Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року по справі №214/4808/17 суд вирішив, шлюб укладений 08.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвати. В період перебування у шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2013 року подружжям було придбано квартиру за адресою [ADDRESS] вартістю 82600,00 грн. , що еквівалентно 10500 дол. США. Відповідно до письмової розписки від «09» березня 2013 року, котра була оформлена між [PERSON] та [PERSON] у двох екземплярах, [PERSON] передав [PERSON] грошову суму у розмірі 11 000,00 доларів США. Згідно розписки повернення позики у доларовому еквіваленті в розмірі 11 000,00 дол. США передбачалось у строк до «10» березня 2018 року. Зазначена боргова розписка у вигляді договору позики укладалась з цілю придбання квартири за адресою [ADDRESS] , так як в 2012 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, а в листопаді 2012 року від шлюбу народилась донька, враховуючи те, що у сторін, як у новоствореної сім`ї ще своїх особистих коштів на придбання квартири не було, відповідно кошти на придбання квартири та витрати на її оформлення були взяті в позику, в інтересах сім`ї. 30 серпня 2019 року відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики від «09» березня 2013 року, залишено без розгляду у зв`язку з поверненням грошових коштів в розмірі 11 000,00 дол. США. Відповідно, згідно договору позики від 09.03.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в інтересах сім`ї на придбання квартири, з Відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5500,00 дол. США , 1/2 частки від суми погашеного боргу [PERSON] . Відповідно, [PERSON] зобов`язана нести відповідальність по поверненню коштів, використаних в інтересах сім`ї, та повернути [PERSON] 5500,00 доларів США. Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 02.11.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, відповідно змісту позову, вказала, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що позовні вимоги не визнає, надав пояснення відповідно відзиву. Згідно якого, 12 03.2013 року подружжям [PERSON] було придбано квартиру, яка находиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2013, продаж предмету договору вчиняється за ціною 82 600, 00 грн., які представник Продавця одержав від Покупця готівкою в момент підписання даного договору. [PERSON] , до моменту звернення представника позивача до суду із вказаним позовом, не була обізнана про існування розписки від 09.03.2012 та те, що [PERSON] було запозичено кошти у свого рідного батька. Відповідно до ч. З ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжю. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тлумачення ч. 4 ст. 65 СК свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Однак, [PERSON] не була обізнана про запозичення коштів та письмової згоди на укладання вказаної розписки, яка стосується цінного майна - не надавала. При цьому, стороною позивача не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що грошові кошти [PERSON] були фактично одержані та використані в інтересах сім`ї. Сам по собі факт укладання договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2013 року не свідчить, що купівля-продаж відбувалася за запозичені кошти, адже його зміст таких застережень не містить. До того ж, суд повинен критично оцінити посилання представника позивача про повернення боргу, що нібито підтверджується ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу м. Кривого Рогу Дніпропетровській області від 30.08.2019 у цивільній справі №214/2724/19. По-перше, представником позивача надано вказану ухвалу з ЄДРСР, тобто без вказання відомостей, що не можуть бути розголошені в текстах судових рішень, відкритих для загального доступу. Таким чином, не можливо ідентифікувати чи має відношення вказана справа до правовідносин на які посилається представник позивача у позовній заяві, а отже наданий письмовий доказ не є належним, достовірним та достатнім. Разом з цим, представником позивача надано на підтвердження позовних вимог копію хвали суду з ЄДРСР про залишення позовної заяви без розгляду, а не рішення суду. Надана копія ухвали суду з ЄДРСР не може бути прийнята судом до уваги в якості беззаперечного доказу обставин надання та повернення позики, оскільки справу розглянуто не було, судом не вирішувалися питання чи мали місце фактичне надання та повернення боргу, ураховуючи, що позовна заява та заява про відкликання позовної заяви не є доказами у розумінні статті 76 ЦПК України, тому правова оцінка фактів, які не були предметом доказування в межах справи №214/2724/19, відповідно, не є обов`язковими для суду в розрізі даного спору. До того ж, безпосередньо в тексті ухвали від 30.08.2020 вказано, що суд не перевіряв підстави подання такої заяви. 22.01.2019 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу. Предметом даної справи є визнання майна, набутого під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, нажитого під час шлюбу, зокрема квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21.02.2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №214/476/19 за вказаною позовною заявою. 14.03.2019 року [PERSON] було надано до суду відзив на вказану позовну заяву, за змістом якого останній просив позовні вимоги задовольнити частково, визнати спірну квартиру спільною сумісною власність, визначити частки у спільній сумісній власності рівними по 1/2 та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири. З вказаного можна дійти висновку про ймовірність домовленості [PERSON] з рідним батьком про ініціювання позову з метою застосування в подальшому рішення (ухвали) як інструменту здійснення на відповідачку тиску в спірних правовідносинах щодо поділу майна подружжя. З огляду на те, що про наявність вказаної розписки від 09.03.2013 відповідачем було повідомлено вже після звернення до суду за захистом своїх майнових прав, та після подання ним відзиву, можливо, що дана розписка була штучно створена у 2019 році. Також, згідно ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Разом з цим, представником позивача вказано, що оригінал розписки від 09.03.2013 знаходиться в матеріалах цивільної справи №214/2724/19. При цьому, розписки кредитора [PERSON] про повернення йому боргу позичальником [PERSON] суду не надано. Відсутність оригіналу розписки від 09.03.2013 та розписки про повернення боргу не дає можливість встановити чи має [PERSON] підстави звертатися з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення коштів. До того ж оригінал розписки потрібен для ймовірного звернення з клопотанням про призначення судової експертизи з метою перевірки часу її складання. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ч. 2 ст.1046\~ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1ст.1047 ЦК України. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином договір позики є реальний договір і вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів чи інших речей, визначених родовими ознаками. В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Згідно з ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не було доведено того, що у відповідачки виникли перед ним боргові зобов`язання грошового характеру, у матеріалах справи відсутній оригінал розписки від 09.03.2013 року. Клопотань про витребування доказів від представника позивача не надходило. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Разом з цим, представником позивача вказано, що оригінал розписки від 09.03.2013 знаходиться в матеріалах цивільної справи №214/2724/19. При цьому, розписки кредитора [PERSON] про повернення йому боргу позичальником [PERSON] суду не надано. Отже за таких обставин, а саме за відсутності оригіналу розписки від 09.03.2013 року та розписки про повернення боргу, відсутні докази, що позивач [PERSON] має підстави стягувати з відповідача [PERSON] кошти, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Згідно зі статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, те, що у позові відмовлено у повному обсязі, судовий збір стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed