Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою. Зазначив, що після смерті 13 лютого 2014 року його матері залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок. Позивач зверталася до нотаріуса стосовно прийняття спадщини, однак останній відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з відсутністю державної реєстрації земельних ділянок. У звязку з наведеним просить визнати за нею право власності на земельні ділянки як за спадкоємцем за законом після смерті її матері. У судове засідання сторони не зявились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 114). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 47). Представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 112). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] (а.с. 20, 21), яка померла 13 лютого 2014 року (а.с. 3). Згідно зі спадковою справою № 28/2015 (а.с. 92-103) 28 січня 2015 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після померлої 13 лютого 2014 року [PERSON] (а.с. 93). Згідно з постановою Третьої Житомирської державної нотаріальної контори № 610/02-31 від 07 квітня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку площею 0,05 га, які розташовані в с. Дубовець Житомирського району Житомирської області (а.с. 26). Згідно з Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 листопада 2014 року № НВ-1801388342014 та № НВ-1801388462014 інформація про зареєстроване право на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер - 1822080300:03:001:0107, та земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер - 1822080300:03:001:0108, які розташовуються в с. Дубовець Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 5-10). Відповідно до наданої Міськрайонним управлінням у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області згідно з даними Національної кадастрової системи відомості щодо зареєстрованого права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1822080300:03:001:0107, та земельну ділянку за кадастровим номером 1822080300:03:001:0108 в Міськрайонному управлінні в Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутні (а.с. 75). Згідно з довідкою Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1548 від 04 липня 2017 року (а.с. 106) земельна ділянка загальною площею 0,30 га, яка розташована в с. Дубовець Житомирського району Житомирської області по вул. Воєводи, 2, належала покійній матері [PERSON] - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2001 року, згідно з яким [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,3 га, розташовану на території с. Дубовець Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, призначену для обслуговування жилого будинку і ведення підсобного господарства (а.с. 4). Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України установлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця й народжені живими після відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до положень статей 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому мають бути задоволені.

Outcome: approved