Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, з тих мотивів, що у лютому 2014р. на прохання відповідача надав позику у сумі 3000,00грн., про, що останній 11.02.2014р. склав борговий документ (розписку), та зобов'язувався їх повертати щомісячно по 1000,00грн.. Кошти із карточки у банкоматі КБ «ПриватБанк» були зняти відповідачем. У зв'язку з тим, що [PERSON] не повернув карточку, 22.04.2014р., мати - [PERSON], звернулася до РВ УМВС України в Черкаській області, із заявою про вчинення шахрайських дій. 29.04.2014р. кримінальне провадження №12014250110000192 за ст.190 КК України, згідно постанови слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 23.04.2014р., закрите. У квітні місяці 2014р. пред'явив відповідачу вимогу про повернення боргу, однак ні грошових коштів, ні банківської карти останній не повернув. Станом на 19.06.2014р. борг складає, із нарахованою прострочкою - 3839,02грн., просить стягнути ці кошти з [PERSON], та судовий збір в розмірі 383,90грн.. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на обставини, що викладені у позовній заяві та вказав, що він не одноразово звертався до [PERSON] про повернення суми боргу, однак останній вказаний борг не повертав. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши, що дійсно, надана суду розписка про зобов'язання повернути позивачу борг була написана ним особисто, кошти брав для купівлі автомобіля, не працював, тому не міг повернути гроші, на даний час працює, має змогу виконати своє боргове зобов'язання, заперечень щодо суми боргу та нарахованого індексу інфляції за прострочення, немає.. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, з врахуванням того, що у відповідності із вимогами ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1046, ст. 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позичальник) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Позичальник, за нормами ч.1, ч.2 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданій йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що [PERSON], відповідач у справі, згідно розписки 11.02.2014 року отримав у [PERSON], позивача у справі, кошти в сумі 3000,00грн., та зобов'язувався розрахуватися по 1000,00грн. упродовж трьох місяців. Станом на 23.06.2014р., час пред'явлення позовних вимог, як час розгляду справи в суді, відповідач обумовлені вимоги не виконав, кошти не повернув, строк повернення позики закінчився у травня місяці поточного року. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, за нормами ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За розрахунком позивача, який не заперечується відповідачем, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за прострочення зобов'язання становить 3839,02грн., з них борг за розпискою - 3000,00грн., інфляція за прострочення - 839,02грн., і суд, вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 383,90грн., а саме, сплатив судовий збір (мито), суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved