Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою 14.07.2015 року, уточнивши яку (а.с.19-21), просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини від усіх видів доходу. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що з відповідачем [PERSON] з 05.10.1996 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинились у зв'язку з різними поглядами на сім'ю, зловживанням відповідачем алкогольними напоями, неадекватною поведінкою та безвідповідальним відношенням до виконання батьківських та сімейних обов'язків, через що він разом з сином почали проживати окремо від відповідача, а саме у його матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи зловживання відповідачем алкогольними напоями, анти суспільним способом життя, невиконання батьківських обов'язків відносно їх малолітнього сина [PERSON], життям та вихованням та утриманням якого вона не цікавиться, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути на його користь аліменти в розмірі 1/4частини від усіх видів доходу відповідача до повноліття дитини.. Присутній в судовому засіданні позивач пред'явлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснив, що дійсно перебуває в відповідачем в шлюбі. Оскільки стосунки між ними істотно ускладнились з підстав, зазначених в позові, з вересня 2014 року та дотепер він проживає разом з сином [PERSON] у його матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Син навчається в 2 класі КЗОШ №87, з 1-го класу відвідує секцію карате при школі. Всі витрати на дитину здійснює він та його мати - бабуся [PERSON]. Натомість відповідач [PERSON], будучи рідною матір'ю малолітнього [PERSON], його життям, вихованням, утриманням взагалі не цікавиться, не телефонує, навіть не знає, в якому навчальному закладі дитина навчається, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] не заперечував проти задоволення вимог позивача, вказував, що вихованням малолітнього [PERSON] займається виключно його батько - [PERSON], відповідач [PERSON] жодної участі у вихованні, навчанні сина не приймає, його життям не цікавиться. Враховуючи наявність достатніх підстав, які свідчать про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, вважає за можливе позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON] Представники третіх осіб - органу опіки та піклування і служби у справах дітей Криворізької РДА Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, згідно поданих ними заяв просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.40,56). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с.68,77-78). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, в контексті вимог ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлена належним чином, оскільки неодноразово направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання за адресою: [ADDRESS], повістки про виклик до суду на 28.10.2015 року, 08.12.2015 року, 16.02.2016 року 21.03.2016 року, 11.04.2016 року (а.с.39, 48,55,67,79) повернуто на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну проживання», «адресат не проживає». За даних обставин неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року та інтересам малолітньої дитини, якої стосується даний судовий спір. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.10.1996 року виконкомом Радушанської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 07 (а.с.83). Зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.02.2008 року Довгинцівським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.9) слідує, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що народився в період перебування сторін у шлюбі. Як вбачається з копії актового запису про народження №155 від 19.02.2008 року та Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26.08.2015 року (а.с.35, 36-37), народження [PERSON] зареєстровано Довгинцівським відділом РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про батька дитини в актовому записі про народження [PERSON] внесені на підставі актового запису про укладення шлюбу №07 від 05.10.1996 року, складеного у виконкомі Радушанської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області. Як пояснив в ході судового розгляду позивач [PERSON], за адресою зареєстрованого місця проживання по [ADDRESS], він разом з сином [PERSON] не проживає з вересня 2014 року, оскільки переїхали проживати до його матері - [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання від 14.09.2014 року (а.с.42) та не спростовується поясненнями свідка [PERSON] Так, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю [PERSON] - позивача у справі, відповідач - її невістка, з якою вона не спілкується. Не заперечувала, що дійсно з вересня 2014 року та по теперішній час її син разом з онуком переїхали проживати до неї за адресою: [ADDRESS], оскільки, як пояснив [PERSON], сумісне проживання однією сім'єю разом з [PERSON] стало нестерпним, бо остання зловживала спиртними напоями, ухилялась від виховання дитини, не водила його до дитячого садка, а коли онук пішов до школи - не відводила на навчання та забувала його звідти забирати. Свідком такої поведінки відповідача вона особисто була не один раз. Зазначила, що [PERSON] насправді веде аморальний образ життя, п'є, будинок, де вона жила, взагалі розкрадений, в ньому постійно були бомжі разом з нею. З часу, коли син з онуком почали проживати у [PERSON], відповідач жодного разу не зателефонувала, не поцікавилась життям свого сина, його навчанням, навіть не вітала його з днем народження, не передавала дарунки та не приїздила до школи. Відповідно до пояснюючої записки [PERSON], яка була класним керівником малолітнього [PERSON], остання пояснила, що 01.09.2014 року [PERSON] дійсно був зарахований на навчання до 1-го класу КНЗ «Радушненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Криворізької районної ради Дніпропетровської області, проте 01.09.2014 року дитина до школи не з'явилась, відвідувати заняття почала з 04.09.2014 року, зі школи [PERSON] забирала тітка, мати - зрідка. З 29.09.2014 року учень вибув на навчання до КЗОШ №87 (а.с.10). Малолітній [PERSON] як учень 2-а класу КЗОШ №87 Криворізької міської ради Дніпропетровської області зарекомендував себе як здібний учень, програмний матеріал засвоює на високому рівні, дисциплінований. Разом з батьком [PERSON], який приділяє вихованню сина належну увагу, приймає активну участь в житті школи (а.с.12,59,62). Доводи позивача відносно невиконання відповідачем батьківських обов'язків відносно їх малолітнього сина [PERSON], ведення нею аморального способу життя, зловживання спиртними напоями, суд вважає істотними та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, відповідно до відповіді Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.06.2015 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності 02.09.2014 року, 03.09.2014 року за ст.184 ч.1 КУпАП за невиконання нею батьківських обов'язків (а.с.11). Відповідно до інформації КЗШ №87 щодо стану виконання батьківських обов'язків батьками [PERSON] (а.с.60) зазначено, що його батько - [PERSON] відвідує батьківські збори, підтримує контакт с класним керівником сина, контролює навчання та виховання дитини; мати - [PERSON] проживає окремо від родини, участь у вихованні дитини не приймає, школу не відвідує, з дитиною не спілкується (а.с.60,61). Крім того, згідно характеристики з місця проживання від 24.06.2015 року (а.с.13) за період проживання на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] зарекомендувала себе посередньо, проживає в селищі, проте дійсне місцезнаходження її не відоме (а.с.41), вихованням сина [PERSON] не займається, що по своїй суті є прямим свідченням ведення нею анти суспільного способу життя. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] (а.с.63), де малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] - позивачем у справі, та бабусею [PERSON], умови проживання в будинку задовільні, дитина має власну окрему кімнату, постіль, комп'ютер, місце для виконання домашніх завдань. Багато уваги вихованню та навчанню [PERSON] приділяє бабуся [PERSON], дитина зростає в дружній родині. Також, в судовому засіданні було встановлено, що після того, як у вересні 2014 року позивач разом з сином [PERSON] переїхали проживати до [PERSON] - матері позивача, відповідач не цікавилась життям, здоров'ям, навчанням та матеріальним забезпеченням свого сина, про що зазначав позивач в судовому засіданні, що також знайшло підтвердження в ході судового розгляду поясненнями свідка [PERSON] та обсягом зібраних письмових доказів в їх сукупності. Згідно висновку опікунської ради при Радушненській селищній раді №1 від 18.03.2016 року (а.с.70) опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року. Ч. 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], адже і під час окремого проживання від неї її сина разом з батьком вона жодного разу не поцікавилась життям сина, його долею, матеріальним забезпеченням, здоров'ям, навіть не намагаючись зберегти сімю задля того, щоб дитина зростала з обома батьками, фактичне її місцезнаходження не відоме, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належних умов для проживання сина немає, таким чином самоусунулася від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню дитини, тому суд вважає за необхідне, в інтересах дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд критично ставиться до висновку виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради від 07.04.2016 року (ас.80) щодо недоцільності позбавлення її батьківських обов'язків з підстав відсутності відомостей про її місцезнаходження, оскільки такі доводи не можуть слугувати підставою для відмови у позові та є прямим свідченням ведення відповідачем аморального способу життя та відсутності будь-якого інтересу до життя та виховання її сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і при цьому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має можливість утримувати свого малолітнього сина, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], на користь батька дитини - [PERSON], до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати пред'явлення позову - 14.07.2015 року (а.с.2). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved