Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.07.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач зазначає, що 20.04.2016 року позичальник [PERSON] померла, у звязку з чим, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20.04.2016 року по 20.10.2016 року. У їхньому випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] згідно копій паспортів позичальника та відповідача. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 20.11.2017 року була направлена претензія кредитора до Тернівської державної нотаріальної контори та 16.02.2018 року отримано відповідь. Крім того, позивач також зазначає, що 15.07.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого він предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 27.07.2013 року становить - 15773,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1498,93 грн.; заборгованості за відсотками - 14274,46 грн.. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15773,39 грн. за кредитним договором б/н від 27.07.2013 року та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак раніше подавав до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу без участі їх представника (а.с. 61). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 69-71, 75-77), причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н від 27.07.2013 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 8-32). Згідно з розрахунком по кредитному договору б/н від 27.07.2013 року станом на 30.06.2018 року заборгованість позичальника становить 15773,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1498,93 грн.; заборгованість за відсотками - 14274,46 грн. (а.с. 6-7). 20.04.2016 року позичальник - [PERSON] померла, про що свідчить ухвала Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.08.2016 року про відмову у відкритті провадження по справі № 194/738/16-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 35). 09.10.2017 року позивачем направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с. 39). З листа завідуючої Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 28.12.2017 року за вих. № 644/02-14 видно, що державний нотаріус повернув претензію ПАТ КБ «Приватбанк» після смерті [PERSON], яка померла 20.04.2016 року, із зазначенням причин повернення, а саме: відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.08.2016 року банку було відомо про смерть спадкодавця 18.08.2016 року (а.с. 40). 15.07.2018 року засобами поштового звязку «Укрпошта» позивач направив відповідачу [PERSON] лист - претензію № SAMDN52000099585162 від 08.06.2018 року про сплату заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором б/н від 27.07.2013 року станом на дату смерті в сумі 15773,39 грн. (а.с. 41-54). Відповідно до ст.ст. 11, 525\~ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, акти цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.\~1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.ст. 610, 611\~ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~608\~ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з нормою ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст.\~1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України строк. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З матеріалів справи встановлено, що позивачу, як кредитору спадкодавця було відомо про смерть [PERSON], оскільки ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.08.2016 року у справі № 194/738/16-ц ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у відкритті провадження по справі за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у звязку з тим, що [PERSON] померла 20.04.2016 року, однак до Тенівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із претензією кредитора позивач звернувся лише 09.10.2017 року, на підставі чого позивачем пропущений строк пред'явлення вимоги до спадкоємця, передбачений ст. 1281 ЦК України. Крім того, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на час відкриття спадщини з [PERSON] проживав відповідач по справі [PERSON], і ця обставина підтверджується лише тим, що в паспорті відповідача зазначена однакова адреса реєстрації, а саме: [ADDRESS]. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині В правових позиціях, викладених у пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що з урахуванням положення ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна. За змістом статей 12, 13, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої [PERSON], прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Отже, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв спадщину після померлої [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні обґрунтовані підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2013 року у розмірі 15773,39 грн.. У зв'язку з відмовою АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1762,00 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed