Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця, однак, вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного спадкового майна не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому, просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер спадкодавець [PERSON] про що Великокардашинською сільською радою 22.09.1998 року зроблено відповідний актовий запис № 50 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташоване по [ADDRESS], яке рахується за даними Великокардашинської сільської ради Голопристанського району за ним згідно по господарської книги. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця в 1998 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 1963 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Враховуючи, що померлий [PERSON] не залишив після своєї смерті заповіт, то спадкування повинно відбуватися за законом. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав. Таким чином, оскільки позивач не подавав заяви про відмову від спадщини, то в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, він вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з частиною 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши зібрані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що позивач є спадкоємцем за законом і у встановлений законом строк фактично прийняв спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved