Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом та мотивував його тим, що з 10 лютого 2007 року по 03 грудня 2014 року він перебував у шлюбі з [PERSON] За час спільного проживання ними було побудовано домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], яке було поділено, як спільне сумісне майна подружжя на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частини житлового будинку особистою приватною власністю. Позивач стверджує, що зазначене домоволодіння було збудоване за кредитні кошти. Зокрема між ним та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір [NUMBER] від 24 липня 2007 року, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 200000 доларів США. З метою забезпечення даного кредиту поручителем за таким договором виступив його брат - [PERSON] Позивач у позові зазначає, що оскільки у нього виникло скрутне матеріальне становище він звернувся до свого брата [PERSON], який позичив йому 97000 доларів США, які в подальшому були зараховані на розрахунковий рахунок банку з метою погашення кредиту. В подальшому між ним та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено ще один кредитний договір [NUMBER] від 08 лютого 2008 року, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 250000 доларів США і такі кошти також були витрачені на будівництво. 30 липня 2014 року його брат [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з нього боргу у розмірі 1710431 гривня 69 копійок і такий позов було задоволено на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «ВТБ Банк», про стягнення коштів по виплаті кредиту за кредитними коштами. Позивач вказує, що в подальшому ним на підставі мирової угоди на стадії виконання рішення суду зазначену заборгованість перед [PERSON] було погашено. Оскільки, як вказує позивач зазначені кошти були витрачені в інтересах сім'ї, а саме на будівництво вказаного ним домоволодіння, то він з посиланням на відповідно норми Сімейного кодексу України просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в порядку зворотної вимоги(регресу) на підставі статті 544 ЦК України ? частину виконаних ним зобов'язань по погашенню кредитної заборгованості перед [PERSON], сума якої становить і повинна бути стягнена з відповідача на його користь у розмірі 855215 гривень 84 копійки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви та просили її задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви. Крім того позивач пояснив, що на будівництво будинку було витрачено значно більша сума аніж 450000 доларів США і він неодноразово отримував і отримує кошти в кредит у тому числі і на розвиток свого бізнесу, оскільки є приватним підприємцем. Зазначені кошти від договорів кредиту він отримував готівкою і докази витрати таких на будівництво домоволодіння є наявність самого домоволодіння внатурі за відповідною адресою. В той же час позивач вказав, що на момент отримання коштів в борг у брата він не отримував згоди своєї колишньої дружини - [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема зазначила, що її довірительниця повідомила їй про те, що дійсно вона надавала згоду на отримання її чоловіком [PERSON] кредиту у банку з метою їх реалізації на розвиток бізнесу, оскільки останні йє приватним підприємцем. Щодо отримання грошових коштів [PERSON] у борг в свого брата [PERSON] їй нічого не відомо, так як вона не надавала своєї згоди на отримання таких коштів і куди такі були витрачені їй не відомо. Вона категорично заперечує, щодо витрати такої суми коштів в інтересах сім'ї. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та пояснень осіб, які брали участь у справі встановлено, що позивач і відповідач перебували у шлюбі з 10 лютого 2007 року по 03 грудня 2014 року. Між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір [NUMBER] від 24 липня 2007 року, за умовами якого [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 200000 доларів США. Також, між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір [NUMBER] від 08 лютого 2008 року, за умовами якого [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 250000 доларів США. Суду не надано доказів того, що зазначені кошти були витрачені в інтересах сім'ї [PERSON], а саме на будівництво домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів зазначених кредитних договорів вбачається, що [PERSON] отримував зазначені кредитні кошти на споживчі цілі. Доказів витрачення 450000 доларів США на будівництво саме домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] суду надано не було. Будь-яких квитанцій, товарно-транспортних накладних, договорів підряду тощо, на підтвердження витрат здійснених позивачем на будівництво домоволодіння саме на таку суму, суду надано не було. Позивач зазначив, що вказані кредитні кошти були ним отримані в установі банку готівкою та витрачені на будівництво, яке тривало з 2007 року по 2013 рік. Дане твердження не береться судом до уваги та спростовується обставинами встановленими в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частини житлового будинку особистою приватною власністю від 15.07.2015 року. Відповідно до обставин встановлених зазначеним рішенням, суд встановив, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] було збудоване у 2008 році, а не у 2013 році про що в судовому засіданні зазначав [PERSON] Також, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого станом на 25.08.2011 року будинок та господарські споруди розташовані за адресою: [ADDRESS] були збудовані саме у 2008 році і така обставина крім того підтверджується рішенням Гірської сільської ради від 23.01.2009 року про готовність будинку до експлуатації. Відповідно такі докази спростовують твердження позивача про те, що ним витрачалися саме кредитні кошти на будівництво і саме у період часу з 2007 року по 2013 рік. З тексту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «ВТБ Банк», про стягнення коштів по виплаті кредиту за кредитними коштами вбачається, що [PERSON] при розгляді справи вказувалося на ту обставину, що кредитні кошти у розмірі 200000 доларів США ним витрачалися на будівництво. Такі ж обставини, суду пояснював і брат позивача - [PERSON] Натомість в ході розгляду даної справи [PERSON] стверджував, що на будівництво будинку було витрачено саме(у тому числі) 450000 доларів США, які були отриманні ним за двома договорами кредиту. В той же час, Бориспільский міськрайонний суд Київської області не взяв до уваги посилання [PERSON] на зазначене рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «ВТБ Банк», про стягнення коштів по виплаті кредиту за кредитними коштами, оскільки дійшов висновку про те, що зазначеним судовим рішенням вирішено лише спір стосовно стягнення відповідних грошових коштів по виплаті кредиту і таке судове рішення не містить інформації щодо предмета доказування. Виходячи з таких обставин, суд вважає, що в ході розгляду справи цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частини житлового будинку особистою приватною власністю, Бориспільский міськрайонний суд Київської області не взяв до уваги та поставився критично до тієї обставини, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] були збудовані за кошти отримані [PERSON] за кредитними договорами [NUMBER] від 24 липня 2007 року та [NUMBER] від 08 лютого 2008 року. В ході судового розгляду справи позивач зазначив що кошти отримані в кредит ним бралися із цільовим призначенням «на споживчі цілі», однак він їх використав на будівництво будинку і доказом такої обставини є наявність самого будинку, оскільки такий є побудованим. Судом не береться до уваги таке посилання позивача, оскільки сторонами спору не заперечується та обставина, що в період шлюбу ними, як подружжям було побудовано будинок за адресою: [ADDRESS], який у подальшому рішенням суду було визнано спільним майном подружжя та поділено в рівних частках між [PERSON] та [PERSON] Крім того, суд бере до уваги той факт, що станом на 25.08.2011 року інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становила 884979 гривень. В той же час судом не береться до уваги посилання позивача на ту обставину, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS], відповідно до іпотечного договору [NUMBER] від 16 вересня 2011 року коштує 2393452 гривні, оскільки така вартість була визначена за погодженням сторін договору - ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON],тобто така вартість була визначена виключно на розсуд сторін договору і на погляд суду не може братися до уваги, як реальна ринкова вартість будинку. Ухвалюючи рішення по даній справі та не беручи до уваги доводи позивача суд враховує, що як зазначив сам позивач у нього існує ще ряд зобов'язань за іншими кредитними договорами, кошти від укладення яких він реалізовує на розвиток своєї підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Виходячи з ретельного аналізу вищевикладених доказів у сукупності з наведеними правовими нормами, за наявності тієї обставини, що [PERSON] в ході судового розгляду не було доведено факту використання грошових коштів отриманих у кредит за договорами [NUMBER] від 24 липня 2007 року та [NUMBER] від 08 лютого 2008 року на будівництво будинку, то відповідно суд дійшов висновку, що зазначені кошти ним не були витрачені в інтересах сім'ї, а тому укладення таких договорів між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] не створило обов'язку для відповідача [PERSON] по їх погашенню, а так само і обов'язку нести часткову відповідальність по їх поверненню перед поручителем [PERSON] При цьому судом наголошується на тій обставині, що [PERSON], будучи дружиною позивача надавала свою згоду на укладення договорів кредиту з цільовим призначенням «на споживчі цілі», а не на будівництво будинку, як зазначає позивач і в ході розгляду справи у зв'язку з недоведеністю використання таких на будівництво будинку, позивачем і не доведено їх використання в інтересах сім'ї, оскільки доказів такого позивачем надано не було. У той же час, позивач вказує, що ним було повернуто брату - [PERSON] 97000 доларів США, які були взяті у борг відповідно до розписки від 18.11.2007 року, однак в ході судового розгляду справи було встановлено, що своєї згоди на отримання таких коштів [PERSON] не надавала. При цьому суд враховує правила ч. 1 ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за їх взаємною згодою та правило ч. 2 ст. 64 СК України, відповідно до якого при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, а тому і такий договір позики, з урахуванням вищенаведених у рішенні мотивів не був вчинений [PERSON] в інтересах сім'ї і таке відповідно свідчить про відсутність підстав для виникнення зобов'язань у [PERSON] По поверненню ? частини такого боргу. Поділ зобов'язань у такий спосіб, при відсутності доказів на їх існування на думку суду є неприпустимим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону і порушує права відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, в зв'язку з його необґрунтованістю. Питання про розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed