Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Обгрунтував його наступним. Громадянин [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Кременчуцькою виправною колонією УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) з 12 жовтня 2012 року (наказ про призначення на посаду № 44 о/с-14 від 08.10.2012 р). Згідно наказу по установі № 73/ОС-16 від 4 травня 2016 року та у відповідності з Законом України «Про Національну поліцію» сержант внутрішньої служби [PERSON] був звільнений з посади молодшого інспектора відділу охорони за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням). На підставі наказу № 86/ОС-16 від 05.05.2016 року [PERSON] заслуговував на покарання, але в зв»язку з тим, що він написав рапорт на звільнення, обмежилися цим. На час звільнення чергова відпустка за 2016 рік була перевикористана на 20 діб. Так як грошове забезпечення було нараховане та виплачене за весь період відпустки виникла переплата в сумі 1153,41 грн. З цієї суми за рахунок заробітної плати відповідача було вирахувано Оскільки Кременчуцька виправна колонія УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) є державною установою, то зайвими виплатами їй завдано збитків на зазначену суму. Переплата виникла не з вини роботодавця, тому [PERSON] неодноразово пропонувалося внести грошові кошти до каси установи в добровільному порядку. Листом від 12.07.2016р. за вих. № 7/06-2/4860 було попереджено, що в разі неповернення надмірно сплачених коштів в добровільному порядку, з боку установи будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення зазначеної суми боргу. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд стягнути з [PERSON] на користь Кременчуцької виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) надмірно виплачені грошові кошти в сумі 1153, 41 грн. та кошти, витрачені на сплату судового збору. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохала розглянути справу без її участі, вказала, що на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Повістка направлялася за місцем реєстрації. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Кременчуцькою виправною колонією УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) з 12 жовтня 2012 року (наказ про призначення на посаду № 44 о/с-14 від 08.10.2012 р.). Наказом від 15 лютого 2016 року № 25/ОС-16 йому було надано чергову відпустку за 2016 рік терміном 30 діб з 15 лютого по 16 березня 2016 року з виплатою матеріальної допомоги в межах фінансування. Згідно наказу по установі № 73/ОС-16 від 4 травня 2016 року та у відповідності з Законом України «Про Національну поліцію» сержант внутрішньої служби [PERSON] був звільнений з посади молодшого інспектора відділу охорони за ст. 77 ч.1 п.7 (за власним бажанням). В наказі зазначено, що «чергова відпустка за 2016 рік пере використана на 20 діб». Так як грошове забезпечення було нараховане та виплачене за весь період відпустки виникла переплата. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума за невідпрацьовані дні відпустки (в рахунок яких [PERSON] одержав відпустку) складає 1777 грн. 80 коп.. За рахунок вирахування частини цієї суми із заробітку відповідача , остаточна сума переплати становить 1153,41 грн. - за 20 діб відпустки. Таким чином, Кременчуцькій виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) як державній установі, зайвими виплатами завдано збитків на зазначену суму. Переплата виникла не з вини роботодавця. Відповідача [PERSON] листом від 12.07.2016 р. за вих. № 7/06-2/4860 було попереджено, що в разі неповернення надмірно сплачених коштів в добровільному порядку, з боку установи будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення зазначеної суми боргу. Згідно ч.2 ст. 127 КЗпПУ відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі , організації, де вони працюють, можуть проводитися за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого часу, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не проводяться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених у пунктах у п. 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КУпП, а також при направлені на навчання та у зв»язку з виходом на пенсію. Достовірно встановлено, що [PERSON] звільнився до закінчення того робочого часу в рахунок якого одержав відпустку. Тому він, згідно вищевказаної норми трудового законодавства, зобов»язаний повернути зайво виплачені кошти Кременчуцькій виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 69) Оскільки позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження свої вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved