Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 січня 2015 року. Від цього шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, за час спільного проживання в їх сім'ї були сварки, скандали, у них із відповідачем різні погляди на життя. З відповідачем спільно не проживають з липня 2017 року, а тому він вважає, що примирення та подальше збереження сім'ї неможливе, почуття взаємоповаги та любові втрачено назавжди, дитина залишається проживати з відповідачем. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 17 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3 (а.с. 15). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно 07 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їх шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітньої [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved