Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [NUMBER] загальною площею 84,0 кв.м., у тому числі житловою площею 40,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [NUMBER] що розташована за адресою: [ADDRESS] Вказана квартира належала матері на підставі ордеру на жиле приміщення №86 від 09.08.1993 року. Позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, у зв'язку з тим, що ним не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру та рекомендовано звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с.48). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.07.2017 року (а.с.6). Після смерті якої залишилася спадщина на квартиру [NUMBER] що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення №86 від 09.08.1993 року (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Біляївської міської Ради народних депутатів №57 від 04 серпня 1993 року [PERSON] було видано ордер №86 на трикімнатну квартиру [NUMBER] розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Вищевказаний чотирьохквартирний житловий будинок будувався господарчим способом за кошти Біляївського районного вузлу зв'язку, в якому працювала [PERSON] на посаді телефоністки міжміської телефонної станції згідно копії трудових книжки (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області № 671 від 20.02.2018 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, дійсно, до дня смерті, була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] (а.с.14), що також підтверджується домовою книгою в якій зазначено, що [PERSON] по день смерті була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі (а.с.15-17); Також згідно довідки (витяг з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області №670 від 20.02.2018 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON], померлої [INFO] року, разом з нею були зареєстровані сини: [PERSON], 1983 р.н. та [PERSON], 1985 р.н. (а.с.13). Як вбачається зі спадкової справи (а.с.51), [PERSON] відмовилась від спадщини за законом, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] на користь спадкоємця за законом, сина померлої - [PERSON] Положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернувся із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], однак листом №393/02-14 (а.с.38) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру, які підтверджують право власності на неї за померлою матір'ю. Також нотаріус роз'яснив, що позивач має право звернутися до Біляївського районного суду Одеської області з позовом про визнання за собою права власності у порядку спадкування за законом на вищезазначену квартиру. Згідно зі статтями 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. У 2007 році [PERSON] зверталася із заявою до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області з приводу приватизації вищезазначеної квартири, однак листом від 13.07.2007 року № Г-284-1 їй було повідомлено, що після реорганізації Біляївського районного вузлу зв'язку його правонаступниками є Одеська дирекція українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» і Центр Електрозв'язку №1. Згідно інформації Одеської дирекції українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» і Центру Електрозвязку №1 встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] не числиться на балансі у вищевказаних підприємствах. З листа Біляївської міської ради вбачається, що вказаний житловий будинок Біляївською міською радою на баланс не приймався та рекомендовано звернутися до Біляївського районного суду з позовом про визнання за собою права власності на вказану квартиру (а.с.22). В 2016 році [PERSON] зверталася до Біляївської міської ради із заявою щодо приватизації зазначеної квартири та Біляївська міська рада листом від 22.01.2016 року №35/02-10 відмовила їй у приватизації займаної нею квартири, так як будинок за адресою: [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності, а тому і не перебуває на балансі житлово-експлуатаційної організації (а.с.24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію приміщення виникає у осіб, які постійно мешкають у приміщенні, а передача приміщень здійснюється державними органами на підставі звернення таких осіб. Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації. Отже, з вищенаведеного вбачається, що [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS], а також особисто зверталась з належно оформленою заявою до відповідного органу приватизації . Однак при житті приватизувати квартиру та отримати на неї правовстановлюючий документ, [PERSON] не вдалося. У зв'язку з тим, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити право на спадщину після смерті останньої. Пунктом 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved