Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що є одинокою матірю, що має на утриманні неповнолітню дитину тому має право на отримання додаткової відпустки за місцем роботи в Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс». Так, як з 07.11.2016 року звільнена з роботи та компенсація за невикористану додаткову відпуску не виплачена, просить стягнути компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток у розмірі 1742,39 грн., компенсацію за затримку виплати у розмірі 4965,80 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У судове засідання представник позивача зявився, підтримав уточнення до позовних вимог, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечив проти позовних вимог. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебула у трудових відносинах з Хмельницьким комунальним підприємством «Спецкомунтранс» до 07 листопада 2016 року. При звільненні останній не було виплачено компенсацію за невикористанні відпуски за 2013, 2014, 2015, 2016 роки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2008 року та довідкою про склад сімї підтверджується, що неповнолітня дочка [PERSON] 29.06.2006 року перебуває на утриманні позивача, відповідач не турбується інтересами дитини та не утримує її. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинокою матірю слід вважати жінку, яка виховує і утримує дитину. Вимогами ст.2 Закону України про відпустки» визначено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Згідно ст.4 Закону визначено додаткові відпустки соціальні до яких входить додаткова відпустка працівникам, які мають дітей. Відповідно до ст.19 зазначеного Закону жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України). Вимогами ст.47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст.116 КЗпП. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до довідки Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» підтверджується розмір, виплаченої заробітної плати позивачу за останні два місяці роботи складає 1288,64 грн.Отже, 40 днів невикористаної відпустки складає: 1288 грн. 64 коп.х 12 / 355 робочих дні(366-11 святкові) =1742,39 грн. Кількість робочих днів затримки виплати компенсації з 07 листопада 2016 року по 20 січня 2017 року (74 дні) складає 1288 грн. 64 коп.х12 :355 х 74= 4965,80 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зокрема, відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, визначити позивачу моральну шкоду, що підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 1000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні тому з Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» на користь [PERSON] слід стягнути компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток у розмірі 1742,39 грн., компенсацію за затримку виплати у розмірі 4965,80 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Outcome: partial