Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017р. судом було вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 2000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що у них з відповідачем був відсутній спір щодо утримання дитини, оскільки він сам виявляв ініціативу у наданні матеріальної допомоги та приймав участь у вихованні та утриманні дитини. Про рішення суду щодо стягнення із нього аліментів у розмірі 2000 грн., він дізнався лише коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. На сьогоднішній день його середня місячна заробітна плата складає 3600 грн.. Відповідно виплата аліментів розміром 2000 грн. складає більше ? усіх його доходів. Крім того його батьки пенсіонери та його бабуся проживають разом з ним та також потребують матеріальної допомоги від нього. При отриманні доходів розміром у 3600 грн. ? частина з них складає близько 900 грн.. Також вказав на те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для їхнього сина, якому на даний момент повних 5 років складає 1492 грн.. Вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Просить суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються із нього [PERSON] на підставі виконавчого листа по справі № 705/1541/17, 2/705/1188/17, виданого 19.09.2017р. на виконання заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017р., на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 2000 грн. щомісячно на ? частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.23). Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі в розмірі 2000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Також при вирішенні даного спору слід врахувати обовязок обох батьків на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved