Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій зазначив, що 1 жовтня 2013 року об 11-20 год. на Київському водосховищі між с. Сухолуччя та с. Страхолісся Іванківського району Київської області, [PERSON] грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби спінінгом з човна та впіймав 5 кг риби окунь у кількості 14 штук, чим перевищив норму вилову риби на 2 кг, чим наніс рибному господарству України збитків на суму 238 грн. 00 коп. Своїми діями [PERSON], порушив вимоги ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п.п.4.6 Правил рибальства. Відповідно до ст.63 ЗУ «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, зокрема, в перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог користування об'єктів тваринного світу. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2013 року по справі №366/3277/14-п, [PERSON], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки у сумі 238 грн. разом із сплаченим судовим збором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за наявними в матеріалах справи документами, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, поштові відправлення, якими йому направлялися копія позову та судові повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду не врученими, з відміткою про причину повернення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. З огляду на викладене, та враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу у порядку, визначеному ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, зокрема, в перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог користування об'єктів тваринного світу. Відповідно до п.п. 4.6 Правил рибальства добова норма вилову риби на одну особу на водоймах загального користування не повинна перевищувати 3 (трьох) кг. Як вбачається з постанови Іванківського районного суду від 08 листопада 2013 року № 366/3277/13-п, [PERSON] заподіяв майнову шкоду внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, проте питання про відшкодування винним такої шкоди не вирішено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до розрахунку збитків, що заподіяні протиправними діями [PERSON] рибному господарству України, згідно із таксами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, їх сума становить 238 грн. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 40 КУпАП у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Грошове стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягають зарахуванню в місцевий фонд охорони НПС, тобто на спеціальний рахунок Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином стягненню з відповідача підлягає також і судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved