Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Харцизького міського суду від 11.02.2010р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.04.2010р., за ним та відповідачкою визнано право власності за кожним на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS]., на ? частину магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS], на ? частину вбудованого нежитлового приміщення магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS], на ? частину магазину за адресою [ADDRESS]. Згідно з цим рішенням приміщення магазину «[INFO]» та магазину в [ADDRESS] були поділені між ними в натурі. При цьому, відповідачці була виділена більш облаштована частина магазину «[INFO]», ніж йому. У зв'язку з цим він вимушений був зробити за власний рахунок переобладнання, провести електропостачання, водопостачання та каналізацію у свою частину приміщення, зокрема він встановив вхідні двері, заклав простінок між приміщеннями 1 та 2, зробив ремонт стелі та підлоги, встановив електричний щит, провів електромережу, виготовив технічну документацію. Вартість робіт та матеріалів по переобладнанню приміщення магазину «[INFO]» складає 40 596,00грн. Також ним були проведені роботи по переобладнанню в окремі частини магазину в [ADDRESS] - встановлений дверний блок, проведений ремонт стелі та підлоги, торгового залу, встановлена стіна між приміщеннями 1 та 2, отримані технічні умови електромереж, виготовлена металева шафа для електромережі, виготовлено та змонтовано заземлення, сплачена активна електроенергія, усього здійснено витрат на суму 14 879,42грн. Вважає, що відповідачка як співвласниця вказаного майна повинна нести витрати на переобладнання магазинів в рівних з ним частках, тобто по ? кожний, тому просить стягнути з неї на його користь ? частину цих витрат в сумі 28 782,71грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позові, додатково пояснив, що він неодноразово намагався добровільно вирішити з відповідачкою питання щодо переобладнання приміщень магазинів, але ніяку кореспонденцію вона не отримує, між ними тривалий час існують неприязнені стосунки, тому він самостійно прийняв заходів щодо відокремлення поділених між ними в натурі приміщень, витратив на це свої грошові кошти, половину яких відповідачка повинна йому відшкодувати. Вказує, що без відокремлення приміщень, облаштування інженерних комунікацій неможливо було здійснювати торгівельну діяльність. Він в установленому порядку отримав дозвіл на проведення переобладнання в приміщенні магазину «[INFO]», узгодив його з відділом архітектури. Після проведення робіт в обох магазинах були виготовлені технічні паспорти на його частину приміщення і він в установленому порядку зареєстрував право власності на свою частину вказаних приміщень. Просить позов задовольнити повністю. Представник позивача зв'ялені позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає повністю, вважає, що вони не ґрунтуються на вимогах закону, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що дійсно рішенням суду від 11.02.2010р., яке було залишено без змін в апеляційному порядку, між сторонами здійснено поділ в натурі двох приміщень магазинів - в [ADDRESS] та в [ADDRESS] на рівні частини (по ? кожній). При цьому, вказаним судовим рішенням питання щодо переліку, вартості робіт, які необхідно було виконати з переобладнання цих приміщень у зв'язку з їх поділом в натурі, не вирішено. Як не вирішено і питання про те, хто зі сторін зобов'язаний це робити. Крім того, згідно з висновком будівельно-технічної експертизи, яка проводилась в межах тієї цивільної справи, було встановлено, що для переобладнання магазину «[INFO]» в [ADDRESS] слід виконати двірний пройом з головного фасаду на місці одного з існуючих віконних пройомів для відокремлення приміщень та закласти існуючий двірний пройом з головного фасаду, по магазину в [ADDRESS] - виконати перегородку в приміщенні 2 та приміщенні 3. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує на значно більший обсяг ремонтних робіт, який нібито був ним проведений у зв'язку з поділом магазинів. Однак ці роботи були пов'язані не з відокремленням приміщень на дві частини, а для поліпшення стану вже своїх частин. Підстав для стягнення витрат на ці ремонтні роботи з відповідачки немає, оскільки вони є власниками окремих частин і зобов'язані самостійно утримувати належне їм майно. Крім того, позивач самостійно облаштував перегородку в магазині «[INFO]», ніякого дозволу на це не отримував. В той час, коли відповідачка в установленому порядку звернулась до міської ради для отримання дозволу, отримала його, але на той момент позивач самостійно вже облаштував перегородку. З цього приводу вона зверталась до інспекції ДАБК, проводились перевірки, в ході яких було встановлено самовільне проведення [PERSON] робіт по переобладнанню приміщення магазину «[INFO]», вносились приписи на усунення допущених порушень. Перегородку між приміщеннями магазину позивач облаштував не з нового матеріалу, а із старого, який він узяв в результаті демонтажу міжкімнатних перегородок в своїй частині приміщення. Ніяких коштів він на це не витрачав. Квитанції, які ним надані, не підтверджують того, що саме ці матеріали були витрачені на переобладнання приміщень магазинів. Вважає, що підстав для задоволення позову немає. Просить в його задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 11.02.2010р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.04.2010р., між сторонами проведено поділ спільного сумісного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на -? частину вбудованого в трьохповерховий житловий будинок нежитлового приміщення магазину «[INFO]» загальною площею 307,9кв.м. за адресою [ADDRESS] та виділено їй в натурі приміщення першого співвласника - частину приміщення 1 площею 77,45кв.м., приміщення 2 площею 54 кв.м., приміщення 3 площею 5,3 кв.м., приміщення 4 площею 17,2 кв.м., в разом 153,95 кв.м., - ? частину будівлі магазину загальною площею 214,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] та виділено їй в натурі приміщення другого співвласника - приміщення 1 площею 2,2 кв.м., приміщення 2 площею 45,9 кв.м., частка приміщення 3 площею 34,05 кв.м., приміщення 6 площею 1,4 кв.м., приміщення 7 площею 2,1 кв.м., приміщення 8 площею 6,3 кв.м., приміщення 9 площею 13,5 кв.м., приміщення 10 площею 1,7 кв.м., разом 107,15кв.м. За [PERSON] визнано право власності на другу ? частину будівлі магазину за адресою [ADDRESS] та виділено йому в натурі приміщення першого співвласника - частка приміщення 2 площею 62,2 кв.м., частка приміщення 3 площею 34,05 кв.м., приміщення 4 площею 5,6 кв.м., приміщення 5 площею 5,3 кв.м., а разом 107,15кв.м. (арк.. 4-5) З висновку судової будівельно-технічної експертизи №240/23 від 17.06.2009р., проведеної в межах розгляду вищевказаної цивільної справи, вбачається, що -при розподілі в натурі нежитлового приміщення магазину за адресою [ADDRESS] запропоновано провести наступні переобладнання: 1) виконати перегородку в приміщенні 2 в результаті чого площа приміщення 2 для першого співвласника буде складати 62,2 кв.м., для другого - 45,9кв.м., 2)виконати перегородку в приміщенні 3 в результаті чого площа приміщення 3 для першого співвласника буде складати 34,05 кв.м., для другого - 34,05 кв.м. -при розподілі в натурі нежитлового приміщення магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS] запропоновано провести наступні переобладнання: 1) виконати двірний пройом з головного фасаду на місці одного з існуючих віконних пройомів для відокремлення приміщень, 2) закласти існуючий двірний пройом з головного фасаду. Для виконання вказаних переобладнань за запропонованими варіантами поділу магазинів необхідні дозволи місцевих органів влади. (арк.. 6-12) Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 25/24/02/14 від 24.02.2014р., наданого позивачем, встановлено, що для відокремлення і незалежного користування виділених приміщень в натурі від інших співвласників магазинів в [ADDRESS] та [ADDRESS] необхідно розділити торгівельні приміщення капітальними перегородками, облаштувати окремі входи-виходи ззовні та окремі входи до виділених підсобних приміщень, виконати родільні інженерні комунікації - водопровід, каналізація, електромережа, опалення або при неможливості встановити лічильники для кожного власника. Вартість необхідних робіт становить 13 588,25грн. (арк.. 67-83) Право власності [PERSON] на належну йому ? частину магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS] зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом № 27457254 від 28.09.2010р. (арк..92) Право власності [PERSON] на належну йому ? частину магазину за адресою [ADDRESS] зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом № 28718710 від 19.01.2011р. (арк..96) Згідно технічного паспорту на ? частину магазина «[INFO]», що належить [PERSON], вбачається, що приміщення відокремлено від приміщення іншого співвласника перегородкою, а також стіни між кімнатами 1,12,13,14 демонтовані, за рахунок чого площа приміщення 1 збільшена до 108,35грн. Загальна площа приміщення [PERSON] становить 155,65кв.м. Відповідні зміни зареєстровані в БТІ 17.05.2011р. (арк.. 93-95) Згідно технічного паспорту на ? частину магазина в [ADDRESS], що належить [PERSON], вбачається, що приміщення відокремлено від приміщення іншого співвласника перегородками. Загальна площа приміщення [PERSON] становить 107,15 кв.м. Технічний паспорт складений 20.12.2010р. (арк.. 97-100) Згідно рішення виконкому Української міської ради №128 від 29.10.2009р. [PERSON] дозволено розподіл в натурі на ? частини нежитлового приміщення магазину за адресою [ADDRESS] згідно висновку експерта №240/23 від 17.06.2009р. (арк.. 108) Згідно рішення виконкому Української міської ради №107 від 29.09.2010р. [PERSON] дозволено перепланування ? частини нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] згідно з розробленим планом перепланування, погодженим з відділом архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства Селидівського виконкому, в т.ч. влаштування перегородки та демонтаж перегородок. (арк.. 101-102) На підтвердження проведення ремонтних робіт в приміщеннях двох магазинів позивач надав суду -кошторис, складений ТОВ «Промстрой», на проведення ремонту магазину «[INFO]» в [ADDRESS] на загальну суму 25 265,00грн., в якому передбачено проведення демонтажу дерев'яних перегородок, монтаж нових фанерних перегородок, окраска та шпаклівка стін, демонтаж цементної підлоги, монтаж нової підлоги з цементної та бетонної стяжки, монтаж електропроводки, світильників, вимикачів, розеток, ремонт шпаклівки стелі, демонтаж дверних коробок в стінах, встановлення дверних блоків в зовнішніх та внутрішніх проймах, монтаж металоконструкцій. -товарні чеки, рахунки на придбання різноманітних будівельних матеріалів за січень 2011р. та серпень-листопад 2013р. Право власності [PERSON] на належну їй ? частину магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS] зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом № 26214958 від 26.05.2010р. (арк..105) Право власності [PERSON] на належну їй ? частину магазину за адресою [ADDRESS] зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом № 26262632 від 31.05.2010р. (арк..145) Згідно технічного паспорту на ? частину магазина «[INFO]», що належить [PERSON], вбачається, що приміщення відокремлено від приміщення іншого співвласника перегородкою. Загальна площа приміщення становить 153,95кв.м. технічний паспорт складений 05.07.2010р. (арк.. 106-107) Згідно технічного паспорту на ? частину магазина в [ADDRESS], що належить [PERSON], вбачається, що приміщення відокремлено від приміщення іншого співвласника перегородками. Загальна площа приміщення становить 107,15 кв.м. Технічний паспорт складений 16.10.2012р. (арк.. 146-148) Згідно рішення виконкому Української міської ради №81 від 30.07.2010р. [PERSON] дозволено улаштування перегородки в нежилому приміщенні магазину «[INFO]» по [ADDRESS]. (арк.. 113) Згідно рішення виконкому Української міської ради №124 від 29.10.2010р. [PERSON] дозволено улаштування додаткового зовнішнього входу до ? частини нежитлового приміщення магазину «[INFO]» по [ADDRESS]. (арк.. 114) В березні 2013р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього ? частини витрат з переобладнання приміщення магазину «[INFO]» [ADDRESS] в сумі 34 757,35грн. (арк.. 103-104) Рішенням Харцизького міського суду від 24.10.2013р. позов було задоволено частково. А рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.12.2013р. вказане рішення було скасовано і в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на переобладнання нежитлового приміщення відмовлено з тих підстав, що рішенням Харцизького міського суду від 11.02.2010р. не було вирішено питання про розподіл між сторонами витрат на переобладнання зазначеного приміщення, тому вартість такого переобладнання не підлягає компенсації за рахунок іншого співвласника. (арк.. 47-48) Згідно відповідей інспекції ДАБК в Донецькій області від 19.10.2010р. та 16.12.2010р. на звернення [PERSON] встановлено, що 05.10.2010р. проводилась перевірка, в ході якої підтвердився факт виконання будівельних робіт з реконструкції приміщення магазину «[INFO]» (збільшення торгівельної площі за рахунок демонтажу деревинних перегородок, влаштування тимчасової перегородки з дерев'яного каркасу та листів ДВП). Роботи виконані без погодженої проектної документації. Забудовнику [PERSON] наданий припис про припинення експлуатації приміщення. 05.11.2010р. проведена повторна перевірка, умови припису [PERSON] не виконані, наданий повторний припис про припинення будівельних робіт, складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 96 ч 3 КУпАп, 07.12.2010р. за № 1705 винесено постанову про накладання на нього адмінстягнення. (арк.. 109-110) Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та інтересам громадян, суспільства. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача ? частини понесених ним витрат на переобладнання спільного майна, пов'язаного з його поділом між сторонами в натурі, немає. При цьому суд виходить з того, що рішенням Харцизького міського суду від 11.02.2010р., яке набрало законної сили, при вирішенні питання про розподіл між сторонами в натурі приміщень магазинів на дві частини не вирішено питання про перелік та вартість робіт, які слід провести з переобладнання вищевказаних приміщень магазинів, а також про розподіл між сторонами витрат на ці переобладнання. В судовому засіданні сторони не оспорювали того факту, що вказане судове рішення в цій частині ними не оскаржувалось, до суду з приводу постановлення додаткового рішення в частині визначення переліку, вартості робіт з переобладнання поділених в натурі приміщень, розподіл відповідних витрат вони не звертались. За вказаних обставин суд вважає, що вартість будь-якого переобладнання розділених між сторонами магазинів не підлягає компенсації за рахунок іншого співвласника. Аналогічні висновки були зроблені і апеляційним судом Донецької області у рішенні від 24.12.2013р., яке набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за аналогічними вимогами. Також суд враховує, що в результаті поділу спільного майна між сторонами кожному з них в натурі була виділена ? частина певного нерухомого майна. Вказане майно належить сторонам на праві спільної часткової власності. Право власності кожного зареєстровано у встановленому законом порядку. Суд вважає, що в результаті поділу спірного майна в натурі кожна сторона має право на відокремлену частину нежитлового приміщення і, враховуючи вимоги ст. 316, 319 ЦК України, має право вільно, самостійно здійснювати своє право власності на цю частину, в т.ч. проводити будь-які будівельні роботи, переобладнання в своїй частині приміщення, отримувати на це технічні умови, кошториси тощо. Сторони не оспорювали того факту, що після поділу магазинів в натурі кожна сторона за власні кошти здійснила ремонтні роботи для облаштування своєї частини приміщення з метою використання за цільовим призначенням, отримала відповідні технічні умови для цього і дозволи. Так, зокрема, позивач посилається на те, що ним було проведено електропостачання, водопостачання та каналізація у свою частину приміщення магазину, виготовлена відповідна технічна документація у зв'язку з цим, здійснено демонтаж міжкімнатних перегородок і збільшена за рахунок цього площа торгівельного залу, проведено ремонт стелі, підлоги (по магазину «[INFO]»), встановлені міжкімнатні двері, проведено електропостачання, водопостачання та каналізація у свою частину приміщення магазину, виготовлено відповідну технічну документацію у зв'язку з цим, виготовлено металеву шафу для електромережі, проведено ремонт стелі та підлоги (по магазину [ADDRESS]). Виходячи з характеру цих робіт, суд вважає, що ці ремонтні роботи не пов'язані із відокремленням, обособленням двох частин приміщень магазинів, а направлені на поліпшення стану частини приміщення безпосередньо позивача з метою використання його за цільовим призначенням, витрати на які повинен нести саме власник цього майна. Ці роботи також не можна визнати такими, що здійснені на утримання та збереження саме спільного майна сторін, і на здійснення яких потребується згода іншого співвласника. Суд вважає, що витрати на отримання будь-яких технічних умов на облаштування інженерних комунікацій, виготовлення технічного паспорту на приміщення є виключно витратами власника, здійсненими на утримання свого майна. В даному випадку кожний співвласник самостійно, незалежно від будь-кого вчиняє ці дії. Крім того, позивач в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що усі вищезазначені ним ремонтні роботи дійсно були виконані і він витратив на це певні кошти, в т.ч. окремо по кожному магазину. Тому суд вважає, що підстав для стягнення частини витрат на ремонт, переобладнання, перепланування частини приміщення позивача з відповідачки як власника іншої, самостійної після поділу в натурі, частини приміщення за таких обставин немає. Вирішуючи питання щодо проведення ремонтних робіт, пов'язаних безпосередньо з поділом приміщень магазинів на дві частині в натурі, суд приймає за основу висновок будівельно-технічної експертизи від 17.06.2009р.., яка була проведена в межах цивільної справи про поділ між сторонами спільного майна і яка була прийнята судом за основу при визначенні варіантів поділу спірного майна в натурі. В даному висновку передбачений чіткий перелік робіт з переобладнання приміщень спірних магазинів на дві частини. Так, за висновком будівельно-технічної експертизи від 17.06.2009р.. з метою відокремлення приміщення спірних магазинів на дві частини відповідно до запропонованих експертом варіантів поділу визначено необхідність виконання перегородок в приміщенні 2 та 3 (магазин в [ADDRESS]) та виконання двірного пройому з головного фасаду на місці одного з існуючих віконних пройомів і закладення існуючого двірного пройому з головного фасаду (магазин «[INFO]»). Ніяких інших переобладнань у зв'язку з поділом магазинів на дві окремі частини експертом не визначено. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, вказує на значно більший обсяг ремонтних робіт, що був проведений ним, ніж той, що визначений експертом на проведення переобладнання приміщень магазинів при їх поділі на дві частини у висновку будівельно-технічної експертизи від 17.06.2009р.. При цьому, необхідність проведення інших робіт саме з метою відокремлення двох частин магазинів позивач ніяким чином суду не обґрунтував. Суд не приймає до уваги висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 25/24/02/14 від 24.02.2014р., що наданий позивачем, і яким передбачається необхідність виконання робіт з розділення інженерних комунікації - водопровід, каналізація, електромережа, опалення або при неможливості встановлення лічильника для кожного власника з метою відокремленого користування своїми частинами приміщення магазинів. В даному випадку суд вважає, що цей висновок не є доказом в розумінні ст. 57 ЦПК України, оскільки фактичні обставини справи встановлюються на підставі висновків експертів, а не експертних досліджень. Іншого висновку експерта, ніж той, що був покладений в основу рішення Харцизького міського суду від 11.02.2010р. і який би стосувався предмету доказуванню по цій справі, суду не надано. Клопотання про проведення будь-якої експертизи в межах даної цивільної справи сторонами не заявлялось. У зв'язку з призначенням експертизи експерти не попереджались про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Тому вважати наданий позивачем висновок експертного дослідження належним та допустимим доказом неможна. Крім того, висновок експертного дослідження від 24.02.2014р. суперечить висновку будівельно-технічної експертизи від 17.06.2009р., який прийнятий судом за основу при винесенні даного рішення, хоча на вирішення експерта в обох випадках ставилось питання - які роботи по переобладнанню слід виконати у зв'язку з поділом приміщення на дві частини і яка вартість цих робіт. При проведенні експертизи від 17.06.2009р. експерт не визначив необхідність виконання робіт з переобладнання інженерних комунікацій, не визначив вартість робіт з переобладнання. Але клопотання про проведення повторної експертизи сторони в межах цивільної справи про поділ спільного майна подружжя не заявляли. Визначені в ході експертного дослідження 24.02.2014р. перелік та вартість робіт з переобладнання є узагальненими, не розділеними за об'єктами нерухомого майна, в той час, коли обсяг робіт з переобладнання в кожному поділеному магазині є різним, що фактично підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2009р. Також суд вважає, що висновок як будівельно-технічної експертизи, так і експертного дослідження лише визначають обсяг необхідних робіт з переобладнання приміщень магазинів і не є доказами того, що ці роботи дійсно проведені і скільки затрат на них понесла певна сторона. В судовому засіданні сторони не оспорювали того факту, що на даний час приміщення обох магазинів відокремлені на дві частини перегородками, які влаштовані позивачем, бо без їх влаштування неможливе самостійне, незалежне користування кожним співвласником своєю частиною магазину. Однак, вирішуючи питання про компенсацію з відповідачки на користь позивача витрат на влаштування цих перегородок, суд вважає, що позивач в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, скільки і який матеріал використаний для влаштування цих перегородок, яка вартість цього матеріалу, і які саме кошти він витратив на влаштування перегородок. При постановленні рішення суд не приймає до уваги наданий позивачем кошторис проведення ремонту в магазині «[INFO]» та товарні чеки на придбання різноманітних будівельних матеріалів, оскільки вони лише підтверджують відповідно обсяг необхідних ремонтних робіт та факт придбання будівельних матеріалів, і ніяк не є підтвердженням того, що ремонтні роботи, які були передбачені кошторисом, дійсно були виконані і що усі придбані за наданими суду товарними чеками будівельні матеріали були використані саме на переобладнання спірних приміщень магазинів. При цьому, з'ясувати в ході дослідження цих товарних чеків скільки і який матеріал був використаний для облаштування безпосередньо перегородок між двома частинами приміщень магазинів неможливо. В судовому засіданні позивач пояснив, що розмежувати ці чеки по видам робіт, які виконувались, неможливо. Пояснити, скільки він витратив коштів на перегородки, не зміг. Клопотання про проведення експертизи на визначення цих обставин не заявляв. Крім того, судом встановлено, що перегородка між двома частинами магазину «[INFO]» була споруджена позивачем в період до жовтня 2010р., що підтверджується відповідями інспекції ДАБК, згідно з якими на час проведення перевірки 05.10.2010р. така перегородка вже існувала і була споруджена з дерев'яного каркасу та листів ДВП. Однак ніяких документів, що підтверджують придбання будівельних матеріалів чи оплату ремонтних робіт за період до жовтня 2010р. позивач суду не надав. Доводи представника відповідача про те, що перегородка в магазині «[INFO]» була споруджена із старих будівельних матеріалів, отриманих позивачем в результаті демонтажу міжкімнатних перегородок в своїй частині приміщення, які в свою чергу підтверджуються відповідями інспекції ДАБК, позивач нічим не спростував. Доводи позивача про те, що така перегородка була виконана ним із нового будівельного матеріалу та значно пізніше - в 2011р., нічим не підтверджені. Також суд враховує, що позивач заявляє вимоги про стягнення витрат на переобладнання в загальній сумі 55 475,42грн. (40 596,00грн по магазину «[INFO]» та 14 879,42грн по магазину в [ADDRESS]), в той час, коли за підрахунком суду додав до позову товарних чеків лише на суму 18 231,30грн., разом з кошторисом 43 496,30грн. Витрати в іншій частині ніяким чином не підтвердив. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим в задоволенні його позову слід відмовити. Відповідно до ст. 84,88 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суд вважає необхідним стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3000,00грн., оскільки вони підтверджені належними доказами - договором про правову допомогу адвоката, розрахунком вартості та часу наданих адвокатом послуг, довідкою адвоката про сплату їй [PERSON] вказаної суми. При цьому, вказана сума не перевищує граничний розмір компенсації, встановлений вищевказаним законом.

Outcome: approved