Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є матірю [PERSON]. 01 жовтня 2016 року в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області син позивача - [PERSON] помер. На час смерті син позивача, хоч і був зареєстрований за адресою [INFO], але фактично проживав разом із своєю матірю - [PERSON] за адресою: Новомосковський район, с. Багате, вул. Кірова, 26. На час смерті [PERSON], в його власності знаходилась (і на час подачі позову зареєстрована) земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,04 га кадастровий номер 1223280500:01:041:0497, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району. Право власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину свого померлого батька [PERSON]. Після смерті сина позивач звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою щодо видачі свідоцтва на спадщину за законом та 19 травня 2017 року отримала постанову № 59/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій для видачі такого свідоцтва на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого на зазначене майно відповідну земельну ділянку. Позивач звертає увагу суду на те, що інших спадкоємців у померлого [PERSON] крім позивача немає, і позивач не може надати нотаріусу правовстановлюючий документ щодо права власності померлого сина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,04 га кадастровий номер 1223280500:01:041:0497, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району в звязку з його відсутністю у неї. Судом в судовому засіданні 29 січня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано спадкову справу після смерті [PERSON], отриману судом 05 березня 2018 року. Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO] /а.с.9/. [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,04 га кадастровий номер 1223280500:01:041:0497, що розташована на території Багатської сільської ради Новомосковського району, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності індексний номер 37853038 від 21 травня 2015 року та Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101326127 від 24 жовтня 2017 року /а.с.13-14/. Право власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину свого померлого батька [PERSON], серія та номер 372, виданого 21.05.2015 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №171/0/200- 17 від 15 серпня 2017 року нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 234 041 гривню 00 копійок /а.с.18/. 01 жовтня 2016 року в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть I-КИ № 722581 від 08 листопада 2016 року /а.с.10/. З матеріалів спадкової справи, отриманої судом вбачається, що на час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] разом з дядьком [PERSON], співмешканкою [PERSON] (довідка Виконавчого комітету Багатської сільської ради від 15 листопада 2016 року), але фактично проживав разом із своєю матірю - [PERSON] за адресою: Новомосковський район, с. Багате, вул. Кірова, 26, що підтверджується довідкою виконкому Багатської сільської ради Новомосковського району №716 від 30 серпня 2017 року /а.с.17/. 08 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] та 19 травня 2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну померлому. 19 травня 2017 року нотаріусом видано постанову № 59/02-31 від 19 травня 2017 року, якою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій для видачі свідоцтва на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого на зазначене майно відповідну земельну ділянку /а.с.16/. Розглядаючи позовні вимоги суд доходить до висновку про наявність спору з приводу права власності на майно, належне померлому, право власності на яке зареєстроване, однак правовстановлюючий документ у спадкодавця відсутній, що не дає можливість останній вчинити дії з належного оформлення права власності. Так, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У частині 4 ст. З зазначеного Закону встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем земельної ділянки в порядку спадкування, реєстрації такого права, те, що через відсутність правовстановлюючого документу позивач не має можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved