Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напису № 24753 у зв`язку із заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 17097,28 грн. На підставі виконавчого напису № 24753 від 19.11.2020 було відкрито виконавче провадження № 64844281та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.03.2021 у зв`язку з чим з доходів позивача щомісячно здійснюється відрахування у розмірі 20 %. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172, жодних кредитних зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не має, вважає кредитний договір недійсним. Просить: визнати виконавчий напис № 24753 від 19.11. 2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів у розмірі 17097,28 (сімнадцять тисяч дев`яносто сім) гривень 28 коп., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 11380 (одинадцять тисяч триста вісімдесят) гривень; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» збитки у вигляді примусово стягнутих коштів з заробітної плати у розмірі 10741 (десять тисяч сімсот сорок одну) гривню 46 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, згідно якої позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають, просять стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду, інші 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету. Представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 11 380 (одинадцяти тисяч триста вісімдесяти) гривень до 1 025 (однієї тисячі двадцяти п`яти) гривень. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 19.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 24753 про стягнення із [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 17097,28 грн. На підставі виконавчого напису № 24753 Начальником Антрацитівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Булавинець Н. було відкрито виконавче провадження № 64844281, в рамках якого 19.03.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34. 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актам з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Щодо стягнення із ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», безпідставно набутих коштів на суму 10 741, 46гривень, суд враховує, що згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивач звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутих з нього сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, відповідно до копії постанови від 19.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 18997,00 грн., у тому числі борг 17097,28 грн., виконавчий збір 1709, 72 грн., витрат на проведення виконавчих дій 190, 00 грн., зобов`язано підприємство здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Копію постанови направлено до виконання до Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр Акціонерного товариства «Укрзалізниця». Відповідно до копій платіжних доручень № 3726632 від 31.05.2021,№ 3726461 від 31.05.2021, № 3640058 від 31.04.2021, № 3640042 від 30.04.2021, № 3915396 від 30.07.2021. № 3812533 від 30.06.2021, № 3812542 від 30.06.2021, № 3915408 від 30.07.2021 Філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр «АТ «Укрзалізниця» на рахунок Антрацитівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) сплачено грошові кошти в сумі 10 741 (десять тисяч сімсот сорок одна) гривня 46 коп. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь позивача є обґрунтованим. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11380 (одинадцять тисяч триста вісімдесят) гривень, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Стаття 137 вказаного Кодексу детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг № К-613 від 19.05.2021, укладений між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню», копії чеків. У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, 02 вересня 2021 року відповідачем подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки дана справа не є складною, та відноситься до малозначних, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах,в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання юридичних послуг адвокатом. Просили зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 11380 (одинадцять тисяч триста вісімдесят) гривень до 1 025 (однієї тисячі двадцяти п`яти) гривень. Договором про надання правової допомоги № К-613 від 19.05.2021, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню», встановлено, що правова допомога надається платно. Вартість юридичних послуг становить 11380 (одинадцять тисяч триста вісімдесят) гривень. При цьому виконавець бере на себе зобов`язання надати наступні юридичні послуги: проекти двох заяв до суду, проект презентації до фінансової компанії, проект заяв до державного виконавця, проект скарги до Міністерства юстиції, проект заяви до нотаріуса, консультація. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, кількість судових засідань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, беручи до уваги неможливість встановити безспірність вимог до [PERSON] щодо наявності заборгованості, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наведеного,

Outcome: approved