Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 лютого 2010 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої - транспортної обстановки, стан дорожнього покриття виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ - 11194» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2010 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч.1 КупАП та притягнуто до кримінальної відповідальності. Крім того, встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок керування відповідачем автомобілем у нетверезому стані. За умовами договору страхування, НАСК «Оранта» провела виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого відповідачем автомобіля в сумі 19576грн. 58коп. Вказуючи на відмову відповідача у добровільному порядку відшкодувати шкоду, просила позов задовольнити. Представник позивача Кондратюк М.О. в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності в судовому засіданні відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а також заяву відповідача про визнання позову слід прийняти, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 лютого 2010 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії до 08 лютого 2011 року. 13 лютого 2010 року сталась ДТП за участю автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «ВАЗ - 11194» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За правилами ст.1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди. Оскільки ВАТ НАСК «Оранта» застрахувало цивільну відповідальність [PERSON], то зобов'язане виплатити страхове відшкодування [PERSON], який звернувся з відповідною заявою до страхової компанії. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страхових у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2010 року задоволено позов [PERSON] і стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь останнього 16750грн. 80коп. страхового відшкодування, 1417грн. 85 коп. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та 2125грн. понесених судових витрат. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2011 року змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2010 року - зменшено суму стягнутого з ВАТ НСК «Оранта» на користь [PERSON] страхового відшкодування з 16750грн. 80коп. до 16240грн. 80коп., а суму пені з 1417грн. 85коп. до 1210грн. 88коп. Відповідно до платіжних доручень за №№ 62736, 62737 від 01 вересня 2011 року, ВАТ НАСК «Оранта», на виконання рішення апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2011 року, перерахувало [PERSON] 2125грн. судових витрат, 16240грн. 80коп. страхового відшкодування, 1210грн. 88коп. пені. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] є винуватцем ДТП, яка мала місце 13 лютого 2010 року з участю автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER], під його керуванням та автомобіля «ВАЗ- 11194» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Також, підтверджено, що дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок керування [PERSON] автомобілем у нетверезому стані. Крім того, ВАТ НАСК «Оранта», яке застрахувало цивільну відповідальність [PERSON] перед третіми особами, виплатило страхове відшкодування [PERSON], чим виконало своє зобов'язання перед [PERSON] У зв'язку з цим, 19 січня 2012 року Хмельницька обласна дирекція НАСК «Оранта» направила [PERSON] регресну вимога про відшкодування збитків від ДТП, яка залишилась без відповіді. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача судовий збір по справі. На підставі ст.ст.979, 993, 1166, 1191 п. 1 ЦК України,

Outcome: approved