Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05 червня 1993 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини розладились з вини відповідача, яка не розуміла сутності проблем, які виникали в сім'ї, не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків. Відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного призводило до з'ясування стосунків та сварок. З 2017 року шлюбних відносиин з відповідачем не підтримує, проживає окремо, на примирення не погоджується, тому просив прийняти рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 26 вересня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подала. У судове засідання позивач не з'явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, від позову не відмовився. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 червня 1993 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Миронівським районном відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області 18 липня 2018 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини між подружжям розладились через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З 2017 року сторони шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. Враховуючи позицію позивача про віднесення витрат по судовому збору на його рахунок, викладену в поданій до суду заяві, судові витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved