Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він є власником будинку № 7а по вулиці Заводській в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, у якому крім нього зареєстрована [PERSON], яка є його донькою. Відповідачка фактично тривалий час в зазначеному будинку не проживає та не зявляється. Таким чином позивач просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 7а по вулиці Заводській в смт. Кожанка Фастівського району Київської області. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просив справу розглянути без його участі. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються положеннями статей 71 і 72 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. \~Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані\~ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності будинок № 7а по вулиці Заводській в смт. Кожанка Фастівського району Київської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку серії АЕР № 340656 від 02 квітня 2002 року. Позивач перебував в шлюбі з [PERSON], який був розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду від Київської області 19.09.2013 року. Від шлюбу мають доньку, відповідача по справі, [PERSON], яка зареєстрована і будинку № 7а по вулиці Заводській в смт. Кожанка Фастівського району Київської області (а.с. 8, 9). Після розірвання шлюбу [PERSON] з донькою [PERSON] переїхали в інше постійне місце проживання. Відповідно до довідок, посвідчених секретарем виконавчого комітету Кожанської селищної ради, громадяни [PERSON] та [PERSON] стверджують, що [PERSON] не проживає за адресою с-ще Кожанка, вул.. Заводська, 7а, Фастівського району Київської області два з половиною роки. Відповідно до довідки Кожанської селищної ради народних депутатів, посвідченої секретарем виконавчого комітету Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 15 квітня 2016 року, [PERSON] з 2014 року на проживає за адресою с-ще Кожанка, вул. Заводська, 7а, Фастівського району Київської області. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», висловив правову позицію, відповідно до якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] перешкоджає проживанню відповідачки в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом. Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за нею житлового приміщення не зверталася, не надала доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк. У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач у зв'язку з обраним нею способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишив будинок № 7а по вул. Заводській в смт. Кожанка Фастівського району Київської області. Протягом тривалого часу вона не робила спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставила. Під час своєї відсутності в будинку відповідач плату за житло, комунальні послуги не вносила. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони [PERSON] порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved