Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що 17 вересня 1997 року з [PERSON] уклав договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно якого право власності на вказаний житловий будинок переходить до позивача. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. і зареєстрований в реєстрі за №3578. Жилий будинок, який позивач купив у [PERSON], розташований на земельній ділянці мірою 1284 кв.м, як зазначено в договорі купівлі-продажу, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Державний акт на земельну ділянку розміром 0,1000 га оформлено на [PERSON] 26 червня 1997 року. Згідно ч.1 ст.30 Земельного кодексу України, земельна ділянка розміром 0,1000 га перейшла у власність позивача, згідно законодавства, діючого на час укладання договору купівлі- родажу жилого будинку з надвірними будівлями. Оскільки на теперішній час позивач не має правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, виникла необхідність звернутися з вказаним позовом до суду. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка до вересня 1997 р. належала [PERSON] Згідно письмової заяви, позивач просить суд справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнає повністю, просить судовий розгляд проводити у його відсутність. 17 вересня 1997 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М., зареєстровано в реєстрі за № 3578 /а.с.8/. Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та також копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], земельна ділянку видана [PERSON], на підставі рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 18.08.1994 р., № 425, площею 0,1000 га., та розташована на території Сумської міської ради [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що випливають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як зазначено в ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (із змінами, внесеними Законом України від 5 березня 2009 року № 1066-V1). Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, яка передбачає, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно - правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. В ст. 116 ЗК України від 25 жовтня 2001 року № 2768 - 111 теж зазначено, що набуття права на землю громадянам та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. За приписами ч.1 і ч.2 ст.120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) та ч.1 і ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції, що діяли до прийняття Закону України № 1702- VI від 05 листопада 2009 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За змістом ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який був чинним на час заключення договору купівлі-продажу жилого будинку від 17 вересня 1997 р. між відповідачем, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Цільовим призначенням спірної земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку. За таких обставин при переході права власності на будинок разом з ним до позивача перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. За таких обставин при переході права власності на будинок разом з ним до позивача перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи, що права і обов'язки відповідача не порушуються, приймаючи до уваги наявність договору купівлі-продажу нерухомого майна за яким переходить право власності на земельну ділянку, на якій воно розміщено, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved