Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено договір №50/а-О1 від 05.12.2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. на строк до 01.11.2014 з процентною ставкою 16,49% річних. 06 жовтня 2010 року між ПАТ «Кредобанк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк») та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №50/а-О1 від 07.11.2006 року. На порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.03.2009 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 108134,85 грн. яка складалась з заборгованості за кредитом в розмірі 95152,13 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11001,64 грн., пеня в розмірі 1981,08 грн. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.08.2011 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Кредобанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс». Просить стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором №50/а-О1 в розмірі 148501,81 грн. яка складалась з заборгованості за кредитом в розмірі 66058,01 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 78040,54 грн., пені в розмірі 4403,26 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позові просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.ст.526, 527, 530 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти у встановлений цим договором строк. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ВАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено договір №50/а-О1 від 05.12.2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. на строк до 01.11.2014 з процентною ставкою 16,49% річних (а.с.6-10). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду. та заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.03.2009 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 108134,85 грн. яка складалась з заборгованості за кредитом в розмірі 95152,13 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11001,64 грн., пеня в розмірі 1981,08 грн. (а.с.16-18). Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.08.2011 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Кредобанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с.19). Відповідно до розрахунку станом на 27.10.2017 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредекс Фінанс» складає 148501,81 грн. з них: заборгованість за кредитом в розмірі 66058,01 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 78040,54 грн., пеня в розмірі 4403,26 грн. (а.с.13-15). За таких обставин, оскільки заборгованість за кредитом по договору №50/а-О1 вже стягнута в повному обсязі рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.03.2009 року, а позивачем не надано доказів, що відповідач за договором після ухвалення рішення отримував додаткові кредитні кошти, тому повторне стягнення одних й тих самих сум кредиту є неприпустимим, та таким що не підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за процентами та пенею, слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором з 01.11.2014 року на березень 2009 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом позивач скористався і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 20 березня 2009 року. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки після рішення суду від 20.03.2009 року позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі й усі наступні щомісячні платежі за графіком не підлягали виконанню. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), та від 14.02.2018 року (№61-2404 св 18) які згідно зі ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, після дострокового стягнення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов'язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину, площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсотках в розмірі 78040,54 грн. та пеня в розмірі 4403,26 грн. не підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed