Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначив, що за період з 06.07.2006 р. по 31.10.2010 р., з Управлінням пенсійного фонду України і Подільському районі м. Києва відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 639,47 грн. Також позивач вказав, що переплата виникла виключно у зв'язку з тим, що відповідачем було несвоєчасно повідомлено про працевлаштування. Крім того, позивач наголосив на тому, що відповідачу були надіслані листи від 19.08.2010 р., 25.04.2013 р. щодо виниклої переплати пенсії у розмірі 639,47 грн., однак борг відповідачем не погашений. Тому позивач і звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва надміру виплачені кошти в розмірі 638,47 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачка своє право на участь в судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 4). [PERSON] було направлено листи від 19.08.2010 р. № 1810/06 та 25.04.2013 р. № 5024/06, в яких зазначено, що йому необхідно відшкодувати переплату пенсії в сумі 638,47 грн. за період з 06.07.2006 р. по 31.10.2010 р., яка виникла, у зв'язку з тим, що ним було несвоєчасно повідомлено про працевлаштування. Запропоновано внести переплату добровільно на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві. В іншому випадку будуть вимушені звернутись до суду (а.с. 12, 13). Причиною спору, що виник між сторонами, стало те, що переплата пенсії відбулась у зв'язку несвоєчасним повідомленням про працевлаштування. Судом було направлено запит на адресу позивача з пропозицією надати розшифровки заборгованості [PERSON] (а.с. 56, 63). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014р. та від 02.07.2014р. В Постанові Пленуму ВСУ від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз»яснення поняття лічильної (рахункової) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Збій в програмі технічного забезпечення не можна відповідно до вищевказаного законодавства вважати рахунковою помилкою, тим більше, що помилка була непоодинокою, а повторювалась. Крім того, не є арифметичною помилкою неправильне застосування службовими особами, відповідальними за обчислення пенсії, змін до законодавства та нормативних актів, якими регулюються обчислення та нарахування пенсії для певних категорій пенсіонерів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2014р. ( по справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» про стягнення помилково перерахованих коштів), в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2015р. ( у справі № 759/19338/14-ц за позовом УПФУ в Святошинському районі м.Києва про стягнення надмірно виплачених коштів). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплати пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. №6-4. Факт підроблення документів або представлення органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії відповідачу, не встановлений відповідним судовим рішенням. Крім того, органом пенсійного фонду, не зазначено та не доведено, що з боку відповідача відбулись зловживання, або ним було подано недостовірні дані, які слугували підставою для переплати призначеної пенсії. Відповідно до обставин справи, позивачем у встановленому законом порядку не доведено факту переплати пенсії відповідачу, а також недобросовісність останнього. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов не задовольняється, а позивач при подачі позову, був звільнений від сплати судового збору, то понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору, покладаються на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.1215 ЦК України,ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст..103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Outcome: dismissed