Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08 грудня 2017 року державним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук В.О. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 1449 від 08.12.2017 року на 1/2 (одну другу) частину квартири під номером [ADDRESS]. Вказана квартира належить Позивачу і Відповідачу на праві спільної часткової власності, [PERSON] належить 1/2 частина квартири. Відповідачем чиниться перешкоди щодо користування жилим приміщенням, які полягають в тому, що він змінює замки на вхідних дверях та ключі до них, не дозволяє позивачу не тільки користуватися своєю часткою в квартирі, а й навіть увійти до неї. Добровільнопустити позивача в квартиру, визначити з ним порядок користування майном та усунути перешкоди у користуванні своєю часткою квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідач відмовився. Через його неправомірні дії позивач був позбавлений можливості користуватися своєю власністю. Квартира, щодо якої Позивач просить встановити порядок користування, складається з трьох жилих кімнат: 1-а кімната - 10,5 кв. м, 2-а кімната - 19,5 кв. м, 3-я кімната 13,5 кв. м; кухня -8,3 кв. м, шафа - 1,2 кв.м, ванна - 2,5 кв.м, туалет - 1,2 кв. м, балкон - 0,9 кв.м, лоджія - 1,7 кв.м та коридор - 9,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 68,8 кв. м, житлова - 43,5 кв.м. 26.11.2018 року позивач змушений був подати заяву до Куликівського ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що інший власник квартири перешкоджає йому у користуванні квартирою, яка належить йому на праві спільної часткової власності, домовитися та підписати договір про встановлення порядку користування квартирою відмовляється. 1/2 частини квартири, що належать позивачу, буде складати 43,5 кв.м житлової площі х 1/2 частини = 21,75 кв.м, що в натурі буде приблизно відповідати площі кімнати 19,5 кв.м. Тому позивач просить встановити такий порядок користування спірної квартирою: у користування позивача виділити житлову 2-а кімнату, площею 19,5 кв. м разом з балконом 0,9 м. кв. та шафу (1,2 кв.м.), що приблизно відповідає його частці у праві власності на квартиру. Спільне користування власниками балконом не є можливим, так як вихід на балкон здійснюється лише з кімнати площею 19,5 кв.м; у користуванні відповідача залишити житлову 1-а кімнату, площею 10, кв.м, та житлову 3-а кімнату, площею 13,5 кв.м, що навіть перевищує в натурі розмір його частки в праві власності на квартиру (1/2 частина має відповідати площі у 21,75 кв.м), і лоджію, площею 1,7 кв.м; в загальному користуванні залишити: кухня (8,3 кв. м), ванна (2,5 кв.м), туалет (1,2 кв. м) та коридор (9,5 кв.м). Приміщення, які просить виділити позивач йому та відповідачу у користування, не відповідають їхнім ідеальним часткам у спільній власності, проте позивач не заперечує проти виділу відповідачу в користування двох кімнат, а в його користування - кімнату меншу, а ніж становить його частка. Коридор, кухню, ванну кімнату, туалет залишити в загальному користуванні. Наразі, відповідач сплачує плату за надання послуг з електропостачання самостійною. Виконання обов'язків по оплаті послуг з електропостачання ускладнюється наявністю лише одного особового рахунку. Ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. У зв'язку з цим просить суд зобов'язати Відповідача 2 - ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» розподілити особові рахунки - оплату послуг з електропостачання відповідно до встановленого порядку користуванні квартирою. Просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділити [PERSON] в користування одну житлову кімнату площею 19,5 кв.м. разом з балконом 0,9 м. кв. та шафу (1,2 кв.м.); [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 10,5 кв.м та житлову кімнату площею 13,5 кв.м, з лоджією площею 1,7 кв.м, інші приміщення, (коридор, кухню, ванну та туалет, залишити у загальному користуванні; зобов'язати Відповідача 2 - . ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» розподілити особові рахунки на оплату послуг з електропостачання відповідно до встановленого порядку користуванні квартирою; стягнути з Відповідача понесені судові витрати на користь Позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні пояснив, що він ніколи не чинив позивачу перешкод у користуванні квартирою, позивач ніколи до нього не звертався з цього питання, він не змінював замків і не перешкоджав позивачу у доступі до квартири. Він не заперечує проти відділення позивачу у користування житлової кімнати площею 19,5 кв. м разом з балконом площею 0,9 кв. м та шафи (1,2 кв.м), в загальному користуванні вважає за можливе залишити кухню (8,3 кв. м), ванну (2,5 кв.м), туалет (1,2 кв. м) та коридор (9,5 кв.м). Не визнає позов в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки згідно з довіреністю представник позивача [PERSON] діє безкоштовно. Відповідач ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» позов не визнало, у відзиві на позовну заяву та представник відповідача у судовому засіданні зазначили, що відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Зокрема, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря). Відповідно до ст. 20 ч. 2, 4, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов'язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідні до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов'язки енергопостачальників або інших суб'єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно пункту 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Згідно з п. п. 6.5., 6.6. розділу V Кодексу комерційного обліку (далі - ККО), послуги з облаштування електроустановки новим вузлом вимірювання або його реконструкції надаються споживачу постачальником послуги комерційного обліку електричної енергії відповідно до договору та цього Кодексу. Надання споживачу замовлених ним послуг з облаштування або реконструкції вузла обліку електричної енергії здійснюється за рахунок споживача. У разі розділення обліку електричної енергії оплата послуг облаштування або реконструкції вузла (вузлів) обліку електричної енергії здійснюється за рахунок осіб, з ініціативи яких проводиться відповідне розділення. Виходячи з вказаних положень, заявлені вимоги про розподіл особових рахунків є передчасними і безпідставними, так як позивач не звертався за вирішенням даного питання до ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», ним не дотримувався встановлений порядок укладення договорів про постачання електричної енергії та її розподіл. Таким чином, позивачеві не пропонувалися на розгляд проекти відповідних договорів та не виконувалася процедура погодження їх умов, не вирішувалося питання щодо розділення існуючої договірної потужності або її збільшення та розділення обліку електричної енергії, відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Встановлення порядку користування квартирою між її користувачами за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивача з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому останній не позбавлений права звернутись за захистом до суду. Крім того, рішення суду про встановлення порядку користування квартирою фактично є підставою для укладення із співвласниками окремих договорів про розподіл/передачу постачання електричної енергії, які укладаються відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу системи передачі. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, в суді встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощуком В.О. від 08.12.2017, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.11.2018, відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно по реєстрацію права власності від 08.12.2017, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частці кожному без виділення в натурі (а.с. 7-12). Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], вона має загальну площу 68,8 кв.м, житлову 43,5 кв.м та складається з трьох житлових кімнат площею 19,5 кв.м, 13,5 кв.м, 10,5 кв.м, кухні - 8,3 кв. м, ванни - 2,5 кв.м, туалету - 1,2 кв. м, коридору - 9,5 кв.м, лоджії - 1,78 кв. м, та балкону - 0,9 кв.м. (а.с. 44-46) Ст. 16 ЦК України встановлюються такі способи захисту цивільних прав: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку особи в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнан\-ня незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого са\-моврядування. Перелік способів захисту в ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може за\-хистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановле\-ний договором або законом. Як правило, особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом за\-хисту свого права. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Позивач у судовому засіданні не надав доказів реального перешкоджання йому з боку відповідача у користуванні спільною квартирою, однак його право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності підлягає судовому захисту. Оскільки відповідач визнав позов в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, суд вважає за можливе встановити такий порядок у відповідності до заявлених вимог, а саме становити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: виділити [PERSON] в користування одну житлову кімнату площею 19,5 кв.м разом з балконом 0,9 м. кв., та шафу 1,2 кв.м; [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 10,5 кв.м, житлову кімнату площею 13,5 кв.м з лоджією площею 1,7 кв.м; інші приміщення квартири: коридор, кухню, ванну та туалет залишити у загальному користуванні. Такий порядок відповідає волевиявленню сторін та приблизно співпадає з їх ідеальними частками у спільній власності. Позовні вимоги в частині покладення обов'язку на ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» розподілити особові рахунки на оплату послуг з електропостачання між позивачем та відповідачем не підлягають задоволенню, яка передчасно заявлені. Відповідач ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» на день розгляд справи судом не порушував прав позивача, з будь-якими заявами до цієї установи позивач не звертався. Розподіл особових рахунків є похідним від обладнання частини житлового приміщення окремим лічильником електроенергії або визначення потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, у зв'язку з чим цей відповідач обґрунтовано посилається на те, що позивачеві не пропонувалися на розгляд проекти відповідних договорів та не виконувалася процедура погодження їх умов, не вирішувалося питання щодо розділення існуючої договірної потужності або її збільшення та розділення обліку електричної енергії, відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача на його користь підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення судового збору в розмірі 1536,80 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., який відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. В частині стягнення інших судових витрат позовні вимоги не сформульовані, однак у тексті позовної заяви є посилання на те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 7000 грн., на проведення оцінки майна - 1200 грн.. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судові витрати у розмірі 1200 грн. та 7000 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки акт або інший документ про оцінку спірної квартири до матеріалів справи не додавався і судом не досліджувався. Витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними доказами. Так, представник позивача [PERSON] згідно з договором про надання юридичних послуг від 22 травня 2018 року діє як фізична особа-підприємець, не надала посвідчення адвоката та диплому про юридичну освіту, тобто суду не доведено, що позивач отримав професійну правничу допомогу. Окрім того, позивач та його представник не надали суду квитанції, приходних касових ордерів, виписок з банківських рахунків, тощо на підтвердження факту оплати позивачем його представнику 7000 грн. або будь-якої іншої суми.

Outcome: partial