Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він є власником житлового приміщення в гуртожитку, а саме кімнати №157 будинку №30 по вул..Василя Сергієнко м. Запоріжжя. Як йому стало відомо, на даний час на вказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано заборону відчуження. Вказане обтяження зареєстровано Чорноморською державною нотаріальною конторою 17.11.2008р. за № 8194475 на підставі листа Управління юстиції в м.Іллічівськ В-3-113 від 23.03.2001р. 18.12.2013р. реєстратором Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області здійснена перереєстрація запису про заборону відчуження нерухомого майна боржника [PERSON], без зазначення РНОКПП. Однак він не має жодного відношення до [PERSON], 1969р.н., який мешкає в с. Малодолинському м.Чорноморська (м.Іллічівськ) Одеської області, на майно якого було накладено арешт на підставі листа В-3-113 від 23.03.2001р. Крім того, арешт накладено на моє майно без зазначення РНОКПП та дати народження, у звязку з чим повна ідентифікація боржника, на майно якого фактично накладено арешт, неможлива. Разом з тим, відносно нього як боржника не існує жодних виконавчих проваджень. Вважає, що за таких обставин перебування належного йому майна під арештом є протиправним, порушує його право власності та перешкоджає вільно розпорядитись цим майном. Просить зняти арешт (заборону, обтяження) з житлового приміщення (кімнати) №157 будинку №30 по вул..Василя Сергієнко м. Запоріжжя. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Представник третьої особи - Чорноморського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області - в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб - Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області, Чорноморської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просять прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників третіх осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 316-321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від\~21.04.1999р., який був чинний на час накладання державним виконавцем арешту, (далі Закон №606-XIV), передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 08.05.1980р.н., РНОКПП [NUMBER], є власником житлового приміщення гуртожитку - кімнати №157 будинку №30 по вул..Василя Сергієнко м. Запоріжжя на підставі Свідоцтва про право власності на житло №842 від 26.03.2015р. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк..7,9звор.,12). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 79511188 від 03.02.2017р. щодо субєкта [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна мається архівний запис №8194475 від 17.11.2008р. про реєстрацію обтяження (заборону) відчуження всього майна боржника [PERSON], ІПН відсутній. Обтяження зареєстровано державним реєстратором Чорноморської міської державної нотаріальної контори на підставі листа Управління юстиції в м.Іллічівськ В-3-113 від 23.03.2001р. Додаткові дані архівний запис дата виникнення 06.04.2001р. (арк..11) Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження 33904041 (заборону) відчуження усього нерухомого майна боржника [PERSON], РНОКПП відсутній. Запис вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9175111 від 18.12.2013р. державного реєстратора Михайлівського районного управління юстиції в Запорізькій області [PERSON] Підстава обтяження - лист Управління юстиції в м.Іллічівськ В-3-113 від 23.03.2001р. (арк..10звор). Листом №В-3-113 від 23.03.2001р. відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції повідомив державного реєстратора Іллічівського міського нотаріального округу про те, що на майно [PERSON], 1969р.н., який мешкає в с. Малодолинському по вул..Леніна,96/2, накладено арешт із забороною нотаріально посвідчувати договори відчуження такого майна (арк..129) Згідно інформації Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 04.03.2017р. та від 24.07.2017р. відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження за параметрами пошуку «боржник [PERSON]» відомості відсутні. Виконавче провадження відносно боржника [PERSON] у відділі також відсутнє (арк..13,56-57) Згідно інформації Михайлівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 04.09.2017р. на виконанні в даному відділі не перебували та не перебувають виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON], постанови про арешт майна боржника не виносились. Діяльність Михайлівського районного управління юстиції в Запорізькій області припинена 17.06.2016р. (арк..101-121). Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку, що позивач в законному порядку набув право власності на житлове приміщення - кімнату №157 будинку №30 по вул..Василя Сергієнко м. Запоріжжя, тому має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права власності, які в даному випадку чиняться наявністю арешту (заборони відчуження, обтяження) на вказане нерухоме майно, відомості про який також зареєстровані в законному порядку. При цьому, суд виходить з того, що заборона відчуження (обтяження, арешт) нерухомого майна, запис про який мається в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, була застосована в 2001р. державним виконавцем Іллічівського (наразі Чорноморського) міського відділу ДВС щодо боржника [PERSON], 1969р.н., який на момент накладання арешту на майно проживав в [INFO], (територія м.Іллічівська (м.Чорноморська) Одеської області). Однак, відомості про РНОКПП [PERSON], 1969р.н., жодні матеріали не містять, тому інформація про арешт його майна була внесена до вказаних реєстрів без зазначення його ідентифікаційного коду, що потягло її автоматичне підтягування до інформації про право власності на нерухоме майно іншого субєкта з таким же прізвищем, імям, по-батькові в даному випадку позивача [PERSON], 1980р.н., РНОКПП [NUMBER]. Разом з тим, позивач [PERSON], 1980р.н., РНОКПП [NUMBER], не є боржником за будь-яким виконавчим провадженням, яке перебувало або перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби, зокрема, Чорноморському міському відділі ДВС Одеської області або Михайлівському районному відділі ДВС Запорізької області, що підтверджується відповідними інформаціями вказаних установ та Витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень. За вказаних обставин, підстав для наявності заборони відчуження (арешту) нерухомого майна позивача суд не знаходить і вважає, що наявність такого арешту перешкоджає йому у вільному розпорядженні своїм майном. Тому суд вважає необхідним захисти порушене право позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, право власності на яке він набув в установленому порядку, шляхом зняття арешту (заборони відчуження, обтяження) з житлового приміщення у гуртожитку - кімнати №157 будинку №30 по вул..Василя Сергієнко м. Запоріжжя. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved