Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати § 1 наказу першого проректора Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» [PERSON] від 10.08.2016 року № 2656, яким анульовано пункт 7 наказу № 1539-с від 11.08.2014 року «Про зарахування» щодо зарахування [PERSON], та відраховано з університету [PERSON], студента 3 курсу видавничо-поліграфічного інституту, гр. СЕ-41, ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.030601 «Менеджмент», навчання за державним замовленням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2014 році позивач у встановленому порядку зареєструвався для участі у зовнішньому незалежному оцінюванні та за результатами проведеного тестування отримав сертифікат. Позивач вказав, що подав усі необхідні для вступу документи до приймальної комісії Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», після перевірки яких приймальною комісією позивача було рекомендовано до зарахування на навчання і відповідно до п. 7 Наказу про зарахування №1539-с від 11.08.2014 року, з 01.09.2014 року [PERSON] зараховано до складу студентів першого курсу за напрямом підготовки «Менеджмент» кафедри організації видавничої справи, поліграфії та книгорозповсюдження Видавничо-поліграфічного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на денну форму навчання за державним замовленням. Зазначено, що під час навчання позивач зарекомендував себе як відповідальна, дисциплінована особа. [PERSON] навчальний план виконував вчасно та в повному обсязі. Крім того, позивач не має зауважень або нарікань з боку керівництва, також відсутні випадки порушення Правил внутрішнього розпорядку НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», що підтверджується характеристикою [PERSON] Пояснив, що § 1 наказу першого проректора НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» № 2656 від 10.08.2016 було анульовано наказ про зарахування позивача, і останнього відраховано зі складу студентів університету. Позивач вважає, що вказаний § 1 наказу є безпідставним, незаконним і таким, що винесений з порушенням порядку відрахування студентів, обґрунтовуючи це наступним. Підставою відрахування позивача зі складу студентів став лист Генеральної прокуратури України № 21/2-18310-15 від 03.08.2016, та письмового підтвердження директора Українського центру оцінювання якості освіти. Позивач наполягає на тому, що нормами ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» та Положенням про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України № 245 від 15.07.1996 встановлено вичерпний перелік підстав відрахування студента з вищого закладу освіти, і лист Генеральної прокуратури України до даного переліку не входить, а тому зазначення його в наказі від 03.08.2016 як підстава є незаконним. За Умовами саме приймальна комісія здійснює перевірку достовірності поданих вступником даних, а на момент проведення цієї перевірки жодного підтвердження від Адміністратора (розпорядника) Єдиної бази або директора Українського центру оцінювання якості освіти (далі - УЦОЯО) щодо недостовірності поданих позивачем даних не надходило. Результат пройденого позивачем зовнішнього оцінювання не анульований, тому виданий на його підставі сертифікат, позивач переконаний, що є чинним, а відомості зазначені у ньому є обов'язковими до врахування закладом освіти. Позивач вказав, що не може нести відповідальність за внесення до сертифікату певних даних, оскільки такий видається Українським центром оцінювання якості освіти та саме останній вносить до нього усі відомості. Результати ЗНО [PERSON], відображені у базі даних, аналогічні тим, що зазначені в інформаційній картці до сертифіката №0109575, які подавалися позивачем до приймальної комісії НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського». Дане твердження ґрунтується на відповіді Українського центру оцінювання якості освіти № 02-34-12/1016 від 29.08.2016. Також позивач звернув увагу суду на те, що наказ про анулювання зарахування та відрахування винесено з порушенням положень нормативних документів Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. І. Сікорського», оскільки згідно п.16 Статуту НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», ректор Університету, в межах наданих йому повноважень, відраховує з університету та поновлює на навчання в університеті за погодженням з органами студентського самоврядування, однак зазначеної процедури дотримано не було. Крім того, позивач вказав, що відповідно до абз. 4 пп. 9.5.1. п. 9.5. Тимчасового положення про організацію освітнього процесу в НТУУ «КПІ», відрахування студентів проводиться наказом ректора за поданням директора інституту/декана факультету, однак серед підстав винесення § 1 спірного наказу відсутнє подання директора ВПІ. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні 13.12.2016 представники позивача підтримали позов в повному обсязі з наведених вище підстав, просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Пояснив, що при поданні заяви про допуск до участі в конкурсному відборі 18.07.2014 позивач був повідомлений про можливість його відрахування з числа студентів в разі подання ним недостовірних даних в тому числі і щодо проходження ЗНО. Враховуючи, що адміністративний порядок анулювання наказу про зарахування вступника та його відрахування визначений приписами Закону України «Про вищу освіту» та передбачає сам факт отримання навчальним закладом письмової інформації про недостовірність даних поданих вступником, тому фактично саме письмове підтвердження директора УЦОЯО про недостовірність балів ЗНО позивача (сертифікат 0109575) і може за переконанням представника відповідача стати підставою для відрахування студента, в даному випадку - винесення наказу № 2656-с від 10.08.2016. Крім того, зазначено, що згідно з висновком № 08016 від 10.06.2016 за результатами проведення судової комп'ютерно-технічної експертизи та експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 17.06.204 по 11.07.2014 було внесено зміни до електронних файлів у форматі шляхом редагування графічного вмісту первинних/оригінальних електронних файлів та розміщення їх у базі даних про результати ЗНО у 2014 році УЦОЯО, завищивши у такий спосіб кількість балів в інтересах зацікавлених осіб. Також зазначено, що візування наказу головою студентської ради НТУУ «КПІ» є належною формою погодження наказу на відрахування з боку органів студентського самоврядування, що свідчить про дотримання вимог Закону. Іншого порядку, окрім погодження наказу про відрахування студентів - Законом та Положенням не передбачено, а Міністерство освіти і науки визнає візування проекту наказу достатнім погодженням для виконання вимог Закону. Представник відповідача пояснив, що спірний наказ був винесений [PERSON] - проректором з науково-педагогічної роботи, який є заступником керівника та діє відповідно до доручення ректора №3 від 29.12.2015, пунктом 2 та 21 Доручення передбачено повноваження [PERSON] вирішувати питання про відрахування студентів та підписувати накази про відрахування. Також представник відповідача зазначав, що позивач використовуючи нечесні і негідні методи, потрапив до контингенту студентів НТУУ «УПІ», чим порушив права та законні інтереси обдарованої молоді, а також принципи академічної чесності. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач пройшов у 2014 році зовнішнє незалежне оцінювання, за результатами якого отримав сертифікат (а.с. 5, 6). Згідно Витягу з наказу № 1539-с по Національному технічному університету України «Київський політехнічний інститут» від 11.08.2014, [PERSON] з 01.09.2014 було зараховано студентом першого курсу, напрям підготовки:6.030601 («Менеджмент»), Видавничо-поліграфічного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на денну форму навчання за державним замовленням (а.с. 7). Вбачається, що наказом в.о. директора ВПІ [PERSON] № 691/2-с від 06.07.2015 [PERSON] переведено з 1 на 2 курс за напрямом підготовки «Менеджмент» кафедри організації видавничої справи, поліграфії та книгорозповсюдження Видавничо-поліграфічного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (а.с. 9-11), а наказом в.о. директора ВПІ [PERSON] № 2299-С від 04.07.2016 [PERSON] переведено з 2 на 3 курс за вказаним напрямом підготовки (а.с. 12-15). Встановлено, що під час навчання позивач зарекомендував себе як відповідальна, дисциплінована особа. [PERSON] навчальний план виконував вчасно та в повному обсязі. Крім того, позивач не має зауважень або нарікань з боку керівництва, також відсутні випадки порушення Правил внутрішнього розпорядку НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», що підтверджується характеристикою [PERSON] (а.с. 16). Наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 10.08.2016 №2656, пункт 7 наказу № 1539-с від 11.08.2014 про зарахування студента [PERSON] був анульований, а сам [PERSON], студент 3 курсу видавничо-поліграфічного інституту, гр. СЕ-41, ОКР «Бакалавр», напрям підготовки 6.030601 «Менеджмент», навчання за державним замовленням, відрахований у зв'язку з поданням недостовірних даних про проходження зовнішнього незалежного оцінювання (а.с. 17). Підставою став лист Генеральної прокуратури України №21/2-18310-15 від 03.08.2016, письмове підтвердження директора УЦОЯО про недостовірність інформації поданої вступниками, серед яких і [PERSON] Так, з копії вищевказаного листа Генеральної прокуратури України вбачається, що у кримінальному провадженні отримано письмові підтвердження директора УЦОЯО про недостовірність інформації, поданої у 2014 році [PERSON] для зарахування на навчання до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Суд, дослідивши положення ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» зазначає, що єдиними формами закінчення здобування вищої освіти є: здобуття особою вищої освіти, відрахування здобувача. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. Згідно з п.14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 року N 245, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: - за власним бажанням; - у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; - за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; - за академічну неуспішність; - за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти. Отже, відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачені виключні підстави для відрахування студента з вищого навчального закладу освіти. Однак цим Законом не передбачена підстава відрахування студента, як надання недостовірних відомостей. Більше того, Сертифікат №0109575 на сьогоднішній день є чинним. Факт втручання в Український центр оцінювання якості освіти не встановлений. Лист Генеральної Прокуратури №21/2-18310-15 від 03.08.2016 не може бути підставою для відрахування студента [PERSON] з НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», так як носить інформаційний характер, а докази завищення результатів йому ЗНО не доведені. Письмове повідомлення директора Українського центра оцінювання якості освіти [PERSON] про виявлені ним випадки невідповідності результатів ЗНО встановленим під час технічної перевірки не є правовою підставою для відрахування [PERSON] з НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», так як він не є вступником, а перебуває в статусі студента. Таким чином, оскільки діючим Законами України не передбачені наведені в Наказі № 2656 підстави для відрахування здобувача вищої освіти, суд вважає, що підстави для відрахування студента відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що відрахування позивача не у спосіб та не за підстав, встановлених законом свідчить про порушення принципу правової визначеності, порушує права позивача на отримання вищої освіти, тому позовна заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Відхиляючи заперечення відповідача, суд зазначає, що посилання на усунення інших осіб від навчання, шляхом надання недостовірних відомостей, що надали змогу позивачу перемогти в конкурсному відборі, не можуть бути підставою для відрахування студента з вищого навчального закладу, в порядку не встановленому законом. Таким чином, суд вважає, що заперечення представника відповідача містять посилання на порушення позивачем моральних норм, які за відсутністю передбаченої законом правової процедури не можуть бути достатньою підставою для позбавлення особи права на отримання вищої освіти. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved