Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до АТ «Імексбанк» про стягнення депозитного вкладу у розмірі 7000 грн. нарахованих на депозитний вклад відсотків у розмірі 345,19 грн., та моральної шкоди у розмірі 16000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №1954967184 про приєднання до публічного Договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад «Постійний клієнт», вид вкладу «ПосКл6м25%», відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 7000 грн. зі сплатою 25% річних на строк до 23.03.2015 року. Однак зі сплином строку Договору позивач не зміг повернути суму вкладу у звязку з тим, що двері АТ «УкрСиббанк» з 27.01.2015 року були зачинені та згідно повідомлення, строком на три місяці введено тимчасову адміністрацію. Такими протиправними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка виражається в душевних стражданнях, оскільки посадові особи АТ «Імексбанк» позбавили його можливості на повернення депозитного вкладу, отримання передбачених Договором відсотків, з метою якою він уклав вищезазначений Договір, який мав для нього істотне значення. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 19.09.2014 року між [PERSON] та АТ «Імексбанк» був укладений Договір №1954967184 про приєднання до публічного Договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад «Постійний клієнт», вид вкладу «ПосКл6м25%», відповідно до умов якого [PERSON] передав, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 7000 грн. зі сплатою 25% річних на строк до 23.03.2015 року. Станом на день звернення позивачем до суду сума депозитного вкладу у розмірі 7000 грн., відсотки у розмірі 345,19 грн., які були нараховані на суму депозиту АТ «Імексбанк» АТ «Імексбанк» так і не повернув. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило. Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а позовну заяву позивача необхідно задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: partial