Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 14 жовтня 2011року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, на теперішній час заява позивача про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді в Приазовському районному суді. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них, веде аморальний спосіб життя, постійно змінює своє місце проживання, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, будь-якого зв'язку з дітьми не підтримує, не приймає участі у їх вихованні, не проявляє інтересу до їх життя, стану здоров'я та розвитку. Відповідач не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Окрім того, заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року [PERSON] позбавлена батьківських праві відносно своєї старшої дочки від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. У зв'язку з вищевикладеними обставинами, враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, на підставі уточненої позовної заяви, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за обставинами та підставами, зазначеними в уточненій позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] в 2013 році поїхала від дітей, зазначивши, що вона не бажає їх виховувати та з того часу відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки та сина. Йому відомо, що деякий час відповідач мешкала в Оріхівському районі Запорізької області та вела аморальний спосіб життя. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області від 11.03.2015 року, [PERSON], [INFO], з 09 грудня 2010 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 26). Відповідач [PERSON], яка повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не прибула. Представник третьої особи - Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] підтримала висновок Приазовської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор Стефанкова Ю.М. в судовому засіданні вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши позивача, прокурора, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є батьком, а [PERSON] матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖС № 164567 від 17.02.2011 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖС № 196417 від 06.03.2012 року (а.с. 8-9). Згідно довідки Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області № 1581 від 28.11.2014 року, позивач проживає [INFO] разом із дочкою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO] ( а.с. 15) . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного комісією Нововасилівської селищної ради встановлено, що [PERSON] проживає разом з дітьми за вказаною адресою та з 2013 року його дружина [PERSON] з ними не проживає. За результатами обстеження комісія зробила висновок про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.16). Згідно заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до висновку від 03.07.2014 року про результати розгляду звернення [PERSON], оперуповноваженим СКР Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області встановлено, що [PERSON] має схильність до аморального способу життя. На підставі висновку Приазовської районної державної адміністрації № 01-31/089 від 03.02.2015 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Висновок органу опіки та піклування ґрунтується на даних Нововасилівської селищної ради (за місцем проживання дітей) та інформації фахівця РЦСССДМ (а.с.22). Надані письмові докази узгоджуються із показами в судовому засіданні свідка [PERSON], який підтвердив викладені вище обставини ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно її дітей і пояснив, що з 2013 року відповідач не відвідує дітей, не спілкується з ними по телефону, матеріальної допомоги не надає. Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обовязки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено ухилення відповідачем від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини, а також не забезпечення належними умовами для її фізичного, духовного і морального розвитку, що суперечить закону, інтересам малолітніх дітей, перешкоджає нормальному їх вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сімї. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав малолітніх дітей шляхом позбавлення відповідача батьківських прав є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких умов, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача: суму судового збору 243,60 грн. на користь позивача, сплачену ним при подачі позову про позбавлення батьківських прав до суду, а також, суму судового збору 243,60 грн. на користь держави, від сплати якого позивач законом звільнений при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved