Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою вказуючи, що 12.08.2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі Володарського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 20080134 від 12.08.2008 року, згідно з умовами якого йому було надано кредит в розмірі 250000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,0 % річних та з кінцевим терміном повернення кредиту 11.08.2018 року. Згідно п.1.5 договору відповідач зобовязався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2083,33 грн. та сплачувати відсотки, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту. Однак відповідачем не виконуються належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 17.11.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 182539,91 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) в сумі 110438,82 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 47866,17 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 22562,81 грн. та 3 % річних від суми заборгованості в сумі 1672,11 грн. Також, зазначив, що в даному випадку є порушення інтересів філії АТ «Ощадбанк», як державної установи, а саме неповернення кредитованих грошових коштів веде до зменшення фінансового стану банку, що позначається на стані кредитних ресурсів банку і веде до зменшення прибутку державної банківської установи.В звязку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 182539,91 грн. за кредитним договором № 20080134 від 12.08.2008 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2738,10 грн. Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що заборгованості перед банком у нього немає, він все виплачував своєчасно. За час користування кредитом він сплатив банку 463000,00 грн., з яких 33000,00 грн. лише відсотки. На даний час у нього виникло тяжке матеріальне становище. В звязку з військовим конфліктом він втратив бізнес, який приносив йому дохід, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, має незадовільний стан здоровя. Він звертався до установи банку з метою проведення реструктуризації боргу, але банк з ним на контакт не йшов. В задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася двічі. Двічі надала суду електронною поштою письмові заяви про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому процесі та в звязку з хворобою, проте докази, підтверджуючі поважність причин її неприбуття в судове засідання, суду надані не були. Також 29.03.2017 року надала клопотання про ознайомлення її з матеріалами справи, яке було задоволено, але жодних заходів для реалізації наданого законом права на ознайомлення з матеріалами справи останньою без поважних причин вжито не було. Суд розцінює зазначені дії, як процесуально неналежні та спрямовані на затягування розгляду справи, в звязку з чим, враховуючи також положення ч.2 ст. 169 ЦПК України, згідно якої обовязок забезпечення явки свого представника покладено на сторони, суд розглянув справу без участі адвоката [PERSON], явку до суду якої відповідачем не було забезпечено. Також визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившегося представника позивача. Розглянувши письмову заяву представника позивача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12.08.2008 року між ПАТ (на той час ВАТ) «Державний ощадний банк України» в особі керуючого Володарським відділенням № 3133 та [PERSON] було укладений кредитний договір № 20080134, згідно умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 250000,00 грн. строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.08.2018 року. Відповідно до п.1.5 договору позичальник зобовязується проводити погашення кредиту щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, включно в сумі 2083,33 грн. шляхом внесення готівки до каси банку, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту. Останнє погашення кредиту в сумі 2083,33 грн. здійснити не пізніше 11.08.2018 року. За користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому договорі. Згідно п.5.1 договору сторони узгодили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, вони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України. Отримання коштів відповідачем підтверджується виписками по рахунку [PERSON] за період з 12.08.2008-17.11.2016 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором № 20080134 від 12.08.2008 року, станом на 17.11.2016 року становить 158304,99 грн., з яких: 110438,82 грн. заборгованість за основним боргом, 47866,17 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки встановлені законом або договором. \~ Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення кредиту та сплати відсотків за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів і наявності у останнього заборгованості за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 158304,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, то дані вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Таким чином, в разі порушення стороною договору своїх грошових зобовязань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст. 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. З наданого позивачем розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції за простроченим кредитом та з розрахунку 3% річних за простроченим кредитом вбачається, що розмір інфляційного збільшення по тілу кредиту за період з 03.12.2013 року по 30.11.2016 року складає 15957,35 грн., розмір інфляційного збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.01.2013 року по 30.11.2016 року 6605,46 грн., 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.12.2013 року по 30.11.2016 року -170,02 грн., 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.01.2013 року по 30.11.2016 року - 1502,09 грн. Отже, розмір заборгованості за кредитним договором № 20080134 від 12.08.2008 року, яка підлягає задоволенню в даному випадку в загальному розмірі становить 182539,91 грн., яка складається з: 110438,82 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 47866,17 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 15957,35 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по тілу кредиту за період часу з 03.12.2013 року по 30.11.2016 року, 6605,46 грн. - інфляційне збільшення заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.01.2013 року по 30.11.2016 року, 170,02 грн. - 3% річних від суми заборгованості по тілу кредиту за період з 03.12.2013 року по 30.11.2016 року, 1502,09 грн. - 3% річних від суми заборгованості по несплаченим процентам за період з 03.01.2013 року по 30.11.2016 року.\~ Суд не бере до уваги ствердження відповідача в обґрунтування своїх заперечень, оскільки позовні вимоги позивача підтверджені й доведені дослідженими в судовому засіданні доказами і не спростовуються матеріалами справи, а відповідачем в свою чергу не надано жодного доказу в обґрунтування своїх заперечень, умови договору він визнав та прийняв на себе певні зобовязання, які належним чином не виконав. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2738,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved