Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 22.01.1999 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними релігійними поглядами. Крім цього, останні два роки між ними постійно виникають сварки, через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо. Зараз він проживає з іншою жінкою. Відносно нього та жінки, з якою він проживає, відповідач неодноразово погрожувала спричинити шкоду здоров'ю та життю. На даний час відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, і він не має наміру їх відновлювати. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.01.1999 року. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач не бажає зберегти сім'ю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved