Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи на те, що 30 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №700014266. Згідно з п.2.1 договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 65111,72 гривень строком повернення не пізніше 30.04.2018 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та відсотки за користування кредитним коштами згідно з п.2.2 Кредитного договору у розмірі 0,01 % річних та комісійну винагороду при наявності, сплачувати штрафи та інші передбачені договором платежі. Позивач свої зобовязання за Договором виконав. У порушення умов Договору Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.06.2015. року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 42608,07 гривень, за відсотками у розмірі 1,43 гривень, по комісії 2578,44 гривень. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 45187,94 гривень,а також судові витрати. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання розглянути справу заочно у звязку з повторною неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. 30 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №700014266. Згідно з п.2.1 договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 65111,72 гривень на цілі вказані в договорі (оплати вартості транспортного засобу та страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасного випадку, оплати комісійної винагороди за перерахування коштів продавцю та страховику). Номінальна процентна ставка встановлена на рівні 0,01%, є фіксовано. Кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 30.04.2018 року, що є датою припинення нарахування відсотків та комісій. Відповідач зобовязався повернути кредит та відсотки за користування кредитним коштами згідно з п.2.2 Кредитного договору у розмірі 0,01 % річних та комісійну винагороду при наявності, сплачувати штрафи та інші передбачені договором платежі. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позичальник передав банку у заставу транспортний засіб Chery QQ, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Станом на 30.06.2015 року відповідач не виконав умови погашення кредиту та має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 45187,94 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №700014266 станом на 30.06.2015 року заборгованість за кредитом складає 42608,07 гривень, за відсотками у розмірі 1,43 гривень, по комісії 2578,44 гривень. Із вимоги про досудове врегулювання спору вих.60756-102 б/б від 14.07.2015 року вбачається, що ПАТ «Альфа-банк» повідомляло [PERSON] про існуючу заборгованість зверталося із проханням не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. У реєстрі рекомендованих почтових відправлень, що пересилаються в межах України №461 міститься інформація про здані в відділення поштового звязку листи, де адресантом є ПАТ «Альфа-Банк», серед яких відправлений на імя [PERSON], за адресою: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Будівельників,107-34. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем кредитних зобовязань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тому позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 45187,94 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 451,88 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved