Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 02.10.2010 року по 30.05.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.06.2013 року з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON]. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.05.2018 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області було винесено рішення у відповідності до якого з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON]. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час позивач не має можливості сплачувати встановлений рішенням суду розмір аліментів, оскільки він знову одружився та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.10.2019 року його було оголошено усиновлювачем неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , доньки його теперішньої дружини від першого шлюбу. Просить суд позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір аліментів стягнутих за рішенням суду від 30.05.2018 року на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття - до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимогах наполягав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала відзив на позовну заяву, який підтримала у судовому засіданні, пояснила, що позивач станом на 01.08.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 2545,00 грн. та має можливість сплачувати аліменти у відповідності до рішення суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.05.2013 року шлюбу поміж позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.06.2013 року з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON]. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.05.2018 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області було винесено рішення у відповідності до якого з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON]. у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 17.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.10.2019 року позивача було оголошено усиновлювачем неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно відомостей з Державного реєстру осіб-платників податків, інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с. 19). Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, а саме - до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки належне виконання батьком свого обов`язку щодо утримання власної дитини, забезпечення належних умов її життя та розвитку, не може обмежуватися 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини.

Outcome: partial