Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис від 03.04.2020, зареєстрований в реєстрі за № 12693, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 9904,76 грн таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що на ім`я позивача [PERSON] у березні 2019 року ПАТ «ПУМБ» дійсно був виданий кредит на суму 5000 грн, але протягом терміну користування коштами вона вносила щомісячні платежі і претензій зі сторони банку до неї не було. Зобов`язання перед банком були виконані, кредит повернений в повному обсязі, заборгованість відсутня. Проте в червні 2020 року на адресу її працевлаштування було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.05.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 12693 від 03.04.2020 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь АТ «ПУМБ» в сумі 9904,76 грн, винагороди приватного виконавця 990,48 грн, витрат виконавчого провадження у розмірі 486 грн. Позивач зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила вищенаведений виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, оскільки не пересвідчилась у безспірності заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 2001141122201 від 02.10.2018. Вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого напису № 12693 від 03.04.2020 таким, що не підлягає виконанню. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Позивач зазначає, що зобов`язання перед банком були виконані в повному обсязі, будь-яких повідомлень від банку щодо наявності заборгованості за кредитним договором до неї не надходило. Від представника позивача [PERSON] адвоката Яцуренко О.А. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечують. Крім того, представником позивача, адвокатом Яцуренко О.А., в наданих суду письмових поясненнях зазначено, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Представник позивача вказує, що нотаріус порушив порядок вчинення виконавчого напису, посилаючись на п. 2 Переліку документів, за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~КМУ від\~29.06.1999\~№ 1172 у зв`язку з тим, що в частині доповнення Переліку новим\~розділом «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин» його було визнано незаконним та нечинним. Таким чином, на сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03.04.2020, тобто після набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14\~законної сили щодо скасування змін до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, а отже на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася. Від неї на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати заяву без її участі з урахуванням фактичних відносин. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 03.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. видано виконавчий напис за реєстровим № 12693, за яким нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2001141122201 від 02.10.2018, укладеним між нею та ПАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ» заборгованості за період з 30.03.2019 по 20.02.2020 в сумі 9654,76 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 1970,09 грн, прострочена заборгованість за комісією 300 грн, прострочена заборгованість за процентами 3070 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 4000,29 грн, строкова заборгованість за процентами 314,38 грн, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 250 грн. Загальна сума до стягнення з божника за виконавчим написом 9904,76 грн. Позивач дізналася про нього лише в червні 2020 року, коли на адресу її працевлаштування було направлено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.05.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 12693 від 03.04.2020 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь АТ «ПУМБ» в сумі 9904,76 грн, винагороди приватного виконавця 990,48 грн, витрат виконавчого провадження у розмірі 486 грн, а загалом 11381,24 грн /а.с.14, 77/. Згідно ст.\~10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст. 12,81,89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлений порядок оскарження нотаріальних дій: «Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Згідно з п. 1 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, при вчиненні виконавчого напису № 12693 від 03.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі кредитного договору № 2001141122201 від 02.10.2018, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», не враховано, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також суми комісії та процентів, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Судом встановлено, що з виконавчого напису не вбачається на підставі якого розрахунку був вчинений напис. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що [PERSON] отримувала лист з вимогою про усунення порушень стосовно зобов`язання за кредитним договором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що [PERSON] \~не отримувала\~вимоги про\~можливе стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~шляхом вчинення\~виконавчого напису\~нотаріуса.\~Нотаріусом,\~у свою\~чергу,\~не було\~перевірено надіслання\~такої вимоги\~і отримання\~її позивачем,\~що унеможливило\~подання останнім\~нотаріусу обґрунтованих\~заперечень щодо\~вчинення виконавчого\~напису або\~письмової згоди. Крім того, суд звертає увагу, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису посилався на неіснуючу нормативно-правову базу. Так, пункт 2 Переліку документів, на які послався нотаріус під час вчинення своєї дії, визнано нечинним за рішенням суду. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14)\~ постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 вказаних змін, а саме доповнення Переліку новим\~розділом «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин» визнано нечинною та незаконною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, під час вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, тому стягнення не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Таким чином, в даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, нотаріусом порушено не тільки порядок вчинення напису щодо безспірності, але й вчинено його поза нормами законодавства, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом, а сума стягнутої заборгованості не була безспірною. Відтак, суд задовольняє позов [PERSON] до АТ «ПУМБ» та визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved