Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203912012700078. За його особистою заявою від 03.02.2012 року наказом директора Харківського міського центру зайнятості [PERSON] був наданий статус безробітного 03.02.2012 року з призначенням допомоги по безробіттю застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до п. 2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року та п. 2.7, 2.9 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (далі Порядок № 307), строком на 360 календарних днів з 03.02.2012 року по 27.01.2013 року. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України № 60/62 в: 13.02.2009 року, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248 (далі Порядок 60/62), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріально забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнято під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітної. Згідно з п. 5 Порядку № 60/62 Харківським міським центром зайнятості проведе перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13.05.2014 року, Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію, що надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність. За результатами перевірки встановлено, що під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості як безробітний, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21100165) з 04.11.2002 року та знятий з реєстрації за судовим рішенням 24.07.2015 року, у звязку з чим, належав до категорії зайнятого населення, та відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» мав право тільки на консультаційні послуги. Таким чином, на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку Відповідач був зареєстрований як ФОП. Документів щодо припинення підприємницької діяльності не надавав та стверджував, що не зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить його особистий підпис в заяві на отримання статусу безробітного. За даним фактом був складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 338 ФОП від 26.11.2015. Враховуючи вищенаведене, директором Харківського міського центру зайнятості був виданий наказ від 26.11.2015 року № 1654 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у розмірі 24046,15 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, незаконно отримані допомогу по безробіттю грошові кошти у розмірі 24046 грн. 15 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача на сою користь сплачений ним судовий збір при зверненні до суду у розмірі 1218 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що після отриманні від відповідача заяви від 03.02.2012 року, позивачем перевірялись надані ним відомості про те, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець у 2002 році, а Єдиний державного реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців почав створюватись лише у 2004 році, на час перевірки до реєстру не були внесені всі відомості про реєстрацію всіх фізичних осіб підприємців. Після того, як 24.07.2015 року до Реєстру були внесені відомості про припинення підприємницької діяльності [PERSON], вказані відомості надійшли до позивача та стали поводом для початку перевірки. Представник позивача вважає, що позовна давність повинна обчислюватись з 24.07.2015 року, саме з того часу коли позивачеві стало відомо про вказані порушення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 03.02.2012 року він дійсно звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про сприяння працевлаштуванню. В даній заяві він зазначив, що не є зайнятою особою, у тому числі, що не зареєстрований як фізична особа- підприємець. Такі відомості були ним надані т.я. йому було відомо, що рішенням Харківського окружного суду від 17.06.2010 року було задоволено позов Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова про припинення його підприємницької діяльності. Тому, на час звернення до центру зайнятості він не вважав себе підприємцем, хоча не переконувався чи виключені відомості про нього як ФОП з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вважає, що суд був повинен направити вказане рішення суду для виконання, його вини в тому що вказане рішення суду своєчасно не було виконано, немає. Відповідач просить застосувати строки позовної давності оскільки позивач мав можливість своєчасно перевірити відомості надані ним у заяві від 03.02.2012 року, але не зробив цього, тому без поважних причин пропустив передбачені законом строки звернення до суду з даним позовом. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню, виходячи з наведеного. Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2012 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203912012700078 ( а.с.14- 15). На підставі вказаної особистої заяви [PERSON], наказом директора Харківського міського центру зайнятості від 03.02.2012 року відповідачеві був наданий статус безробітного, йому була призначена допомога по безробіттю строком на 360 календарних днів з 03.02.2012 року по 27.01.2013 року ( а.с. 4). Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року передбачено,що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центральногооргану виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення татрудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодореєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальнихпослуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України № 60/62 в: 13.02.2009 року, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріально забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнято під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітної. Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що при наданні статусу безробітного особі, здійснюється перевірка зазначених особою в заяві відомостей. Працівником центру зайнятості були перевірені надані відповідачем документи, які підтверджували що він є не зайнятою особою, перевірялись відомості, які містились у електронному Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Але оскільки даний реєстр було створено тільки у 2004 році, а [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець раніше, у 2002 році, вказаний електронний реєстр не містив всіх відомостей про фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до створення Реєстру. Після того, як 24.07.2015 року до Реєстру були внесені відомості про припинення підприємницької діяльності [PERSON], вказані відомості надійшли до центру зайнятості, що та стало причиною для початку перевірки згідно з п. 5 Порядку № 60/62 обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13.05.2014 року, Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію, що надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність. За результатами перевірки встановлено, що під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості як безробітний, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21100165) з 04.11.2002 року та знятий з реєстрації тільки 24.07.2015 року за судовим рішенням, у звязку з чим, належав до категорії зайнятого населення, та відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» мав право тільки на консультаційні послуги. Таким чином, на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, документів щодо припинення підприємницької діяльності не надавав та стверджував, що не зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить його особистий підпис в заяві на отримання статусу безробітного. Відповідно до п. З ст. З Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності,не заборонених законом. Згідно з ч. З ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року фізична особа позбавляється статусупідприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державнуреєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Таким чином, [PERSON] не вчинив усі необхідні дії для припинення підприємницької діяльності. За даним фактом був складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 338 ФОП від 26.11.2015 року (а.с. 5). 26.11.2015 року директором Харківського міського центру зайнятості був видан наказ № 1654 про повернення коштів, виплачених [PERSON] у якості допомоги по безробіттю у розмірі 24046,15 грн.( а.с.6). Зазначений наказ разом з листом-претензією від 30.11.2015 року № 16172 направлений відповідачу рекомендованим листом з пропозицією повернути кошти протягом 15 днів з дня отримання претензії у добровільному порядку ( а.с.8). Але до теперішнього часу зазначена сума коштів на рахунок центру зайнятості відповідачем не повернута. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню незаконно виплачена допомога 24046 грн. 15 коп., розмір якої підтверджується наданим розрахунком ( а.с. 7). Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1218 грн. Доводи відповідача про те, що його підприємницька діяльність повинна була бути припиненою після набрання судовим рішенням законної сили, через що відомості за даним рішенням не були своєчасно внесені в Реєстр йому не відомо, тому немає його вини та наміру у наданні недостовірної інформації, на думку суду не грунтуються на законі, тому не можуть бути прийняті до уваги. Згідно ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центральногооргану виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення татрудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодореєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальнихпослуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно доч. З ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» , фізична особа позбавляється статусупідприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державнуреєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Таким чином, суд вважає, що відповідач при наданні до центру зайнятості відомостей про відсутність реєстрації його як фізичної особи-підприємця, повинен був переконатись у достовірності вказаних відомостей, оскільки, як було зазначено вище, несе відповідальність за достовірність поданих ним даних поданих, на підставі яких приймається рішення щодореєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення. Поряд з цим, суд вважає, що строки позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом, слід обчислювати з того часу, коли позивачеві стало відомо про недостовірну інформацію, тобто з 24.07.2015 року.

Outcome: approved