Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями разом з приватизованою земельною ділянкою від 03.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Романенко С.О., на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним у вказаному будинку зареєстрований його дід [PERSON] , який з 2009 року без поважних причин не проживає у будинку, не приймає участі в утриманні будинку та не несе витрати по оплаті комунальних послуг. Вказав, що відповідач десять років тому вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Перешкод у користуванні житловим будинком ні він, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Реєстрація відповідача створює для нього незручності та матеріальні проблеми, він вимушений додатково оплачувати комунальні послуги за відповідача, який фактично в будинку не проживає. Також він не може здійснити продаж належного йому нерухомого майна. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.23,24). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 20.01.2020 року направлено позивачу (а.с.25,28). Копію ухвали судді від 20.01.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.18,25). До суду повернувся поштовий конверт, як не вручений за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача у встановлений строк відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 12.05.2020 року вирішено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Д оговору дарування житлового будинку з надвірними будівлями разом з приватизованою земельною ділянкою від 03.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Романенко С.О., зареєстровано в реєстрі за №438, належить житловий будинок з надвірними будівлями разом з приватизованою земельною ділянкою, загальною площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6-7). Вказане також вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129642339 від 04.07.2018 року та №130471230 від 11.07.2018 року (а.с.8,9), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196972699 від 21.01.2020 року (а.с.19-22). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.18), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. Також зазначене підтверджується довідкою квартального комітету № 27 від 28.11.2019 року (а.с.10) та вбачається з копії домової книги (а.с.12,13). З Акту про не проживання від 28.11.2019 року, затвердженого головою квартального комітету № 27 Таран В.М. , складеного за участі сусідів, вбачається, що з 2009 року [PERSON] , [INFO], за адресою: [ADDRESS] , не проживає (а.с.11). Як вбачається з відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України №3494/16-2020 від 03.02.2020 року (а.с.27), станом на 03.02.2020 року у відношенні [PERSON] відсутні відомості. У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірному житловому будинку порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Поважних причин не проживання [PERSON] у зазначеному житловому будинку судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому будинку з 2009 року, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між ними та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved