Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказав, що між ним та відповідачем у простій письмовій формі шляхом написання відповідної розписки був укладений договір позики, за яким він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 29 000 доларів США. 01.09.2006 року згідно розписки відповідач отримав в позику грошові кошти в сумі 9000 доларів США. В подальшому ФОП [PERSON] додатково ще отримав в позику від [PERSON] 20 000 доларів США згідно розписок від 03.09.2006 року та 25.10.2006 року, всього відповідач отримав 29 000 доларів США. В подальшому позивачем було збільшено розмір позовних вимог, посилаючись на укладення договору від 28.05.2008 року у розмірі 4200 доларів США, на неповернення їх відповідачем, просить стягнути з відповідача ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 33200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.02.2016 року становить 848 260,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові коти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконатися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з кредиторського зобовязання від 01.09.2006 року відповідач ФОП [PERSON], як позичальник, отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 9000 доларів США. 03.09.2006 року ФОП [PERSON] отримав додаткову суму від [PERSON] в розмірі 10000 доларів США та 25.10.2006 року додаткову суму 10000 доларів США терміном до 01.02.2007 року (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки відповідачем свої зобов»язання за договором позики виконані не були 01.12.2015 року позивач направляв відповідачу лист-вимогу про повернення грошових коштів рекомендованим листом на адресу проживання та за місцем роботи відповідача. (а.с.4-5). Доказів, що відповідач ФОП [PERSON] повернув позивачу [PERSON] суму боргу протягом розгляду справи надано не було. Протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, підставою для виникнення яких став договір позики, який було оформлено в простій письмовій формі шляхом написання зобовязання від 01.09.2006 року, з доповненнями від 03.09.2006 року, 25.10.2006 року. При укладанні договору позики було дотримано відповідні вимоги цивільного законодавства стосовно його форми та змісту. До теперішнього часу зобовязання відповідача ФОП [PERSON] перед позивачем [PERSON] не виконане, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти за договором позики від 01.09.2006 року в сумі 29000 доларів США. Згідно довідки Національного банку України станом на 01.02.2016 року 1 долар США дорівнює 25,55 гривень, отже сума боргу становить 740950 гривень ( 29000 дол. США ? 25,55 грн.). Згідно гарантійного зобовязання від 28.05.2008 року ФОП [PERSON] зобовязується повернути кошти по кредиторській заборгованості перед [PERSON] в сумі 4200 у.о. відсотків по кредиту в слідуючий термін: 05.06.2008 р.- 1200 у.о. ( долар), 12.06.2008 року 1000 у.о. (долар), 30.06.2008 р.- 1000 у.о. (долар) Як вбачається з гарантійного зобовязання,наданого позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, документ містить умови отримання позичальником суми грошових коштів із зобовязанням її повернення. Доказів, що відповідач ФОП [PERSON] повернув позивачу [PERSON] суму боргу протягом розгляду справи надано не було. Протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, підставою для виникнення яких став договір позики, який було оформлено в простій письмовій формі шляхом написання зобовязання від 28.05.2008 року До теперішнього часу зобовязання відповідача ФОП [PERSON] перед позивачем [PERSON] не виконане, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти за договором позики від 28.05.2008 року в сумі 4200 доларів США. Згідно довідки Національного банку України станом на 01.02.2016 року 1 долар США дорівнює 25,55 гривень, отже сума боргу становить 107310 гривень ( 4200 дол. США ? 25,55 грн.). Таким чином,загальна сума коштів,яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у звязку з невиконанням умов договорів позики від 01.09.2006 року та 28.05.2008 року становить 33 200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.02.2016 року становить 848 260 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 6 090,00 гривень. На підставі ст. ст. 526, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved