Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що [PERSON], будучи фізичною-особою підприємцем, підписала заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до умов договору 23.04.2013 року відповідачу було відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок № [NUMBER]. 16.01.2017 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04.12.2013 (справа №6-125цс13) звертається з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Банк свої зобов'язання за договором виконав належним чином., своєчасним проведенням Гарантованих платежів ініційованих клієнтом, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відкритих для обслуговування рахунку відповідача. Зі змісту виписок по рахунках та розрахунку заборгованості випливає, що відповідач користувався кредитом за послугою «Гарантований платіж» неодноразово з наданням відповідних заявок. Прострочена заборгованість на рахунку відповідача з'явилася 30.01.2015 року і не була погашена в момент коли відповідач не здійснив внесення чергового платежу на рахунок погашення заборгованості, тобто відповідач порушив умови договору. Станом на 14.06.2017 року відповідач має заборгованість за договором в сумі 16514,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4200,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5880,47 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором сумі 6434,45 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов'язальних правовідносинах. Так, згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, поданої 23.04.2013 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювалось обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у вигляді виконання заявок (далі - «гарантований платіж» або заявка) на договірне списання коштів, згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ «Приватбанк» зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається ПАТ КБ «Приватбанк» як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а.с. 10, 11-21). 17.01.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 32). У порушення умов договору відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконала, тому станом на 14.06.2017 утворилась заборгованість в розмірі 16514,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4200,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5880,47 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором сумі 6434,45 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 29). Після встановлення вказаних обставин суд приходить до наступного висновку. В п. 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»(в редакції станом на дату припинення підприємницької діяльності [PERSON].) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ст. 51, 598-609 ЦК України, ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13). Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та неустойки. За таких обставин, з врахуванням порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про повне погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за договором б/н від 23.04.2013 року в сумі 16514,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4200,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5880,47 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором сумі 6434,45 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору - 1600 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved