Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій зазначає, що з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Згідно договору страхування Позивачем було відшкодовано потерпілому в ДТП завдані збитки. Вказані витрати відповідач добровільно не відшкодував, а іншою страховою компанією вони були відшкодовані лише частково. У звязку з наведеним позивач просить стягнути виплачені страхувальником кошти з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача та третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 06.03.2010 року о 18 год. 55 хв. в м.Києві по вулиці Жукова відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль «Ауді», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та припаркований автомобіль «Міцубіші», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 02.04.2010 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні цієї ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративних матеріалів, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме відповідача. Внаслідок зіткнення власнику автомобіля «Міцубіші», державний номерний знак [NUMBER], було заподіяно матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами справи. На виконання умов договору страхування та згідно заяви страхувальника відповідно до страхового акту ТДВ «СК «Індіго» виплатило страхове відшкодування в сумі 16 378 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на час скоєння ДТП була застрахована АСТ «АИС-Полис», правонаступником якого є позивач ПАТ «СК «Український страховий стандарт», який на виконання рішення Господарського суду м.Києва сплатив на користь ТДВ «СК «Індіго» 15\~868 грн., тобто суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, що підтверджується судовим рішенням, платіжним дорученням, іншими матеріалами справи. Згідно підпункту 38.1.1.ґ) ст.38\~\~ Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на\~\~час ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідач не спростував доводи позову про те, що він не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, чим неналежно виконував договоріні зобовязання. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позову ґрунтуються на законі та узгоджуються із наявними у справі доказами. При цьому всупереч вимогам ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України відповідач заперечень на позов не подав, доводів позивача не спростував, тому враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства суд покладає в основу рішення подані лише позивачем докази. Таким чином, позов слід задовольнити повністю. Сплачені позивачем судові витрати повинні бути відшкодовані йому відповідачем вимог згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved