Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в якому зазначив таке. 29 квітня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 300405024920001, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 49520,00 грн. зі сплатою 5,5 % річних за користування кредитом строком до 29.04.2016 р.. Цей кредит [PERSON] зобовязувався повертати рівним частками щомісячно. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договром, цього ж дня між ПАТ «Астра Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 300405024920001/П, згідно якого поручитель [PERSON] зобовязувалась солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за невиконання усіх зобовязань позичальника за кредитним договором. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги по кредитним та забезпечувальним договорам. Посилаючись на те, що відповідачі тривалий час не виконують взяті на себе зобовязання, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку борг за кредитним договором станом на 25.03.16 р. в загальній сумі 56209,81 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 19757,16 грн.; заборгованості за відсотками 1040,20 грн.; комісії 5719,56; пені 29213,05 грн.; суми за ставкою 3% річних 479,84 грн. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу в заочному порядку за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобовязання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] дійсно 29 квітня 2011 року був укладений кредитний договір № 300405024920001, за яким відповідач отримав для купівлі автомобілю кредит в сумі 49520,00 грн. під 5,5% річних на строк до 29 квітня 2016 року включно, а також, що між ПАТ «Астра Банк», відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки № 300405024920001/П. Відповідно до умов укладеного кредитного договору (п. 2.5) відповідач зобовязувався погашати отриманий кредит, проценти та комісію рівними щомісячними платежами по 946,00 грн. перші 12 місяців, по 1218,00 грн. наступні місяці. Положеннями ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги, що було укладено 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшли права кредитора згідно укладеного кредитного договору № 300405024920001. Із додатку до акту приймання-передачі права вимоги вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.13 р. заборгованості за кредитним договором фактично не було, тобто боржник виконував умови договору належним чином. складала 47478,64 грн., з неї несплачені відсотки за кредитом складали суму в 271,77 грн.. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що виконувати свої зобовязання за кредитним договором відповідач [PERSON] перестав з липня 2014 року, у звязку з чим станом на 25 березня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 56209,81 грн. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Із укладеного договору поруки видно, що згідно його умов [PERSON] на добровільних засадах прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням [PERSON] перед кредитором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обовязку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Усе наведене переконало суд в обґрунтованості позову тільки щодо стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту 19757,16 грн., заборгованості за відсотками 1040,20 грн., комісії 5719,56 грн. та суми за ставкою 3% річних 479,84 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачі мешкають у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.15 р.) Із розрахунку заборгованості пені за кредитним договором йдеться, що вона нарахована відповідачам починаючи з 27 березня 2015 року. Зазначене свідчить, що пеня відповідачам була нарахована в порушення наведеної вище вимоги закону, тому у її стягненні з відповідачів слід відмовити. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача в цілому на загальну суму 26996,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial