Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 листопада 2014 року між ним та ПАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 2114 ПАТ КБ «Надра» Давидова A.B. було укладено договір № 2071767 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, за яким він як вкладник передав банку грошову суму у розмірі 50 000 грн. Відповідно до квитанції №3484 від 21.11.2014 року позивач перерахував у ПАТ «КБ «Надра» відділення № 2114 на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 50 000 грн., по закінченню дії договору, в кінці травня місяця 2015р банк повернув йому внесений вклад в розмірі 50000,00 грн., але сплатити відсотки за користування коштами за період з 21.01.2015 року по 21.05.2015 року відмовився. Позивач вважаю, що банк, взяті зобов'язання за договором № 2071767 виконав лише частково, до цього часу банк не виплатив йому відсотки нараховані на його вклад, у розмірі 3821,33грн. Також, позивач вважає, що за затримку перерахування йому нарахованих відсотків, банк повинен нести відповідальність, встановлену п. 5 ст. 10 закону України «Про захист прав споживачів», а саме 3% річних, у розмірі 127,40 грн. за період з 21.05.2015 року по 21.06.2015 року, які просив стягнути з відповідача, а також моральну шкоду в розмірі - 1000 грн., всього - 4939,73 грн. В судовому засіданні позивач доводи заяви підтримав із наведених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 2071767 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення у національній валюті гривні. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору - строк розміщення вкладу 6 місяців від дати фактичного надходження вкладу. Пунктом 2.3 договору передбачено датою повернення вкладу - 21 травня 2015 року. Відповідно до п.2.4 даного договору банк нараховує відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 23 річних щомісячно, шляхом зарахування на банківський рахунок, не пізніше наступного банківського дня після їх нарахування згідно п. 4.2 договору, а у разі повернення вкладу - в день повернення вкладу. Пункти 3.4.3, 3.4.5 договору вкладу зобов'язують банк забезпечити повне збереження та повернення вкладу, а також сплату процентів. Повернути владнику вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково, в порядку, передбаченому цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. Пунктом 5.1 вказаного договору передбачена відповідальність сторін за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань по цьому договору. Відповідно до квитанції № 3484 від 21.11.2015 року позивач перерахував відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 50000,00 грн. По закінченню дії договору, в кінці травня місяця 2015 року банк повернув позивачу внесений вклад в розмірі 50000,00 грн., проте, відсотки за користування коштами за період з 21.01.2015 року по 21.05.2015 року відповідач не виплатив. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші, тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Тож, з умов договору банківського вкладу вбачається, що даний договір вкладу був строковим, оскільки вкладався на певний строк. По закінченню дії договору банк повернув позивачу кошти, що були покладені на відповідний депозитний рахунок в сумі 50000,00 грн., проте проценті за користування депозитними коштами позивача відповідач сплатити відмовився. Таким чином, вимоги позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування депозитними коштами у розмірі 3812,33 грн. є обґрунтованими, які підлягають задоволенню на вказану суму. Позовні вимоги в частині стягнення з банку на користь [PERSON] коштів за затримку перерахування йому нарахованих відсотків в розмірі 3% річних за весь час прострочки задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Звертаючись до суду з зазначеною вимогою позивач посилалася на положення п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказана норма закону передбачає відповідальність виконавця роботи (послуги) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. Судом встановлено, що Банк надав позивачу послугу, яка зводилась до прийняття ним від позивача грошової суми з обов'язком виплати процентів по ній, надання такої послуги було оформлено укладеним сторонами договором строкового банківського вкладу. Після укладання договору між сторонами виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та умовами договору банківського вкладу, у зв'язку з чим положення п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якими встановлена відповідальність виконавця роботи (послуги) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Враховуючи, що умовами укладеного договору не передбачено сплату за затримку перерахування нарахованих відсотків в розмірі 3% річних за весь час прострочки, суд вважає, що така вимога до Банку є необґрунтованою і у задоволенні цієї вимог слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, то, суд вважає, що зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки факт заподіяння моральної шкоди відповідачем, позивачем не доведений. Окрім того, позивач не обґрунтував його ні письмово, ні в своїх поясненнях в судовому засіданні. З огляду на це, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 про початок здійснення процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КБ «НАДРА». Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Банк, як юридична особа, в якого запроваджена тимчасова адміністрація, звільняється від сплати судового збору.

Outcome: partial