Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу директора ДП « Національна атомна енергогенеруюча компанія « Енергоатом» відокремлений підрозділ « Атоменергомаш» Городнера Г.А. від 24.03.2014 року № 21-зв « Про припинення трудового договору» та поновлення на роботі, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди ( а.с. 1-4). В подальшому позовні вимоги неодноразово збільшувались позивачем ( а.с. 142-145), та остаточно ( а.с. 196-199). Остаточно позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2014 року відповідачем видано наказ № 21-зв « Про припинення трудового договору». Підставою для прийняття такого наказу стало скорочення штату, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач працював у відокремленому підрозділі « Атоменергомаш» державного підприємства « Національна атомна енергогенеруюча компанія « Енергоатом» на посаді інженера по роботі з персоналом. 26.12.2013 року позивач був попереджений про скорочення його посади та наступне звільнення через два місяці після попередження. Вважає своє звільнення з роботи незаконним, після збільшення позовних вимог ( а.с. 196-199) просить суд: - визнати протиправним та скасувати наказ за підписом виконувача обов'язків директора державного підприємства « Напціональна атомна енергогенеруюча компанія « Енергоатом» відокремлений підрозділ « Атоменергомаш» Городнера Г.А. від 24.03.2014 року № 21-зв « Про припинення трудового договору»; - поновити позивача на роботі на посаді інженеру по роботі з персоналом ДП « НАЕК « Енергоатом» ВП « Атоменергомаш» з 25.03.2014 року; - стягнути грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000,0 грн., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2014 року по 07.08.2014 року в розмірі 29 914,56 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 2 000,0 грн.. В судовому засіданні позивач, та її представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. При цьому представником позивача наголошено, що фактично на підприємстві не було реформування, реорганізації. Фактично скорочена не посада, а конкретна особа - його довіритель - без урахування вимог КЗпП України щодо переважного права при скороченні, адже його довіритель є матір'ю одиначкою, та одна з сім'ї працює. Крім того наполягає на тому, що профспілкова організація не вислухала її пояснення, не викликала його довірительку на засідання. Крім того вважає, що в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України його представникові не було запропоновано інших варіантів роботи. Крім того зазначив , що накази № 531 від 31.12.2013 року « Про внесення змін до штатного розпису», № 463 від 22.11.2013 « Про зміну оргструктури», № 473 від 28.11.2013 року « Про внесення змін до штатного розпису» видані з порушенням вимог ст. 86 КЗпП України, а саме без погодження з профспілковою організацією. Як на його думку на день розгляду справи в суді на підприємстві діють два штатних розклади, які обидва чинні, і в конкретному випадку скасована не посада, а конкретна особа. Позивач, підтримуючи позицію свого представника в повному обсязі, додатково показав , що її на профспілковий комітет не викликали, пропонували іншу посаду тільки 27.12.2013 року в бюро маркетингу на тимчасову посаду, але вона завагалась, потім поїхала обстежуватись в лікарню, а коли приїхала ця посада вже була занята. Крім того їй пропонували посаду комірника, але вона не знає цієї роботи і їй не дали змоги подумати, крім того пропонували робочі спеціальності, якими вона не володіє. Крім того пояснила, що особисто її під підпис в профспілковий комітет не запрошували. На 19.12.2013 року їй повідомили по телефону, вона прийшла, пройшло засідання, але вона була на лікарняному, тому по ній питання не вирішувалось. Більше її не запрошували на засідання профспілкового комітету. Вважає, що її звільнення відбулось незаконно, вона одна виховує неповнолітню дитину. У зв'язку з звільненням у неї погіршився стан здоров'я, вона зверталась до лікарів зі скаргами на болі в серці, крім того втративши роботу, вона була позбавлена права на працю, зазнала душевних страждань через свою незахищеність. Зазнала душевних страждань через емоційний дискомфорт, пов'язаний з ціничним поводженням посадових осіб відповідача; переймання щодо подальшого існування, в світлі того, що відсутній постійний заробіток. Грошову компенсацію за заподіяну моральну шкоду вона оцінила в 5 000,0 грн., і позов в цій частині підтримує. В подальшому заявила про слухання справи в її відсутність за присутності представника за договором про надання правової допомоги - [PERSON] ( а.с.10). Представники відповідача, що діють на підставі довіреностей - Маслов С.М. ( а.с. 29) та Шестак О.Л. ( а.с. 23) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Надали заперечення ( а.с. 182) та письмові пояснення ( а.с. 213-218), відповідно до яких вважають, що наказ про звільнення [PERSON] винесений на законних підставах, та в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав. 20.08.2013 року у ДП « НАЕК « Енергоатом» відбулася нарада з питань реформування та оптимізації структури управління ВП « Атоменергомаш», за результатами якої було зобов'язано підготувати пропозиції щодо реорганізації структури ВП АЕМ з урахуванням специфіки завдань, що виконуються ВП АЕМ. Відповідно до наказу ВП « Атоменергомаш» № 463 від 16.10.2013 року організаційна структура ВП АЕМ була змінена. Наказом № 473 від 28.11.2013 року введено в дію новий штатний розпис, у зв'язку з чим у ВП АЕМ було проведено процедуру скорочення штату згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 92-к від 26.12.2013 року був затверджений список працівників, що підлягали вивільненню у зв'язку зі скороченням штату, в який в тому числі була включена позивачка по справі. Про скорочення штату та наступне звільнення позивачка по справі була попереджена 27.12.2013 року, але від підпису вона відмовилася. На виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України 13.01.2014 року, 22.01.2014 року та 19.02.2014 року позивачці запропоновувались інші варіанти працевлаштування, від яких вона відмовилась. Звільнення позивача по справі було погоджено з профспілковим комітетом ППО ВП « Атоменергмаш». Наказом № 21-зв від 24.03.2014 року позивачка була звільнена за п.1 ст. 40 КЗпП України, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи суд прийшов до переконання , що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі з наступних підстав. Право на працю є одним з основних конституційних прав громадян України. Воно проголошене ст.43 Конституції України, визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. За приписами ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, окрім іншого, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною 1 ст.21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. На підставі ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. За приписами ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно з ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, окрім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). На підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; Судом встановлено, що позивач по справі була прийнята на роботу до ДП НАЕК Енергоатом ВП « Атоменергомаш» наказом № 12 від 24.03.2008 року ( а.с. 164). Після декількох пересувань наказом від 03.03.2013 року № 18-пр переведена на завод спеціальних конструкцій, загально цеховий персонал, інженер ( по роботі з персоналом) промислово - виробничий персонал ( а.с. 165). Наказом по підприємству № 21-зв від 24.03.2014 року про припинення трудового договору, [PERSON] 24.03.2014 року звільнено скороченням штату, згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 5) . З даним наказом відповідач по справі не згодна. Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія « Енргоатом», в склад якого входить Відокремлений підрозділ « Атоменергомаш» ДП НАЕК Енргоатом видало методичні рекомендації щодо застосування норм керованості у ВП « Атоменергомаш»( а.с. 87-91) на підставі досліджень Центру продуктивності Міністерства праці та соціальної політики України ( а.с.92-141). Згідно з наказом № 473 від 28.11.2013 року, виданим в.о. генерального директора ВП « Атоменергомаш» від 22.11.2013 року Городнером Г.А. на виконання вимог протоколу ДП НАЕК « Енергодатом» від 27.08.2013 року № 52, згідно з « Методичними рекомендаціями щодо застосування норм керованості у ВП « Атоменергомаш» ДП НАЕК « Енергоатом» відповідно до наказу ВП « Атоменергомаш» від 22.11.2013 року № 463 « Про зміну оргструктури» втратив чинність штатний розпис ВП « Атоменргомаш» від 01.11.2013 року, де передбачалось 1046 штатних , та введений в дію штатний розпис відповідно до додатку № 2 у кількості 968 штатних одиниць ( а.с. 64-79). Згідно з наказом № 478 від 04.12.2013 року виданим в.о. генерального директора ВП « Атоменергомаш» Городнером Г.А. на виконання вимог протоколу ДП НАЕК « Енергоатом» від 27.08.2013 року № 52, згідно з « Методичними рекомендаціями щодо застосування норм керованості у ВП « Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом», відповідно до наказів ВП « Атоменергомаш» від 22.11.2013 року № 463 « Про зміну оргструктури» від 28.11.2013 року № 473 « Про внесення змін до штатного розпису» створено комісію для визначення переважного права на залишення на роботі працівників ВП АЕМ у зв'язку з скороченням штату ( а.с. 79). Наказом № 92-к від 26.12.2013 року , виданим в.о. генерального директора Городнером Г.А. « Про попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штату», відповідно до змін в організації виробництва та праці затверджено список працівників, що підлягають вивільненню у зв'язку зі скороченням штату , де в списку під № 1.24 зазначена [PERSON] - інженер ( по роботі з персоналом) загально цехового персоналу ЗСК ( а.с. 40-42). Наказом № 531 від 31.12.2013 року по підприємству було внесено зміни до штатного розпису, згідно з яким з 01.03.2014 року введено в дію штатний розпис ВП « Атоменергомаш» відповідно до додатку № 1 даного наказу у кількості 985 штатних одиниць ( а.с. 81). Судом порівняний штатний розпис до змін на виробництві ( а.с.65-71) та штатний розпис відповідно до наказу № 531 від 31.12.2013 року ( а.с. 200- 212). Встановлено, що до внесення змін до організаційної структури ВП АЕМ існував Завод спеціальних конструкцій у підпорядкуванні генерального директора у складі 260 одиниць. У складі вказаного заводу існувала структурна одиниця загально цеховий персонал у складі 7 штатних одиниць ( а.с. 68 звор.) серед яких існувала посада інженера ( по роботі з персоналом), яку займала позивач. Після введення змін Завод спеціальних конструкцій було виключено із структури та замість нього створено ремонтно - механічний цех, де посада інженера ( по роботі з персоналом, яку обіймала позивачка у новому штатному розпису була відсутня ( а.с. 206 зворотна). Відповідно до ч.1 п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України у п.1 своїй постанові № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» звернув увагу судів на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При звільнення працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Судом встановлено , що дійсно на підприємстві відбулося скорочення штату через зміни в організаційній структурі ДП « НАЕК» « Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу « Атоменергомаш». Позивач по справі була попереджена про наступне звільнення 03.03.2013 року ( а.с. 52), але від ознайомлення з наказом відмовилась, про що складено відповідний акт від 27.12.2013 року ( а.с. 51). Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається , якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Судом встановлено, що позивачеві по справі надавались інші варіанти працевлаштування,шляхом заповнення вакантних посад від 19.02.2014 року, від 22.01.2014 року від 13.10.2014 року ( а.с. 46-50), які були відхилені позивачкою по справі. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1,2-5,7 статті 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що перед розірванням трудового договору з позивачем її звільнення було узгоджено з профспілковим комітетом. 19.02.2014 року відбулося засідання профспілкового комітету ППО ВП « Атоменергомаш» від 19.02.2014 року № 71, де розглядалось подання про узгодження звільнення [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України , де вона була присутня та була дана згода на звільнення ( а.с.53.54) та засідання від 24.03.2014 року № 74 , де було надано згоду на звільнення остаточно ( а.с. 55, 58). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку , що процедура скорочення позивача була проведена відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved