лізингу, вартості предмету лізингу, розміру комісії за організацію договору, розміру авансового платежу, розміру лізингових періодичних платежів, обсягу фінансування, лізинговий період та інші істотні умови договору. Дана інформація має міститися у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного Договору. Однак, як стверджує позивач, він не підписував Додаток № 1. Дане твердження позивача стороною відповідача не спростовано. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Враховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору (інвалід ІІ групи) з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 409,60 грн. (704,80 грн. за вимогу немайнового характеру та 704,80 грн. за вимогу майнового характеру). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved