Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, спільне господарство не ведуть, останній час подружніх стосунків не підтримують, шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. 27.10.2017 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. 21.12.2017 року винесено ухвалу про надання сторонам місячного строку для примирення, зупинення провадження у справі. 22.01.2018 року винесено ухвалу про відновлення провадження у справі, призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що протягом тривалого часу спільно сторони не проживають, він проживає із іншою жінкою, примирення неможливе. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на аналогічні обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, примирення між сторонами не було досягнуто. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2011 року, шлюб зареєстровано в місті Мсакен Туніської Республіки, шлюбний акт № 186 від 8.07.2011 року, виданий гуверноратом міста Сусс, що визнається сторонами, підтверджується шлюбним договором, довідкою консульства, а також встановлено чинними судовими рішеннями - рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04.04.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.07.2017 року у цивільній справі № 372/2895/16-ц. Чинність зареєстрованого за межами України шлюбу між сторонами визнається сторонами, встановлена судами України і узгоджується із нормами ст.ст. 58, 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.1 розділу 1 договору між Союзом Радянський Соціалістичних Республік і Туніською Республікою про правову допомогу по цивільним і кримінальним справам від 26.06.1984 року, Законом України «Про правонаступництво України». Сторони спільних дітей не мають, проживають постійно на території України, що визнається сторонами, підтверджується паспортом, посвідкою на постійне проживання, узгоджується із судовими рішеннями. При наданні правової оцінки обставинам спору суд приймає до уваги наступне. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільне господарство не ведуть, спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, протягом наданого судом строку не примирились, позивач в судовому засіданні посилався на наміри створити сім'ю із іншою жінкою, а тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо, подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам сторін і вважає за необхідне шлюб розірвати. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Враховуючи заяву позивача її прізвище слід змінити на дошлюбне. Питання про розподіл судових витрат сторонами на вирішення суду не подавалось.

Outcome: approved