Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Квартира [ADDRESS] зареєстрована за позивачкою - [PERSON] - 28/100 частини квартири на підставі договору дарування [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом 24.04.2017 та 15/100 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013 Реєстраційною службовою Львівського міського управління юстиції та відповідвачами - [PERSON], якому належить 43/100 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013, [PERSON], якій належить 14/100 на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013.. На даний момент позивачка разом із відповідачами зареєстрована та проживає у їхній спільній квартирі. Користуючись вказаними приміщеннями, позивачка за свої кошти, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, здійснила поліпшення квартири. На даний час квартира між позивачем і відповідачами в натурі не поділена. Фактично, позивачка одноособово проводить ремонтні роботи та користується наступними приміщеннями (мансарди): Позивачка в підготовче судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомила, просила розглядати справу за її відсутності, позов задовольнити. Відповідачі в підготовче судове засідання не з'явилися, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, подали на адресу суду письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, додані докази, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Судом встановлено, що Квартира [ADDRESS] зареєстрована за позивачкою - [PERSON] - 28/100 частини квартири на підставі договору дарування [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом 24.04.2017 та 15/100 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013 Реєстраційною службовою Львівського міського управління юстиції та відповідачами - [PERSON], якому належить 43/100 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013, [PERSON], якій належить 14/100 на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 04.05.2013.. Відповідно до технічного паспорта, складеного 25 лютого 2013 року квартира [ADDRESS] складається з 7 (семи) кімнат, житловою площею 183,9 кв.м., в тому числі: 1-а кімната - 32,6 кв.м.; 2-га кімната - 27,1 кв.м.; 3-я кімната - 27,8 кв.м.; 4-а кімната - 28,7 кв.м.; 5-а кімната - 20,0 кв.м.; 22,4 кв.м.; 25,3 кв.м.; кухні - 15,8 кв.м.; 28,3 кв.м.; ванна кімната - 6,2 кв.м.; 4,9 кв.м.; 7,3 кв.м.; вбиральня (поєднана) - 1,2 кв.м.; коридори - 3,9 кв.м.; 14,5 кв.м.; 5,2 кв.м.; 18,8 кв.м.; комірка - 1,2 кв.м.; 6,5 кв.м.; підвал - 4,0 кв.м.; балкони - 0,7 кв.м.; 12,3 кв.м.; 3,5 кв.м. Загальна площа квартири становить 314,2 кв.м., висота приміщень - 3,20 кв.м. Відповідно до викладеного вище, судом встановлено, що порушено права позивачки, визначені ст.41,55 Конституції України та ст.321 ЦК України, в тому числі щодо можливості розпорядитися своєю власністю, а тому такі в подальшому підлягають захисту. Способом захисту в даній категорії справ є визнання права відповідно до п.1 ч.1 ст. 16 ЦК України. Так, згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Ковенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків… має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ч. 1 ст. 367 ЦК України закріплена норма, згідно з якою майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. За правилами ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Верховний Суд України роз'яснив: «При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася.» (п.п. 6,7 постанови Пленуму від 14 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює права приватної власності громадян на житловий будинок» ). Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Отже, за змістом ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Як зазначено в Постанові Судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 03.04.2013 визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об'єкту нерухомого майна (квартири [ADDRESS]),я кий складено обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 1/5434 від 04.05.2017 приміщення квартири розташовані на 2-му поверсі - мансарді можна поділити на дві окремі квартири. За принципом верховенства права, закріпленого у нормах чинного законодавства України, у т.ч. щодо судового захисту права та інтересу особи; справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку та вважає, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved