Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому зазначає, що на підстав договору купівлі - продажу від 08.09.2004 року ним придбано житловий будинок [ADDRESS] . Маючи на меті провести реконструкцію будинку він звернувся до державного реєстратора за інформаційною довідкою, та отримавши таку встановив, що 28.09.2006 року реєстратором - Перша Ужгородська державна нотаріальна контора - зареєстровано заборону на відчуження вказаного вище будинку. В якості підстави обтяження зазначено повідомлення б/н, 03.02.1949, Перша ужгородська нотаріальна контора, причина - архівний запис. З метою з`ясування підстав обтяження він звернувся до Закарпатського обласного державного нотаріального архіву та Першої Ужгородської державної нотаріальної контори. Листом від 14.07.2020 вих. № 308/01-21 Закарпатський обласний державний нотаріальний архів повідомив, що в його справах відсутні документи, що стосуються накладення арешту на будинок. Перша Ужгородська державна нотаріальна контора у листі від 09.07.2020 вих № 342/01-16 зазначила, що на підставі повідомлення ОКБ б/н від 03.02.1949 року про видачу позики в сумі 10000 руб. [PERSON] на будівництво жилого будинку у [ADDRESS] Першою ужгородською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно в паперовому реєстрі для реєстрації для реєстрації заборон за № 156 на сторінці 13, 03.02.1949 року, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 3798989 ( є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, введеного в дію з 01.01.2013 року). Повідомлення банку про зняття заборони у зв`язку з погашенням позики позичальником від кредитора не надходило. Надати копію повідомлення ОКБ від 03.02.1949 року неможливо. Документи передані на зберігання у Закарпатський обласний державний нотаріальний архів. Реєстр для реєстрації заборон на нерухоме майно за 1949 рік зберігається у справах Першої Ужгородської державної нотаріальної контори. Також він звернувся до КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро», яке повідомило, що раніше нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] як окреме домоволодіння не існувало. Це майно було квартирою № 1 , яка складала ј домоволодіння [ADDRESS] та належало у рівних долях двом особам, які набули право власності на нього у 1984 році в порядку спадкування. Після проведення реконструкції, цій частині будинку, на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міськї ради від 22.09.1999 року за № 144 та відповідно до адресної довідки від 16.08.1999 року була присвоєна адреса - [ADDRESS] . За цією новою адресою вказане майно введено в експлуатацію 28.10.1999 року. До цієї дати будинок з такою адресою ні на адресному плані, ні в архіві КП «БТІ м. Ужгорода» не обліковувався. Крім того, комунальне підприємство повідомило, що до 1992 року вул. Цегольнянська мала іншу назву Томчанія. Висновком комунального підприємства є е, що зареєстрована 28.09.2006 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою заборона не може стосуватись належного позивачу нерухомого майна, позаяк на дату виникнення підстави для неї - 03.02.1949 року нерухомого майна за такою адресою ( [ADDRESS] , ще не існувало. Належне ж позивачу майно, що наразі має цю адресу, на той час вже існувало та було складовою частиною іншого житлового будинку, належного [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , що був збудований задовго до цього. Відтак, отримана [PERSON] позика не могла надаватися йому під будівництво вже існуючого та належного третім особам майна. Позивач зазначає, що вказане зумовлює висновок про безпідставність накладеної заборони відчуження належного йому на праві приватної власності нерухомого майна. Крім того, простий графологічний аналіз витягу з книги заборон на нерухоме майно (додаток до листа від 09.07.2020 року вих. № 342/01-16 Першої Ужгородської державної нотаріальної контори) доводить до висновку, що у назві вулиці, вказаній у витягу є 10 букв, в той час як у назві вул. Цегольнянська 13 букв . Отже, при перенесенні даних з книги заборон на нерухоме майно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, має місце людська помилка. А тому на підставі вищенаведеного просить зобов`язати Першу Ужгородську державну нотаріальну контору зняти заборону на відчуження належного [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Завідувач Першої Ужгородської державної нотаріальної контори надіслала до суду заяву у якій зазначила, що процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України від 25.12.2015 року № 1127 (зі змінами). Нотаріус у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, самостійно формує та реєструє заяву про державну реєстрацію прав у порядку, передбаченому цим Законом. У всіх інших випадках вимога щодо самостійного формування та реєстрації нотаріусом заяви не застосовується. Просила розглянути справу за позовом [PERSON] за відсутності представника Першої Ужгородської державної нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок придбаний ним згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.09.2004 року та 16.09.2004 року КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності [PERSON] на вказаний будинок. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 28.09.2006 року за № 3798989 реєстратором - Першою ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 03.02.1949 року Першої Ужгородської нотаріальної контори зареєстровано обтяження - заборону на відчуження нерухомого майна. На запит позивача щодо надання інформації щодо накладення заборони Перша Ужгородська державна нотаріальна контора згідно листа від 09.07.2020 року № 342/01-16 повідомила, що на підставі повідомлення ОКБ б/н від 03.02.1949 року про видачу позики в сумі 10000 руб. [PERSON] на будівництво жилого будинку у [ADDRESS] Першою ужгородською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно в паперовому реєстрі для реєстрації для реєстрації заборон за № 156 на сторінці 13, 03.02.1949 року, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 3798989 ( є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, введеного в дію з 01.01.2013 року). Повідомлення банку про зняття заборони у зв`язку з погашенням позики позичальником від кредитора не надходило. Надати копію повідомлення ОКБ від 03.02.1949 року неможливо. Документи передані на зберігання у Закарпатський обласний державний нотаріальний архів. Реєстр для реєстрації заборон на нерухоме майно за 1949 рік зберігається у справах Першої Ужгородської державної нотаріальної контори. Також до вказаного листа Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою долучено витяг з книги заборон на нерухоме майно, при дослідженні якого суд констатує, що у зазначенні вулиці у вказаному витягу наявні 10 букв, назву вулиці прочитати неможливо, водночас, якщо припускати, що назву вулиці Цегольнянська то таке слово має 13 букв. Згідно листа від 14.07.2020 року № 308/01-21 Закарпатський обласний державний нотаріальний архів повідомив, що у справах Першої Ужгородської державної нотаріальної контори за 1949 рік документів стосовно накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не виявлено. Згідно відповіді КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» від 24.07.2020 року № 436 встановлено, що за відомостями архіву КП «БТІ м. Ужгород» належне [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу № 1788 від 08.09.2004 року нерухоме майно 7064865 обліковується за адресою: [ADDRESS] . Раніше нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] як окреме домоволодіння не існувало. Це майно було квартирою № 1 , яка складала ј домоволодіння [ADDRESS] та належало у рівних долях [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] , які набули право власності на нього у 1984 році в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Цей будинок, як вбачається з різних документів, наявних у інвентаризаційній справі, орієнтовно 1928-1932 років забудови. Після проведення реконструкції (добудови жилих та підсобних приміщень) та перед здачею в експлуатацію, цій частині будинку, на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.09.1999 року за № 144 та у відповідності до адресної довідки від 16.08.1999 року була присвоєна поштова адреса - [ADDRESS] . За цією, новою адресою вказане майно введено в експлуатацію за Актом прийняття в експлуатацію індивідуального будинковолодіння 28.10.1999 року, який затверджено рішенням виконкому № 194 від 22.12.1999 року. На його підставі [PERSON] та [PERSON] КП «БТІ м. Ужгорода» були оформлені свідоцтва про право власності вже як на окремий будинок. До цієї дати будинок з такою адресою ні на адресному плані, ні в архіві КП «БТІ м. Ужгорода» не обліковувався. Щодо наявного в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна архівного запису про заборону під № 3798989 внесеного 28.092006 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою вже після набуття [PERSON] права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення від 03.02.1949 року КП «Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» зазначило, що: - до 1992 року вул. Цегольнянська мала іншу назву Томчанія; - на дату виникнення обтяження, що слугувало підставою для реєстрації заборони (станом на 1949 рік) належний позивачу будинок за вказаною адресою не обліковувався - він обліковувався як квартира [ADDRESS] ; - цей будинок по [ADDRESS] побудований задовго до 1949 року - орієнтовно у 1928-1932роках; - у інвентаризаційний справах № 312 на домоволодіння по [ADDRESS] та № 312 на домоволодіння по [ADDRESS] відомості про забудовника чи власника [PERSON] відсутні. За висновком комунального підприємства, зареєстрована 28.09.2006 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою заборона за № 3798989 стосувати належного [PERSON] , нерухомого майна не може, позаяк на дату виникнення підстави для неї - 03.02.1949 року нерухомого майна за такою адресою ( [ADDRESS] , ще не існувало. Належне ж позивачу майно, що наразі має цю адресу, на той час вже існувало та було складовою частиною іншого житлового будинку, що був збудований задовго до цього. Відтак, отримана [PERSON] позика не могла надаватися йому під будівництво вже існуючого та належного третім особам майна Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно з п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. В ході судового розгляду не встановлено підстав для накладення заборони відчуження на належне позивачу майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому існування такої заборони, на думку суду, є втручанням у здійснення позивачем його права власності на нерухоме майно. Враховуючи те, що державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з вищевказаних підстав.

Outcome: approved