Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що йому на підставі договору дарування належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані та проживають [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач постійно провокує сварки, погрожує фізичною розправою позивачу та його матері, в зв'язку з чим спільне проживання за таких умов неможливо. Відповідач добровільно виселитися та знятися з реєстраційного обліку не бажає та не несе жодних витрат на утримання квартири, тим самим ставить позивача та його матір у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні права власності на зазначену квартиру шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача зі спірної квартири та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засіданні не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі договору дарування від 31 жовтня 2013 року належить квартира [ADDRESS] /а.с.6-7/. Згідно довідки № 836 від 15 травня 2014 року у вказаній квартирі окрім позивача зареєстровані [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідач витрат на утримання спірної квартири не несе, що підтверджується копіями квитанцій, що знаходяться в матеріалах справи /а.с.11-14/. Між позивачем, його матір'ю та відповідачем виникають постійні сімейно-побутові конфлікти, про що свідчать заява [PERSON] та постанова про відмову у порушенні кримінальної справи /а.с.9-10/. Відповідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Судом встановлено, що позивачу на законних підставах на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено матеріалами справи, але відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити спірну квартиру та знятися з реєстраційного обліку. Таким чином, відповідач порушує права позивача як власника квартири, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимога позивача щодо виселення та знаття з реєстраційного обліку відповідача з квартира [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved