Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за законом померлої [PERSON], яка померла [INFO] На час смерті матері він проживав разом із нею і у встановлений законом строк не подавав заяви про відмову від спадщини. Після чого мав намір отримати свідоцтво про право на спадщину, але виявилося, що документ, який підтверджує право власності матері на квартиру втрачено. Відсутність правовстановлюючого документу унеможливлює прийняття спадщини в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 23), про причини неявки свого представника не повідомляв, заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 9). [PERSON], померла [INFO], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON], є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Також встановлено, що прізвище матері позивача після розірвання шлюбу 12.01.1993р., було змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 13). Позивач [PERSON], постійно проживав разом із матір'ю, що підтверджується довідкою за місцем проживання (а.с. 6). У встановлений законом строк [PERSON], із заявою про відмову у прийнятті спадщини не звертався. В силу ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, щодо якого правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна вирішується в судовому порядку. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є йго державна реєстрація але відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу докцументу про права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved