Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в наступному порядку: - виділити та визнати за ним право власності на будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю 100000 грн.. - виділити та визнати за [PERSON] право власності на квартиру з господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.08.1986 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. На момент звернення до суду шлюб між ними розірвано на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 року. Шлюбний договір або інші правочини про поділ майна між ними не укладались. У період шлюбу ним та відповідачкою за рахунок їхніх спільних коштів, було придбано житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартиру з господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно оформлено на позивача. На цей час між ними виникли непорозуміння, стосовно зазначеного майна. Оскільки будь-яких договорів щодо розміру частки у спільному майні вони не укладали, його частка у вказаному спільному майні складає ?. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позивач вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно, оскільки відповідачка, що була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не прибула, про причини своєї неявки суд не повідомила. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.1986 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). У період шлюбу, позивачем та відповідачкою було придбане наступне майно: будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю 100000 грн.; квартира з господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] вартістю 100000 грн. (а.с. 6-9, 10-12, 13, 14, 19). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 та 3 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на наведене та враховуючи, що спірні житловий будинок із господарчими спорудами та квартира з господарськими будівлями є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбаний під час шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. На підставі викладеного та

Outcome: approved