Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати за [PERSON] , право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 32,15 кв. м.; зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира подати до Житомирської міської ради Житомирської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 32,15 кв. м. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він, майор у відставці, проходив військову службу у Збройних Силах України на фінансовому забезпеченні військової частини [NUMBER] . 06.09.2018 року, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у відставку. З 20.09.2018 року, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України №220 від 20.09.2018 року, позивача виключили зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. З 02.08.2004 року позивач перебував на квартирному обліку. Згідно рішення Житомирського виконавчого комітету № 142 від 26.02.2009 року позивачу надано ордер на службову квартиру площею 32,15 кв. м за адресою [ADDRESS] . Зазначена службова квартира рахується за квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомира. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання однії раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла». Позивач являється особою з інвалідністю 2 групи. Крім того позивач має 21 рік календарної вислуги у Збройних силах України. Ні за час служби у Збройних силах України, ні після звільнення у запас позивач не використав права на приватизацію житла. Службова квартира є єдиним житлом позивача, а тому фактично втратила статус службового житла. Позивач звернувся із заявою до квартирно-експлуатаційної частини міста Житомира у якій просив звернутись до Житомирської міської ради з клопотанням про зняття з квартири площею 32,15 кв. м , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] статусу службового житла, виключення її із складу службових жилих приміщень та закріплення її за [PERSON] . Квартирно-експлуатаційна частина міста Житомира листом від 07.10.2020 року №3889 відмовила позивачу у задоволенні його заяви. Представник відповідача направив відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову. Позивач надав відповідь на відзив в якому просить відзив відповідача відхилити, а позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2018 року, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) [PERSON] звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту «к» пункту 2 частини пятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за закінченням контракту). (а.с. 12) З 20.09.2018 року, наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України №220 від 20.09.2018 року, [PERSON] виключили зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. (а.с. 13) Згідно рішення Житомирського виконавчого комітету №142 від 26.02.2009 року позивачу надано ордер на службову квартиру площею 32,15 кв. м за адресою [ADDRESS] . (а.с. 20) [PERSON] являється особою з інвалідністю 2 групи відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 24.12.2019 року. (а.с. 11) Встановлено, що [PERSON] має 21 рік календарної вислуги у Збройних силах України. (а.с. 16) Позивач звернувся із заявою до квартирно-експлуатаційної частини міста Житомира у якій просив звернутись до Житомирської міської ради з клопотанням про зняття з квартири площею 32,15 кв. м , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] статусу службового житла, виключення її із складу службових жилих приміщень та закріплення її за [PERSON] . Квартирно-експлуатаційна частина міста Житомира листом від 07.10.2020 року №3889 відмовили позивачу у задоволенні його заяви. (а.с. 26-27) Відповідно до\~статті 328ЦК України\~право власності набувається з підстав, що не заборонені законом. Відповідно до п.2\~ст.\~2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. За змістом\~ст.118 ЖК Української РСР\~службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081. Згідност.12 вказаного Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п.3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла». Порядком забезпечення\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей житловими\~приміщеннями на\~сьогодні передбачено\~чотири способи\~забезпечення житлом\~військовослужбовців,\~які мають\~вислугу на\~військовій службі\~20\~років і\~більше: 1)\~надання один\~раз протягом\~усього часу\~проходження військової\~служби житла\~новозбудованого; 2)\~надання один\~раз протягом\~усього часу\~проходження військової\~служби житла,\~виключеного з\~числа службового; 3)\~надання один\~раз протягом\~усього часу\~проходження військової\~служби житла,\~вивільненого або\~придбаного у\~фізичних чи\~юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом. Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачене Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Конституції України. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п.11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу». Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Таким чином, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Житомирської міської ради, на території якої знаходиться, вищевказане житло. Позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, він є особою з інвалідністю II групи, яка пов`язана із військовою службою, має календарну вислугу на військовій службі понад 20 років та проживає разом з сім`єю у службовій квартирі, але постійного житла до цього часу не отримав. Разом з тим, не подаючи відповідне клопотання, відповідач прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до органу місцевого самоврядування. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінніст.8\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст.8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників. Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло». Таким чином, бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира щодо неподання відповідного клопотання, є позбавленням процесуальних гарантій позивача у процесі прийняття рішення щодо права на житло, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved