Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив наступне. 21 травня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 300523045150001, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 50400,00 грн. зі сплатою 0,001 % річних за користування кредитом строком до 21.05.2018 р.. Цей кредит [PERSON] зобовязувався повертати рівним частками щомісячно. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, цього ж дня між ПАТ «Астра Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 300523045150001/П, згідно якого поручитель [PERSON] зобовязувалась солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобовязань позичальника за кредитним договором. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги по кредитним та забезпечувальним договорам. Посилаючись на те, що відповідачі, незважаючи на неодноразові повідомлення про необхідність виконання умов договорів, не виконують взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 06.04.15 р. в загальній сумі 58236,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 47206,87 грн. та заборгованості за відсотками 11029,32 грн. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобовязання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] дійсно 21 травня 2013 року був укладений кредитний договір № 300523045150001, за яким відповідач отримав для купівлі автомобілю 50400,00 грн. під 0,001% річних на строк до 21 травня 2018 року включно, а також, що між ПАТ «Астра Банк», відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки № 300523045150001/П. Відповідно до умов укладеного кредитного договору (п. 2.5) відповідач зобовязувався погашати отриманий кредит, проценти та комісію рівними платежами в загальній сумі 1303,00 грн. щомісяця. Положеннями ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги, що було укладено 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшли права кредитора згідно укладеного кредитного договору № 300523045150001. Із додатку до акту приймання-передачі права вимоги вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.13 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором складала 47478,64 грн., з неї несплачені відсотки за кредитом складали суму в 271,77 грн.. Довідка тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» свідчить, що станом на 06.04.15 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем була наявна заборгованість на загальну суму 58236,19 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту складає 47206,87 грн., по відсотках 11029,32 грн.. Також з цієї довідки йдеться, що прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 10129,16 грн., за відсотками 10718,84 грн.. Наявність простроченої заборгованості перед позивачем свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Із укладеного договору поруки видно, що згідно його умов [PERSON] на добровільних засадах прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням [PERSON] перед кредитором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обовязку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Усе наведене переконало суд в обґрунтованості позову тільки щодо стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту в сумі 47206,87 грн., оскільки ця сума є беззаперечною. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками в сумі 10718,84 грн., то суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України сторони повинні доводити обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків звільнення від доказування. В матеріалах справи взагалі відсутній розрахунок заборгованості відповідачів перед позивачем, з якого суду стало б зрозуміло яким чином нараховувались відповідачам прострочені відсотки при ставці 0,001 % річних. Обґрунтування нарахування заборгованості з процентів також відсутні у позовній заяві, нарахування яких суперечить Додатку №1 до кредитного договору. За таких обставин, суд вважає недоведеним вимогу позивача про стягнення з відповідачів простроченої заборгованості за відсотками, отже в стягненні цієї суми слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача слід також стягнути усі понесені ним документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial