Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 341240,81 грн., з яких: 296781,08 грн. - сума кредиту; 44459,73 грн. пеня по простроченій заборгованості за період з 25.10.2015 р. по 24.10.2016 р. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та [PERSON] 04.12.2017 р. було укладено кредитний договір № 5181.09.00.2344, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 399645,27 грн. на придбання транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, та для оплати страхування вказаного автомобіля. Позичальник зобовязався повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним та повернути кредит в строк до 01.12.2017 р. Для забезпечення виконання вказаних кредитних зобовязань між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 5181.09.00.2344/S-1 від 04.12.2014 р., відповідно до якого [PERSON] зобовязується відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань в повному обсязі за кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує належним чином, в звязку з чим станом на 11.04.2016 р. виникла заборгованість по вказаному договору. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі, які були повідомлені про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей\~74,\~76 ЦПК України, в судове засідання не прибули, про причини свого неприбуття суд не повідомили. Враховуючи, що від відповідачів, які належним чином були повідомлені і не з'явилися в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі\~ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступних висновків. Судом на підставі досліджених доказів було встановлено, що 04.12.2017 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5181.09.00.2344, згідно з яким банк надав позичальнику цільовий кредит в розмірі 399645,27 грн. зі строком до 01.12.2017 р. на придбання транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, та для оплати страхування вказаного автомобіля. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок №22038000574006 (а.с.6-8). Відповідно до п.п. 3.2, 3.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 14.5% річних. Проценти сплачуються щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано проценти. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 13781,00 грн., не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно графіка погашень, які є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п.п. 4.10, 4.11 Кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 2.9 договору _ несвоєчасна сплата процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. Позичальник зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. З наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 24.10.2016 р. відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 341240,81 грн., з яких: 296781,08 грн. - сума кредиту; 44459,73 грн. пеня по простроченій заборгованості за період з 25.10.2015 р. по 24.10.2016 р. (а.с. 28-31). Як вбачається з листа від 27.04.2016 р. № 2016/04/27-5 банком на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором № 5181.09.00.2344. Крім того, між 04.12.2017 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 5181.09.00.2344/S-1, відповідно до якого відповідач зобов'язався відповідати перед Кредитором (Банком) за виконання Боржником [PERSON] зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користуванням кредитом, пені, штрафів, неустойок) за Кредитним договором № 5181.09.00.2344 від 04.12.2014 р. (а.с. 12). Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього кодексу. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту Згідно з ч. 1\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, оскільки, відповідач належним чином не виконує свої зобовязання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором від 04.12.2017 року № 5181.09.00.2344, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved