Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 23 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №23/12-06-2006-Ф, згідно умов якого відповідачу було надано споживчий кредит в розмірі 46000доларів США. 16.03.07р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору №23/12-06-2006-Ф відповідно до якої п.1.1 розділу 1читати у наступній редакції: банк надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 117278,27 доларів США. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним договором банк прийняв в заставу майно, згідно з договором іпотеки №23/12-06-2006-І від 23.06.06р. та за договором застави 23/03-06-2006-3 від 23.06.2006, які є невід'ємною частиною цього договору. 27.12.13р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та позивачем був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги № 3-233, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за вищевказаним договором та забезпечувальними договорами до нього. 16.06.08р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було зазначено суму заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 462953,17грн., а також запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки. 08.10.08р. державним виконавцем ВДВС Приморського району м.Маріуполя була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 15.04.10р. постановою повернено виконавчий документ стягувачеві, оскільки 09.04.10р. нерухоме майно на суму 213234,00грн., згідно акту було передано стягувачеві. Тобто сума неповернутого боргу за кредитним договором складає 252359,17грн., яку позивач просив стягнути з позивача та стягнути за період з 28.12.2013р. по 24.07.14р. 3% річних у розмірі 4335,05грн. і 29190,31грн. інфляційного збільшення заборгованості, також просить стягнути судовий збір в розмірі 2858 гривень 85 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розгляд справи вести за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, на заперечував проти винесення рішення заочно. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2006 року Відкрите акціонерне товариство Банк «БІГ Енергія» уклав з [PERSON] кредитний договір №23/12-06-2006-Ф, на підставі якого банк надав йому кредит в сумі 46000доларів США та додаткову угоду № 3 від 16.03.07р. до вищевказаного кредитного договору, відповідно до п.1.1 розділу 1 «Предмет договору» якої читати у наступній редакції: банк надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 117278,27 доларів США (а.с. 4-6). Згідно з виконавчим написом №4578, що зроблений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] сума заборгованості за зазначеним кредитним договором визначена в розмірі 462953,17грн., а також запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 14). Відповідно до постанови про повернення виконавчого документу від 15.04.10р. ВП №9699749, яка винесена державним виконавцем ВДВС Приморського району м.Маріуполя повернено виконавчий напис, про стягнення з відповідача на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» 462953,17грн., стягувачеві, оскільки 09.04.10р. нерухоме майно боржника на суму 213234,00грн., згідно акту державного виконавця було передано стягувачеві (а.с. 15). 27.12.13р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги №3-233, згідно з яким до останнього перейшли всі права ВАТ Банк «БІГ Енергія», щодо вимог від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувального договорами, про що складений акт прийому-передачі права вимоги (а.с. 7-13). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №23/12-06-2006-Ф від 23 червня 2006 року та додаткової угоди № 3 від 16.03.07р. вбачається, що відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 285884,53 грн., яка складається з основної суми боргу перед ВАТ Банк «БІГ Енергія» на момент передачі прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 252359,17 гривень, заборгованості за період з 28.12.2013р. по 24.07.14р. 3% річних у розмірі 4335,05грн. і 29190,31грн. інфляційного збільшення заборгованості (а.с. 1-3). Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач в порушення умов Кредитного договору та додаткової угоди свої обов'язки не виконав, затримав сплату кредиту і станом на 24.07.2014р. має заборгованість за кредитом сумі 252359,17 грн. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимагати від відповідача повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлений законом обов'язок відповідача щодо погашення кредиту є грошовим зобов'язанням, а відповідач у встановлені строки та належним чином його не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму інфляційних втрат за період в межах заявлених позовних вимог прострочки зобов'язання за період з 28.12.2013р. по 24.07.14р., яка складає 29190,31 грн., та 3 % річних, які складають 4335,05 грн., розрахунок інфляційних та 3% річних додається (а.с. 2-3). Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору, додаткової угоди та взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього заборгованості, яка становить 285884,53 грн., і складається з наступного: 252359,17 гривень - заборгованості за кредитом, заборгованості за період з 28.12.2013р. по 24.07.14р. - 3% річних у розмірі 4335,05грн. та 29190,31грн. індекс інфляції. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2858 гривень 85 копійок.

Outcome: approved