Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16.05.2007 року він є власником житлового будинку з надвірними побудовами у [ADDRESS]. У даному будинку зареєстровані відповідачі, хоча [PERSON] та [PERSON] вже більше двох років не проживають за вказаною адресою, а [PERSON] більше одинадцяти років не проживає у його будинку. Однак, з невідомих йому причин відповідачі до цього часу зареєстровані у будинку і на неодноразові його вимоги щодо зняття з реєстрації жодним чином не реагують. Все це створює йому, як законному власнику будинку, певні незручності та позбавляє його у повній мірі використовувати його право власності, гарантоване законодавством України. При зверненні до Хустського районного відділу ДМС з вимогою зняти з реєстраційного обліку відповідачів, йому було відмовлено та роз'яснено, що існує певний порядок зняття з реєстрації передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Добровільно подати заяву про зняття з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та надати дозвіл на їх зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Калин В.Ю. позов підтримав, посилаючись на наведені у заяві обставини, просив суд задоволити вимоги позивача [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] заперечила проти задоволення позову [PERSON] щодо її довірителів, посилаючись на обставини, викладені у поданому нею письмовому запереченні на позов. Суду пояснила, що відповідачка [PERSON] є донькою позивача, а відповідач [PERSON] зятем. Вони разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], зареєстровані у будинку батька, однак там не проживають через те, що [PERSON] вигнав їх і не допускає навіть у двір. Він викинув все їх майно з будинку. На даний час [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітнім сином тимчасово орендують житло, але зареєструвати місце проживання не можуть. Вони придбали земельну ділянку і розпочали будівництво будинку, але поки що власного житла не мають. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають до задоволення. Представник позивача Калин В.Ю. у судовому засіданні погодився з тим фактом, що позивач мав конфлікт з відповідачами, після чого [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною змушені були покинути будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила. Представник ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Від представника третьої особи Радь О.І. до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати у його відсутності, копію прийнятого рішення направити на адресу Хустського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області. В порядку, передбаченому ст. ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника ГУ ДМС України в Закарпатській області на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача Калин В.Ю. та представника відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16.05.2007 року належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] Закарпатської області. Також судом встановлено, а учасниками судового засідання стверджено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються дітьми позивача, а [PERSON] його зятем. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов громадян, складеного 25 липня 2014 року депутатом Хустської міської ради Огняник П.В. відповідачі [PERSON], [PERSON], онук [PERSON], [INFO], відповідачка [PERSON] та онучка [PERSON], [INFO], зареєстровані у будинку позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] Закарпатської області. Відповідачка [PERSON] разом зі своєю сім'єю не проживає у батьківському будинку з серпня 2012 року, а відповідачка [PERSON] з сім'єю - з травня 2003 року. Отже, як вбачається з вище наведеного, відповідачі хоч і зареєстровані, але вже тривалий час не живуть у будинку [ADDRESS] який належить на праві приватної власності позивачу. Однак, під час судового розгляду встановлено, що причиною не проживання за місцем реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] є перешкоджання цьому з боку позивача [PERSON], який їх вигнав з будинку і не допускає навіть у двір. Дана обставина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і була визнана представником позивача Калин В.Ю. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖКУ) до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з власником жилого приміщення у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги вищенаведене та те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються членами сім'ї позивача [PERSON], зареєстровані у [ADDRESS], який належить позивачу, проживали у даному будинку і вели спільне господарство з власником, довели суду поважність причин не користування цим будинком тривалий період, а саме через створення перешкод з боку батька у користуванні житлом, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не можуть бути визнані таким, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] м. Хуст Закарпатської області та знятими з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Стосовно вимог позивача у частині визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] та зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою, суд, враховуючи відсутність [PERSON], як члена сім'ї позивача за місцем її реєстраційного обліку у [ADDRESS] Закарпатської області більше одного року, а саме з травня 2003 року та відсутність поважних причин не користування нею цим житлом, вважає, що вони є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved