Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому вточнив і мотивує його тим, що 18.01.2013р. [PERSON] звернулась до УПСЗН з заявою про надання їй тимчасової державної допомоги на дитину [PERSON], 19.08.2001р.н.,, батько якого [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, надавши усі необхідні документи, в т.ч. довідку ВДВС про розмір заборгованості по аліментам. Рішенням від 25.01.2013р. їй була призначена така допомога. 02.07.2013р. [PERSON] повторно звернулась до УПСЗН з аналогічною заявою і рішенням від 04.07.2013р. їй також було призначено допомогу. Вказана допомога виплачується за рахунок бюджетних коштів. В ході проведеної вибіркової перевірки осіб, що перебувають на обліку в УПСЗН та отримують державну допомогу, було зясовано, що в період виплати [PERSON] цієї допомоги батько дитини [PERSON] був розшуканий і встановлено його місце проживання, у звязку з чим можливе стягнення з нього аліментів і що відповідно до п.12 Порядку визначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ №189 від 22.02.2006р. (далі Порядок), є підставою для стягнення з [PERSON] суми сплаченої допомоги за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. в розмірі 4378,80грн. Вказаними діями відповідача державі в особі УПСЗН спричинена майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню ним на підставі ст. 1166 ЦК України в повному обсязі. Просить стягнути з [PERSON] суму виплаченої тимчасової допомоги в розмірі 4378,80грн. Представник позивача в суд не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав, причини неявки не повідомив. Суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2012р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 19.08.2001р.н., в розмірі 1100,00грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2012р. і до повноліття дитини. На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист №2/0825/1009/2012р., який знаходиться на виконанні в Хортицькому ВДВС ЗМУЮ. 18.01.2013р. [PERSON] звернулась до УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району з заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від їх утримання. До вказаної заяви вона надала довідку Хортицького ВДВС ЗМУЮ №2/892 від 15.01.2013р. про те, що аліменти від [PERSON] в період липень 2012р. грудень 2012р. не отримувала. Рішенням позивача від 25.01.2013р. [PERSON] призначена вказана допомога на період з 01.01.2013р. по 30.06.2013р. в сумі 363,00грн. щомісячно. 02.07.2013р. [PERSON] повторно звернулась до УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району з заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від їх утримання. При цьому до вказаної заяви вона надала довідку Хортицького ВДВС ЗМУЮ №19920 від 01.07.2013р. про те, що аліменти від [PERSON] в період січень 2013р. червень 2013р. не отримувала. Рішенням позивача від 04.07.2013р. [PERSON] призначена вказана допомога на період з 01.07.2013р. по 30.11.2013р. в сумі 363,00грн. щомісячно, з 01.12.2013р. по 31.12.2013р. в сумі 385,80грн. щомісячно. Згідно довідки позивача № 380 від 27.01.2014р. [PERSON] була виплачена тимчасова державна допомога на дитину в період з січня 2013р. по листопад 2013р. 363,00грн. щомісячно, в грудні 2013р. 385,80грн., усього 4378,80грн. Згідно повідомлення Хортицького РВ ЗМУ ГУМВСУ в Запорізькій області від 16.01.2014р., яке надійшло на адресу позивача 21.01.2014р., [PERSON] знаходився в розшуку як неплатник аліментів на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.08.2012р. Розшукову справу було закрито у звязку з встановленням його місцезнаходження. 27.01.2014р. позивач отримав лист Хортицького ВДВС ЗМУЮ від 20.01.2014р. №597, яким останній повідомив, що [PERSON] в період квітень 2013р. січень 2014р. сплачував аліменти на користь [PERSON] Згідно акту перевірки від 15.09.2014р. встановлено, що [PERSON] безпідставно отримувала тимчасову державну допомогу на дитину, батько якої ухиляється від її утримання, в період січень 2013р. квітень 2013р. у звязку з тим, що було встановлено місцезнаходження платника аліментів, в період травень 2013р. грудень 2013р. у звязку з тим, що в цей період вона отримувала аліменти від батька дитини, у звязку з чим виплачені бюджетні кошти підлягають стягненню з [PERSON] в сумі 1452,00грн., з [PERSON] в сумі 2926,80грн. Однак рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 08.04.2016р., яке набрало законної сили 19.04.2016р., задоволено позов [PERSON] до Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] про визначення розміру заборгованості по аліментам. Вказаним рішенням встановлено, що боржник [PERSON] аліменти в 2013році не сплачував, дійсна сума заборгованості по аліментам станом на 28.01.2014р. становить 23\~167,73грн. замість раніш визначених державним виконавцем 13967,73грн. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, зокрема, щодо несплати аліментів [PERSON] протягом усього 2013р., наявність заборгованості за цей період, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Згідно уточненого акту перевірки від 30.05.2016р. встановлено, що [PERSON] безпідставно отримувала тимчасову державну допомогу на дитину, батько якої ухиляється від її утримання, в період січень 2013р. грудень 2013р. у звязку з тим, що було встановлено місцезнаходження платника аліментів [PERSON], який зобовязаний був утримувати дитину. У звязку з тим, що в цей період [PERSON] не отримувала аліменти від батька дитини, а отримувала державну допомогу, виплачені бюджетні кошти підлягають стягненню з [PERSON] в сумі 4378,80грн. Добровільно сплатити вказані кошти відповідач відмовляються. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.8-10 ст.181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню у судовому порядку. Постановою КМУ №189 від 22.02.2006р.\~затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Відповідно до п. 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; місце проживання одного із батьків не встановлено. Відповідно до п. 6 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування), крім іншого, довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги. (п.7 Порядку) Тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. (п.8 Порядку) Відповідно до пп.1,2 п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду; виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. Відповідно до п.11 Порядку у разі встановлення місця проживання (перебування) одного з батьків і припинення його розшуку орган внутрішніх справ у триденний строк повідомляє про це одержувача, орган праці та соціального захисту населення, посадову особу, яка винесла ухвалу (постанову) про розшук, а також суд за місцем знаходження виконавчого листа. Відповідно до п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та обєктивно оцінивши обставини справи та надані на їх підтвердження докази в їх сукупності, взаємозвязку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що за період з січня 2013р. по грудень 2013р. відповідачка [PERSON] безпідставно отримувала тимчасову державну допомогу на дитину, батько якої ухилявся від її утримання, оскільки в період з січня по грудень 2013р. місцезнаходження платника аліментів було відомо і в цей період відповідач [PERSON] повинен був утримувати свою дитину, що виключає підстави для виплати тимчасової державної допомоги. В результаті цього позивач за рахунок державних коштів безпідставно в період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. виплатив [PERSON] тимчасову державну допомогу в загальній сумі 4378,80грн., чим державі була спричинена майнова шкода на вказану суму, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, з вини якої спричинена, тобто відповідачем [PERSON]. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, беручи до уваги, що на момент звернення до суду з цим позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави за подання даного позову судовий збір в розмірі, що визначається також на момент звернення до суду (23.03.2015р.), а саме 243,60грн.

Outcome: approved