Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05 березня 2011 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх 3 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко ставали їхні діти, що тяжким чином може впливати на їх психологічний стан. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісного проживання протягом тривалого часу припинено, та за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають перший. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. У зв'язку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. До початку судового засідання відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище : «[PERSON]». При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], згідно якого 05.03.2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу : «чоловіка - [PERSON]», «дружини - [PERSON]»; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER], з якого вбачається, що його батьками є сторони по справі; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER], з якого вбачається, що її батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved