Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.07.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» та [PERSON], та стягнути з ТОВ «Бритиш Моторс Україна» на користь [PERSON] 100000 грн. сплачених за договором коштів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що за даним договором позивач сплатила 150000 гривень в якості передоплати за замовлений автомобіль, а відповідач мав поставити їй транспортний засіб (автомобіль) в строк до 21.08.2013 року, проте з незалежних від позивача причин поставка транспортного засобу не була здійснена по теперішній час. 14.10.2014 року за заявою позивача відповідачем їй було повернуто 50000 гривень, а решту коштів відповідач зобов'язався повернути за умови надання позивачем реквізитів банківського карткового рахунку, про що направив позивачу відповідний лист. Як вказує позивач, замовлений нею автомобіль проданий відповідачем іншій особі, в той час як решту коштів відповідачем так і не повернуто, у зв'язку з чим позивач, посилаючись на положення ст. 651 ЦК України, звернулась до суду. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, розірвавши договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.07.2013 року та стягнувши з відповідача 100000 гривень сплачених за договором коштів. Представник відповідача проти позову заперечував частково, вказавши, що відповідач погоджується повернути позивачу кошти в сумі 50000 гривень за вирахуванням відступного відповідно до пунктів 5.4, 5.5, 5.7, 5.10 укладеного договору, оскільки на думку представника позивачем [PERSON] було допущено порушення строку остаточної оплати вартості автомобіля, у зв'язку з чим товариство понесло збитки. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.07.2013 року між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та [PERSON] було укладено договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу. На виконання п. 3.2.1 умов укладеного договору позивачем було сплачено 150000 гривень попереднього платежу. Відповідно до п. 4.2 укладеного договору у випадку відсутності на складі продавця товару, визначеного додатком №1 до договору, останній зобов'язаний замовити поставку товару у пункт призначення , орієнтовна дата якої 31 серпня 2013 року. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Проте, як встановлено з пояснень сторін, поставка замовленого позивачем автомобіля не була здійснена відповідачем ані до 31.08.2013 року, ані в подальшому. Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з відповіді ТОВ «Віннер Імпортс Україна, що здійснює ввезення на територію України автомобілі для відповідача, автомобіль був доставлений до ТОВ «Віннер Імпортс Україна, Лтд» 19.09.2013 року, а до ТОВ «Бритиш Моторс Україна» 10.10.2013 року. Відповідно до п. 3.2.2 укладеного договору [PERSON] зобов'язалась здійснити остаточний платіж за товар (замовлений автомобіль), що поставляється продавцем покупцю на замовлення протягом п'яти банківський днів з дати отримання покупцем від продавця повідомлення про надходження товару на склад у м. Києві відповідно до п. 8.1 Договору. При цьому як вбачається з матеріалів справи, жодного повідомлення про поставку автомобіля відповідно до п. 3.2.2 та 8.1 Договору відповідачем позивачу не направлялося взагалі та доказів про направлення такого повідомлення сторонами не подано. Як вказали представники позивача, коли в усній розмові позивачу працівники відповідача повідомили про неможливість поставки автомобіля у визначений в договорі строк, позивач 28.08.2013 року написала заяву про розірвання договору та повернення їй передоплати. Листом від 30.11.2013 року №1084 ТОВ «Бритиш Моторс Україна» повідомило про повернення позивачу частини грошових коштів та про необхідність зазначення позивачем розрахункового рахунку для повернення залишку грошових коштів зі 150000 гривень,Ю сплачених позивачем за договором, проте грошові кошти так і не були повернуті. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В свою чергу ч. 5 ст. 653 ЦК України визначено, що якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору, оскільки невиконання поставки замовленого позивачем автомобіля в обумовлені строки є істотним порушенням умов договору та позбавляє сторону права на те, на що вона розраховувала при підписання договору, а отже позовні вимоги є обґрунтованими. Твердження представника відповідача щодо необхідності вирахування з коштів позивача суми відступного відповідно до пунктів 5.4, 5.5, 5.7, 5.10 укладеного договору через допущення [PERSON] порушення строку остаточної оплати вартості автомобіля, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 3.2.2 укладеного договору [PERSON] зобов'язалась здійснити остаточний платіж за товар (замовлений автомобіль), що поставляється продавцем покупцю на замовлення протягом п'яти банківський днів з дати отримання покупцем від продавця повідомлення про надходження товару на склад у м. Києві відповідно до п. 8.1 Договору. Як вбачається з матеріалів справи, жодного повідомлення про поставку автомобіля відповідно до п. 3.2.2 та 8.1 Договору відповідачем позивачу не направлялося взагалі та доказів про направлення такого повідомлення сторонами не подано, а отже [PERSON] не могла порушити п. 3.2.2 укладеного договору. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.07.2013 року, укладений між ТОВ «Бритиш Моторс Україна» та [PERSON] слід розірвати та стягнути з ТОВ «Бритиш Моторс Україна» на користь позивача 100000 грн. сплачених за договором коштів. Згідно статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved