Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 02 лютого 2005 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є, житловий будинок, розташований по вулиці Вершути, 46 міста Миронівка Київської області. За життя батько склав заповіт, за замістом якого все належне йому на день смерті майно заповів йому та відповідачу [PERSON] в частках: 3/4 частки йому, 1/4 частку відповідачу. Будучи спадкоємцем померлого за заповітом та законом, він спадщину прийняв. Відповідач [PERSON] спадщину після смерті батька не приймав. Частку у спадщині, яка за змістом заповіту мала бути передана у спадщину відповідачу, він прийняв у спадщину за законом. Оформити спадкові права на житловий будинок не має змоги, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на нього. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 3/4 житлового будинку під номером 46 по вулиці Вершути міста Миронівка Київської області в порядку спадкування за заповітом та право власності на 1/4 вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09 серпня 2018 року за клопотанням позивача вирішено питання про витребування спадкової справи померлого [PERSON] Відповідачі відзив на позов не подали. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. 19 вересня 2018 року до суду за закінченням терміну зберігання повернуто конверт, який було надіслано на адресу відповідача, з вмістом повістки про виклик до суду. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. [PERSON] з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. [PERSON] з частиною 1\~статті 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У звязку з наведеним суд вважає за необхідне розглянути справу, виходячи з вимог ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві в.о. міського голови [PERSON] просив розглядати справу у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі не зявилися до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 02 лютого 2005 року помер [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 009441, виданим 09 березня 2005 року відділом реєстрації аків цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Київської області. Позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 22 січня 2002 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 236.\~ [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 1896382 від 27 жовтня 2005 року, який приєднано до матеріалів спадкової справи, складений [PERSON] заповіт є чинним. 27 жовтня 2005 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.\~ Спадкоємець за заповітом відповідач [PERSON] спадщину не приймав, 11 травня 2018 року подав нотаріусу заяву, якою підтвердив вказаний факт та зазначив, що звертатися до суду із заявою про визначен6ня йому додаткового строку для прийняття спадщини наміру не має. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину та звернулись за оформленням спадкових прав, померлий не мав. Спадковим майном є житловий будинок під номером 46 по вулиці Вершути (до перейменування Терешкової) міста Миронівка Київської області. Вулиця Терешкова, на якій розташований будинок, перейменовано на вулицю Вершути згідно розпорядження міського голови міста Миронівка «Про перейменування вулиць та провулків» № 4-од від 29 січня 2016 року.\~\~\~ [PERSON] з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 22 травня 2018 року № 450/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером 46 по вулиці Вершути міста Миронівка Київської області є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Той факт, що право власності на спадковий будинок не зареєстровано за померлим [PERSON], підтверджується довідкою генерального директора КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1681 від 16 травня 2018 року. Вказані обставини\~підтверджуються матеріалами\~спадкової справи\~[PERSON]\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.\~ За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до правил статті 245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. [PERSON] з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних. Будинок має виготовлений 22 травня 2006 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. [PERSON] відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: сарай, сарай, огорожа. Будинок має загальну площу 71,1 кв.м., жилу площу 37,3 кв.м., підсобну площу 19,7 кв.м та площу приміщень не включену в загальну 14,1 кв.м. Державна реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 46 по вулиці Вершути міста Миронівка Київської області був побудований у 1965 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказані обставини підтверджуються\~ довідкою\~ [PERSON] міської ради Київської області\~ № 02-50/1610 від 22 травня 2018 року. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером 46 по вулиці Вершути міста Миронівка Київської області не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав та на даний час. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 138663021 від 21 вересня 2018 року [PERSON] зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Будучи спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом на 3/4 частини житлового будинку та за законом на 1/4 частину житлового будинку, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкодавцю [PERSON] до дня смерті майна у виді житлового будинку під номером 46 по вулиці Вершути міста Миронівка Київської області. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Поряд з цим суд вважає зайвим визнавати за позивачем право на частки у спадковому будинку залежно від виду спадкування. Належним способом захисту спадкових прав є визнання за позивачем права власності на житловий будинок в цілому. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1233, 1245, 1261, 1267 - 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved