Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], який помер 26.09.2016 р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.09.2016 р. помер його батько [PERSON], який до настання смерті хворів декілька місяців і лікувався в КЗОЗ «ХМКЛ № 2». Мати позивача - [PERSON] померла 13.12.1996 р. У позивач є два рідних брата відповідач [PERSON] та [PERSON] -третя особа по справі. Відповідач [PERSON] з 1995 р., не укладаючи шлюбу, живе з [PERSON], з якою мають двох доньок. За адресою: [ADDRESS] відповідач зареєстрований, але не проживає. Відповідач з 1983 р. зловживає спиртними напоями, виносив з квартири та продавав речі. Влітку 1990 р. з квартири зникли гроші в розмірі 40 000 рублів, які батько накопичував для придбання самому ж відповідачу окремого житла. Терпінню батька прийшов кінець і він вигнав відповідача з квартири. З того часу відповідач пішов із дома, з батьком не спілкується. Позивач 08.08.2009 р. уклав шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох малолітніх дітей та проживають за адресою: [INFO]. На початку 2016 року під час хвороби і лікування батько, будучи людиною похилого віку, потребував постійного догляду. Відповідач жодного разу не відвідав батька, не надавав йому ні матеріальної, ні моральної допомоги, станом здоровя батька не цікавився. Тільки позивач та його дружина відвідували батька та доглядали за ним, купували ліки та забезпечували хворого всім необхідним. Щоб купити ліки, вони знімали гроші зі своїх банківських рахунків. Після смерті батька позивач організував та провів його поховання. Після смерті батька відповідач [PERSON] почав вимагати від позивача право користуватися однією із трьох кімнат квартири, в якій проживає позивач зі своєю сім'єю, неодноразово приходив і вимагав дати йому ключі від квартири, щоб оселитися в ній. Бажання відповідача отримати свідоцтво про спадкування, визначити порядок користування та оселитися у квартири насторожує позивача, оскільки в квартирі живуть малолітні діти позивача, а відповідач [PERSON] ніколи не припиняв вживати алкоголь. Позивач запропонував відповідачу виплатити грошові кошти за його частку квартири, враховуючи свої матеріальні можливості, але відповідач назвав завищену суму, яка не відповідає реальній вартості частини квартири. З 1996 року відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі №85 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 4-Б, також з 12.07.1999 р. є власником частини квартири. До настання смерті батька, до кінця вересня 2016 року відповідач не користувався квартирою, не бажав жити в цій квартирі та ніколи не оплачував комунальні послуги. Позивач, його дружина та батько, коли був живий, сплачували комунальні послуги за себе та за відповідача. Позивач вказує, що не мають права на спадкування за законом батьки та повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом (ч.3 ст.1224 ЦК України). Також позивач посилається на ч.5 ст.1224 ЦК України, якою передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування за законом після смерті батька, тому просить суд усунути відповідача від права на спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважала позов не обґрунтованим та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач спілкувався з батьком, відвідував його в лікарні, був присутній на похоронах. За життя батько не звертався до нього з проханнями надати йому допомогу. Також зазначає, що позивач не надав жодного доказу, підтверджуючого того факту, що батько потребував допомоги та звертався за допомогою до відповідача, а відповідач мав можливість надання допомоги батькові і ухилявся від її наданні. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Десята Харківська державна нотаріальна контора подала листа, в якому просить слухати справу у відсутність представника нотаріальної контори. [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та задовольнити позов. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність третіх осіб відповідно до ст.169 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.07.1999 р ., [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] Відповідно до договору про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності від 26.10.2010 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - кожному належить по 1/4 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON]. 27 вересня 2016 року [PERSON] помер. Спадкоємцями за заповітом і за законом у відповідність ст.1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємицями померлого [PERSON] є його сини позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст.1269 ЦК України. Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу. Частиною другою ст.1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як вбачається з спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] №709/2016, відповідач [PERSON] 08.12.2016 р. подав заяву про прийняття спадщини, 22.02.2017 р. позивач [PERSON] також подав заяву про прийняття спадщини. 15.02.2017 р. [PERSON] склав заяву, в якій він відмовився від спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 26.09.2016 р., на користь сина померлого позивача [PERSON]. Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Позивач просить усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], посилаючись в позові на ч.3 ст.1224 ЦК України та ч.5 ст.1224 ЦК України. Частиною третьою статті 1224 ЦК України встановлено, що не мають права на спадкування за законом батьки та повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Таким чином, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Це правило стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому судом враховується поведінка особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача і їх сімя проживала разом з батьком чоловіка - [PERSON], який захворів на онкологію. Для проведення операції були потрібні гроші, які вони позичили у знайомих. Також гроші на лікування давав син [PERSON], а відповідач [PERSON] відмовив. Свідок не бачила, щоб відповідач приходив до батька та надав йому допомогу. Коли батько [PERSON] знаходився у лікарні, сини його не відвідували, хворим опікувалась тільки свідок [PERSON] Коли батька виписали додому, йому стало краще. Додому приїхав позивач, який працював в іншій області, і через три дні батько помер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає братів [PERSON] з дитинства. Відповідач вживав спиртні напої та крав речі з квартири, тому батько вигнав його з дому. З 1996 року свідок [PERSON] відповідача не бачив. Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач не має право на спадкування за законом після смерті батька, оскільки він ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, не найшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого необхідність надання допомоги з боку відповідача для існування спадкодавця [PERSON], наявність у відповідача можливості для цього та свідоме невиконання відповідачем встановленого законом обовязку. Згідно частини пятої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Правило частини пятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобовязані утримувати спадкодавця. Для усунена від права на спадкування за законом у справі, що розглядається, позивач повинен довести факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі саме відповідача, а також факт ухилення відповідача від надання спадкоємцеві допомоги. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивачем не надано доказів, підтверджуючих факт перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, належить зясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Позивачем не доведено, що спадкодавець [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від відповідача, отримуючи допомогу від інших осіб, а відповідач умисно ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцеві [PERSON], маючи можливість її надання. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, відсутні правові підстави для задоволенню позову, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: dismissed