Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в жовтні 2020 року помер її чоловік, [PERSON] . Після його смерті вона звернулась із заявою про відкриття спадкової справи за законом, але справу не було відкрито та відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки все нерухоме майно має обтяження. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після чоловіка, а тому звернулась за захистом до суду та просила скасувати арешт, який значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 1342446 зареєстрованого 30.09.2004 року; реєстраційний номер обтяження 1346918 зареєстрованого 01.10.2004 року; реєстраційний номер обтяження 6401522 від 15.01.2008 року на підставі постанов державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції зареєстрованого реєстратором Обухівською районною нотаріальною конторою з усього нерухомого майна зареєстрованого на [PERSON] , в тому числі квартири [ADDRESS] , ј якої належала йому на праві приватної, спільної власності. 19 липня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 30 серпня 2021 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно постанови №9 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.2008 року винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-1/07 виданого 17.09.2007 року Обухівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 13139, 86 грн. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] на праві власності. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] належало на праві власності нерухоме майно у вигляді: недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яке накладено арешт Постановою б/н лист №42 від 12.01.2008 року Виконавчої служби Обухівського району, номер обтяження №6401522 та зареєстровано в Обухівській РДНК за №2189; а також на об`єкт обтяження: невизначено, усе нерухоме майно, ціле, добудоване, жиле, адреса: [ADDRESS] на який накладено арешт листом №6114 від 18.06.2003 року Державною виконавчою службою Обухівського РУЮ та зареєстровано 30.09.2004 року за №134246 реєстратором Обухівською районною державною нотаріальною конторою, а також листом №7929 від 17.07.2003 року Державною виконавчою службою Обухівського РУЮ та зареєстровано 01.10.2004 року за №1346918 реєстратором Обухівською районною державною нотаріальною конторою. Як вбачається з архівної довідки виданої КП КОР «Київське обласне БТІ» за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності виданого 21.12.1993 року на підставі розпорядження Обухівського комбінату комунальних підприємств від 24.11.1993 року №79 належить ј частина квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51302981, після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадкова справа №73/2018 року. Позивачка після смерті чоловіка звернулася із заявою до Обухівського районного нотаріального округу Київської області про прийняття спадщини, однак листом приватного нотаріуса від 22.04.2021 року за №63/02-14 позивачу було відмовлено через наявність обтяження на все спадкове майно, що належало [PERSON] 06 травня 2021 року позивачкою, відповідно фіскального чеку, що міститься в матеріалах справи, було перераховано [PERSON] , як спадкоємиці після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , кошти в розмірі 13358, 70 грн. за існуючий борг за рішенням суду, відповідно до якого був накладений арешт. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Перешкодою в отриманні [PERSON] свідоцтва про право на спадщину беззаперечно є накладений на спадкове майно арешт. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Оскільки підстави для арешту спірного майна відпали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач має право на прийняття спадщини, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а арешт майна порушує та обмежує право позивача на вступ у спадщину, тому слід зняти арешт із зазначеного майна.

Outcome: approved