Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 17 жовтня 2017 року близько 08:35 год. в м. Дніпро по пр. Мануйлівському, в районі вул. Ростовської, відповідач по справі, керуючи транспортним засобом Деу, д/н [NUMBER], порушив вимоги п. 12.3 ПДР, а саме не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів щодо негайного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота, д/н [NUMBER], під керуванням позивача по справі. Вина відповідача підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 22.11.2017 року про визнання винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосування адміністративного стягнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Тойота Corolla, д/н [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності, зазнав механічних пошкоджень. Перелік механічних пошкоджень, їх ступінь та вартість завданого збитку зафіксовано у Висновку № 5175 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 14 грудня 2017 року, Відповідача [PERSON] було запрошено для ретельного огляду, але той не з'явився. Згідно Висновку № 5175 від 14.12.2017 року вартість матеріального збитку нанесеного автомобілю позивачки складає 18 861, 41 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна гривня 41 коп.). Крім матеріальних збитків, позивач вважає, що їй було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 7000 грн. Просить стягнути вищевказану шкоду, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач, діючий також як представник Управління Держспоживслужби в Синельниківському районі, у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що сума матеріальних збитків визначена з порушенням діючого законодавства. А також заявляв про необхідність звернення відповідача з даними позовними вимогами до страхової компанії, оскільки вони покриваються сумою страхового полісу. Спричинення моральної шкоди позивачем не доведено належними доказами, тому просив у позові відмовити. Крім того, пояснив, що під час ДТП виконував трудові обов'язки. Представники інших третіх осіб до суду не з'явилися, повідомлені належним чином про слухання справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2017 року близько 08:35 год. в м. Дніпрі по пр. Мануйлівському, в районі вул. Ростовської, відповідач по справі, керуючи транспортним засобом Деу, д/н [NUMBER], порушив вимоги п. 12.3 ПДР, а саме не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів щодо негайного зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота, д/н [NUMBER], під керуванням позивача по спрпаві. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2017 року відповідача визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Позивач є власником пошкодженого автомобіля Тойота, д/н [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до висновку №5175 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного 14.12.17 р. експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, нанесеного автомобілю Тойота Королла, державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 18861,41 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок вищевказаної ДТП позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням автомобіля. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд, враховуючи ступінь важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, викликаних пошкодженням майна, що належить позивачу, вважає, що розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження її майна, становить 2000 грн., що, на думку суду, відповідає принципам розумності та справедливості. Доказів спричинення ушкодження здоров'я внаслідок ДТП, позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на вище встановлені судом обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода в розмірі 18861,41 грн., а також моральна шкода в розмірі 2000 грн. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 1280,00 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1300,00 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача, викладені у відзиві, з наступних підстав. Так, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами порушень вимог чинного законодавства при визначенні вартості матеріального збитку експертом-автотоварознавцем, клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи відповідач суду не заявляв, хоча таке право судом йому було роз'яснено. Щодо посилань відповідача на ті обставини, що шкоду позивачу має відшкодувати страхова компанія згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то суд вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Також, суд не застосовує положення норм ст. 1172 ЦК України, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів тому, що на момент скоєння ДТП він виконував трудові обов'язки.

Outcome: partial