Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . При цьому, позивач посилався на те, що відповідач з 2018 року не мешкає за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачує, його речі у будинку відсутні. Ухвалою судді від 25.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача - адвокат Лобан О.В. вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Від відповідача надійшла заява, в якій позов визнав в повному обсязі, проти визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] не заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Обставини справи, встановлені судом. Позивач є власникомжитлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232988836. У спірному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва. Відповідач більше 3 (трьох) років у житловому будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, його речі у квартирі відсутні. Вказані обставини підтверджуються комісійними актами: № 1 від 17.01.2021 р., № 2 від 23.02.2021 р., № 3 від 04.04.2021 р.,№ 4 від 17.05.2021 р., № 5 від 29.06.2021 р., № 6 від 29.07.2021 р., посвідченими сусідами, про обстеження будинку [ADDRESS] на предмет непроживання [PERSON] в даному будинку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України у справі № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказано, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. В силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved