Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, про стягнення боргу за договором позики мотивуючи тим, що 20.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав в борг 2500 доларів США, з кінцевим строком повернення до 27.05.2011 року, про що було [PERSON] складено розписку. 22.10.2011 року частину боргу було повернуто в розмірі 4000 грн., однак решта повернута не була. В зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь 25387,98 грн. основного боргу, три проценти річних у розмірі 2284,92 грн., та 2002,29 грн. за індексом інфляції, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 41019,07 грн. та судові витрати у розмірі 296,75грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що заборгованість його довірителя перед [PERSON] відсутня. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного, як встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, 20.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав в борг 2500 доларів США, з кінцевим строком повернення до 27.05.2011 року, про що було [PERSON] складено розписку. 22.10.2011 року частину боргу було повернуто в розмірі 4000 грн. про що є відмітка у розписці, яка міститься в матеріалах справи, що не заперчувалось сторнами по справі. Посилання представника відповідача, щодо відсутності заборгованості у [PERSON] перед [PERSON] в зв'язку із сплатою 20000 грн., що еквівалентно 2500 доларів США, на користь [PERSON], який начебто діяв від імені [PERSON] судом до уваги не приймаються, як такі що не були доведенні в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на сьогоднішній день зобов'язання в повному обсязі не виконанні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання виробу із зобов'язанням його повернути. Судом також встановлено, що відповідач у строки, передбачені п.2 ч.1 ст 1049 ЦК України, не повернув борг і таких доказів, щодо виконання зобов'язань, останній не надав суду. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, судом встановлено, що сума позики станом на 18.11.2014 року складає 1998,2 доларів США, що станом на день винесення рішення, відповідно до офіційної інформації НБУ, складає 15,26 грн. за один долар США, а отже сума позики 1998,2 доларів США, на сьогоднішній день еквівалентна 30491,31 грн. Враховуючи те, що строк повернення боргу розпискою визначений 27.05.2011 рік, а частина боргу у розмірі 4000 грн. була повернута 22.10.2011 року, то три відсотки річних розраховуються наступним чином, а сем: за період прострочення з 27.05.2011 року по 22.10.2011 року три відсотки річних, з розрахунку 2500 доларів США * 3/100*148 днів/365 днів, складають 30,41 доларів США, що еквівалентно 242,37 грн. відповідно до офіційної інформації НБУ, один долар США дорівнює 7,97 грн., за період прострочення з 22.10.2011 року по 18.05.2014 року три відсотки річних, з розрахунку 1998,2 доларів США * 3/100*938 днів/365 днів, складають 154,05 доларів США, що еквівалентно 2350,85 грн. відповідно до офіційної інформації НБУ, один долар США дорівнює 15,26 грн. Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики, з урахуванням трьох відсотків річних становить 33273,11 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційний втрат, то такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Так як інфляційні втрати нараховані за прострочення повернення коштів в іноземній валюті, то вони задоволенню не підлягають. Судовий збір у розмірі 296,75 грн. підлягають стягненю з відпвоідача на користь позивача, а 35,98 грн. з відпвоідача на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial