Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював (а.с.3-6,71-73), посилаючись на наступні обставини. Згідно договору № б/н від 14.05.2008 року [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 25.02.2015 року позичальник [PERSON] померла, за життя зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на день смерті позичальника складається з заборгованості за тілом кредиту та становить 11567 грн. 95 коп. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON]. Позивачем 04.09.2016 року до нотаріальної контори була направлена претензія кредитора до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори. 17.01.2017 року позивачем було отримано відповідь нотаріальної контори, згідно якої спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії банку. Відповідач, на думку позивача, вважається таким, що прийняв спадщину до складу якої входять у тому числі і кредитні зобовязання померлого позичальника. 15.02.2017 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якої позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи те, що боржник за кредитним договором помер, а спадкоємцем останньої є відповідач - [PERSON], позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11567 грн. 95 коп. за спірним кредитним договором. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відкрито провадження у справі, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.77,78). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року вказану позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.91,92). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року замінено позивача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (а.с.106). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року; закрито підготовче провадження по справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2019 року о 15:00 год. (а.с.146,147). Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.150). Причини неявки суду невідомі. Представником позивачем разом з позовною заявою до суду було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с.1), в якому зазначено, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи (а.с.148). 03.07.2018 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с.81-89), згідно якого відповідач проти позову заперечує, в обґрунтування чого послався на такі обставини. Направлення позивачем претензії на адресу Другої Нікопольської державної нотаріальної контори фактично відбулося у вересні 2016 року, у термін більше року після смерті його дружини позичальника по справі [PERSON], що суперечить вимогам ст.1281 ЦК України. Позивачем не зазначено коли саме дізнався про смерть [PERSON], доказів не надано. Зазначив, що відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю успадкованого майна. Проте він будь-яке майно не успадковував, у [PERSON] майна не було. Тому вважає позовні вимоги позивача безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню. Надані за підписом [PERSON], як представника позивача, відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів (а.с.128-137,138-140,141-142) суд до уваги не приймає та не розглядає, виходячи з наступного. Згідно ст.131-2 та розділу XII Перехідні положення Конституції України, з 01.01.2019 року представництво у судах першої інстанції здійснює адвокат. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, представниками у суді може бути адвокат або законний представник. Частиною 2 ст.60 ЦПК України визначено можливість представництва особою, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи). Дана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Таким чином, представником позивача з 01.01.2019 року в суді може бути адвокат, яким [PERSON] не являється, доказів такого суду не представлено. На підтвердження повноважень [PERSON] надано довіреність № 3415-К-Н-О від 09.08.2018 року (а.с.140) за якою остання з 01.01.2019 року не може представляти інтереси позивача в суді у справах, які розглядаються за правилами загального позовного провадження. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.05.2008 року [PERSON] підписала Заяву № б/н у Закритому акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач. Позичальником [PERSON] отримано кредитну картку (а.с.7,7-на звороті). Як вбачається з Заяви №б/н від 14.05.2008 року (а.с.7-на звороті), [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що дана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у Заяві. [PERSON] ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконала. 25.02.2015 року [PERSON] померла (а.с.50). Згідно розрахунку заборгованості боржника [PERSON], наданого позивачем (а.с.42-47), заборгованість [PERSON] за спірним договором станом на 09.08.2017 року визначена позивачем в розмірі 11567 грн. 95 коп. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 11567 грн. 95 коп. Позивач 04.09.2016 року направив претензію кредитора до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.52-на звороті,54,54-на звороті), в якій просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника [PERSON], включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. Згідно відповіді Другої Нікопольської державної нотаріальної контори №47/02-14 від 05.01.2017 року (а.с.55), після смерті [PERSON], померлої 25.02.2015 року, відкрита спадкова справа №02/2017, відомості про коло спадкоємців [PERSON], про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість у нотаріуса відсутні. Позивачем було направлено лист-претензія відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації (а.с.56,57-58), яка залишена без реагування. З копії спадкової справи №02/2017, заведеної після смерті 25.02.2015 року [PERSON]., яка на момент смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], що надійшла на запит суду (а.с.113-127), вбачається наступне. 05.01.2017 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію кредитора [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.117). Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 54614474 від 26.12.2018 року (а.с.114), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 46370442 від 05.01.2017 року (а.с.122), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46373247 від 05.01.2017 року (а.с.122-на звороті), згідно яких 05.01.2017 року заведено спадкову справу, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54614502 від 26.12.2018 року (а.с.115), щодо [PERSON] інформація відсутня. Згідно відповіді Другої Нікопольської державної нотаріальної контори на претензію від 05.01.2017 року (а.с.123), після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №02/2017, відомості про коло спадкоємців [PERSON], про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, у нотаріуса відсутні; у разі звернення спадкоємців до їх відома буде доведено зміст вимог банку з врученням копії претензії. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON], РНОКПП [NUMBER], від 06.03.2019 року № 158710573, відомості відсутні (а.с.152). З копії Заяви №б/н від 14.05.2008 року вбачається, що на момент її підписання [PERSON] проживала за адресою [INFO] (а.с.7). Відповідач, згідно адресної довідки, зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.76). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за адресою [ADDRESS] від 06.03.2019 року № 158711432, відомості відсутні (а.с.151). Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст.ст. 1218, 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені в статті 1219 ЦК України. У ст.1219 ЦК України закріплено, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: 5) права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.608 ЦК України, зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконано іншою особою. У абз. 2 п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 зазначено наступне. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно ч.2.ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в ч.ч.3,4 ст. 1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно з ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обовязку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідач у відзиві на позов послався на те, що після смерті своєї дружини [PERSON] він не отримав будь-яке спадкове майно та не успадкував від неї взагалі будь-яке майно, оскільки фактично у неї його не було. Позивачем не надано жодного доказу щодо наявності спадкового майна після смерті [PERSON], щодо прийняття спадщини відповідачем після смерті [PERSON] Судом не встановлено наявність спадкового майна після смерті [PERSON] Тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт одержання відповідачем спадкового майна, не доведено факт прийняття відповідачем спадщини. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], щодо наявності спадкового майна, позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення\~боргу є\~необґрунтованим та\~задоволенню не\~підлягають. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed