Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 23 липня 2013 року, маючи намір придбати квартиру розташованою за адресою: [ADDRESS], домовився з відповідачем у справі про продаж квартири. Згідно розписки [PERSON] передав [PERSON] аванс у розміри 8300 грн. Однак, в обумовлений строк відповідач всіляко ухилялася від укладання нотаріального договору купівлі-продажу квартири. Позивач неодноразово телефонував та зустрічався з відповідачем, але відповідач відмовилася укладати договір купівлі-продажу квартири та повертати суму завдатку. Посилаючись на наведене, положення Цивільного кодексу України, просив стягнути з [PERSON] на свою користь повійну суму завдатку у розмірі 16600 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилася, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена. Оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала завдаток за квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сумі 8300 грн. від позивача [PERSON] та строк чотири місяці - з 23.07.2013 року по 23.11.2013 року, що підтверджено розпискою від 23.07.2013 року (а.с. 24), оригінал якої позивачем додано до матеріалів справи. Згідно змісту розписки, [PERSON] отримала суму 8300 грн. саме в рахунок вартості квартири, що продавалася. Жодного письмового договору щодо продажу квартири за адресою: [ADDRESS] між сторонами укладено не було. Згідно приписів ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст. 571 ЦК України у разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Згідно з ч.1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. При цьому правила ч. 1 ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини однієї із сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості. Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, передана позивачем сума у розмірі 8300 грн. є авансом і підлягає поверненню відповідачем. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Згідно ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial