Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на дату смерті має заборгованість в сумі 6036,75 грн., тому просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість та витрати по справі. За заявою позивача справу розглянуто без участі представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не надали. 04.06.2019 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату боргу у сумі 6036,75 грн. У вказаній заяві відповідач в зв`язку з погашенням боргу просить закрити провадження у справі. 20.06.2019 року відповідач [PERSON] подав заяву про сплату судового збору у сумі 1921 грн. та надав квитанцію на підтвердження вказаного факту. 04.06.2019 року на адресу позивача Апостолівським районним судом направлено копію квитанції про сплату відповідачем [PERSON] боргу в сумі 6036,75 грн. та запропоновано підтвердити чи спростувати вказану інформацію щодо погашення заборгованості. В зв`язку з ненадходженням відповіді на лист від 04.06.2019 року судом повторно 18.06.2019 року направлено лист позивачу. Станом на 20.06.2019 року відповідь на запити суду позивачем не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2012 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2016 року [INFO] [PERSON] померла. Позичальник [PERSON] станом на 23.07.2016 року має заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 6036,75 грн. Спадкоємцями майна [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно квитанції № 0.0.1366865505.1 від 28.05.2019 року [PERSON] сплачено борг у розмірі 6036,75 грн. Відповідно квитанції № 0.0.1387281868.1 від 20.06.2019 року [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 6036,75 грн. Спадкоємцями прав та обовязків [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . В ході розгляду справи відповідачем [PERSON] згідно квитанції № 0.0.1366865505.1 від 28.05.2019 року в добровільному порядку сплачено борг у розмірі 6036,75 грн., а також відповідно квитанції № 0.0.1387281868.1 від 20.06.2019 року сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн. Сума боргу та судовий збір сплачено відповідачем [PERSON] на рахунки, зазначені позивачем у позовній заяві, тому суд вважає вказані квитанції належними та допустимими доказами на підтвердження факту погашення заборгованості та відшкодування судових витрат у справі. Враховуючи ту обставину, що відповідачем [PERSON] борг погашено в добровільному порядку, а також в добровільному порядку відшкодовано позивачу судові витрати, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення суми заборгованості та судових витрат з відповідачів. Згідно з ч.3 ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76,77,78,79 ЦПК України). Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В порушення вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України докази на спростування факту погашення заборгованості та судових витрат [PERSON] позивачем не надано до суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed