Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) про стягнення заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами договором та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме просив стягнути заборгованість в розмірі 132107 грн. 44 коп., що станом на 07.06.2018 року складається заборгованості за кредитом в розмірі 99979 грн. 20 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 10478 грн. 24 коп., заборгованості по комісії в розмірі 18450 грн. 00 коп., штрафу в розмірі 3200 грн. 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1981 грн. 61 коп. 01 листопада 2019 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання у справі. 24 лютого 2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання втрете не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 06 вересня 2017 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала угоду про надання особистого кредиту №500615686, відповідно якого отримав кредит у розмірі 99979 грн. 20 коп. у строк з 06.09.2017 року до 07.09.2021 року. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Заявою, іншими матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору та наявність боргу в розмірі 132107 грн. 44 коп., що станом на 07.06.2018 року складається заборгованості за кредитом в розмірі 99979 грн. 20 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 10478 грн. 24 коп., заборгованості по комісії в розмірі 18450 грн. 00 коп., штрафу в розмірі 3200 грн. 00 коп. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подав, доводи позивача не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved