overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що відповідно до укладеного договору №BLaЖГА00026362 від 12.04.2011 [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 12.04.2014. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 07.08.2015 має заборгованість в розмірі 93656,32грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 93656,32грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполіг, просив розглянути справу у відсутності відповідача, який не з'являється до суду без поважних причин, з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір №BLaЖГА00026362 від 12.04.2011, за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 12.04.2014 (а.с. 5-8). Зобов'язання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 07.08.2015 має заборгованість загальним розміром 93656,32грн., що підтверджено розрахунком суми заборгованості. (а.с. 15). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 1054 ЦК України зазначає, що до відносин кредитного договору застосовуються положення, що регулюють відносини договору займу, а згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути наймодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що відповідно до укладеного договору №BLaЖГА00079655 від 26.09.2011 [PERSON] отримала кредит в розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 26.09.2014. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 21.08.2015 має заборгованість в розмірі 17690грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17690грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполіг, просив розглянути справу у відсутності відповідача, який не з'являється до суду без поважних причин, з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір №BLaЖГА00079655 від 26.09.2011, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 26.09.2014 (а.с. 7-10). Зобов'язання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконує, в зв'язку з чим станом на 21.08.2015 має заборгованість загальним розміром 17690грн., що підтверджено розрахунком суми заборгованості. (а.с. 5-6). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 1054 ЦК України зазначає, що до відносин кредитного договору застосовуються положення, що регулюють відносини договору займу, а згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути наймодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.02.2014 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, який підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав . Станом на 12.03.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 12334,04 грн., яка складається з наступного : 366,53 грн. - заборгованість за кредитом; 8103,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією , а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 563,53 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12334,04 грн. за кредитним договором б/н від 14.02.2014 року; судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно поданогона адресу суду клопотання , просить справу розглядати у відсутність представника, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує . Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 07 червня 2017 року на 09.00 годин, на 27 червня 2017 року на 09.00 годин, на 25 липня 2017 року на 08.45 годин та на 11 вересня 2017 року на 08.40 годин не з'явилася , про причини своєї неявки суд не повідомила , про розгляд справи повідомлена своєчасно, у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, заперечень проти позову не надіслала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд,вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 25.06.2013 [PERSON] в порядку та на умовах, що визначені договором, отримала кредитні кошти в розмірі1600,00 грн. Позивач свої зобов*язання перед відповідачем виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 1600,00 грн. Але, відповідач належним чином не виконує свої зобов*язання перед Банком відповідно до умов договору, у зв*язку з чим станоом на 31.03.2016 рік виникла заборгованість в розмірі 16299,65 грн., яку позивача просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки в судове засідання не повідомила, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н від 25.06.2013 [PERSON] в порядку та на умовах, що визначені договором, отримала кредитні кошти в розмірі1600,00 грн. Позивач свої зобов*язання перед відповідачем виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 1600,00 грн. Але, відповідач належним чином не виконує свої зобов*язання перед Банком відповідно до умов договору, у зв*язку з чим станоом на 31.03.2016 рік виникла заборгованість в розмірі 16299,65 грн. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 України наслідками порушення Позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд стягує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив,\~ що він з 27 серпня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований виконавчим комітетом Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, актовий запис №2. За час спільного життя у них народилася дочка - [PERSON], [INFO].\~ Одруження з відповідачкою виявилося не вдалим, між ними немає взаєморозуміння, вони рідко доходять до згоди при вирішенні сімейних питань. У них різні погляди на життя, мають протилежні характери, не можуть спільно вирішувати побутові та сімейні проблеми, через що виникають сварки та скандали. Його неодноразові спроби направлені та те, щоб налагодити нормальне спільне життя та стосунки позитивних результатів не дають. Внаслідок цього збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Просив розірвати їх шлюб з відповідачкою, судові витрати з відповідачки не стягувати. В судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позові. Пояснив також, що фактично сімейні відносини між ними припинені, живуть вони з відповідачкою по різних адресах. Відповідачка в судовому засіданні визнала позов повністю, і також зі свого боку просила суд розірвати шлюб між нею та позивачем. Не зважаючи на сприяння суду у примиренні, клопотання про надання відповідного строку для примирення жодна зі сторін не заявили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини такого ступеню, що унеможливлює примирення і збереження шлюбу з дотриманням інтересів кожного з подружжя. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ТП\~№008147 від 27.08.2005 р., сторони справи уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області за\~ №2. Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №030147 від 31.07.2006 р., дитина [PERSON] народилася 03 липня 2006 року. Батьками дитини зареєстровані позивачка та відповідач. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що в належному йому будинку зареєстровані відповідачі, які з вересня 2017 року у ньому не проживають. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним йому житловим будинком. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] , яка діє також в інтересах [PERSON] , у судове засідання також не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі (а.с. 6-7, 10, 23, 24). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК). Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, під час вирішення спорів про визнання членів сім`ї такими, що втратили право користування житлом, на позивача лягає тягар доказування відсутності таких осіб у житловому приміщення понад один рік. Позивачем на підтвердження факту відсутності відповідачів у належному йому будинку надано акт про встановлення факту непроживання від 18 червня 2019 року (а.с. 12) та довідку Станишівської сільської ради від 19 червня 2019 року № 539 згідно з якою відповідачі дійсно зареєстровані, але не проживають у належному позивачу будинку (а.с. 11). Однак, суд зауважує про недопустимість наданого суду акту, як доказу, оскільки він складений особисто позивачем, а також стосовно відсутності у довідці Станишівської сільської ради інформації про період непроживання відповідачів у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачем не було доведено суду факт відсутності відповідачів у належному йому житловому будинку понад один рік, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20). Відповідач причину своєї неявки в судове засідання не повідомила, з відзивом до суду не зверталась. Про час і місце розгляду справи належним чином сповіщалась (а.с. 28-29), однак поштові відправлення повернулися до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 14), за час якого у них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі позивача, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Також,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 12). Відповідачка причину своєї неявки в судове засідання не повідомила, з відзивом до суду не зверталась, хоча про час і місце розгляду справи належним чином сповіщалась (а.с. 15-19). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2005 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 6). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі позивача, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Також,

Outcome: approved