Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, згідно якого просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [INFO] помер [PERSON] 22.01.2009 р. [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є позивач. До складу спадкового майна не було включено земельну ділянку, що належала померлому, оскільки [PERSON] отримав на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №1293 від 19.04.2012 р. у приватну власність земельну ділянку площею 0,1662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Однак, за життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та отримати державний акт на право власності. 21.11.2014 р. він звернувся до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку не був зареєстрований померлим [PERSON] в установленому порядку. За життя [PERSON] реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки. На підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №1293 від 19.04.2012 р. йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. На підставі вказаного розпорядження та заяви спадкодавця на його ім'я було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак, отримати державний акт на землю [PERSON] не встиг у зв'язку зі смертю. Із вказаної причини реєстрацію державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, здійснено не було. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з'явився. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без свого представника. Від представника третьої особи Бориспільської районної державної адміністрації до початку розгляду справи надійшла заява, згідно якої просить слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть у виконавчому комітеті Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за №13 від 12.03.2014 р. /а.с.8/. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області [PERSON] від 22.01.2009 р. за №5 (а.с.9), [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на, що він за законом матиме право, заповів [PERSON] На підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №1293 від 19.04.2012 р. (а.с.11) [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Постановою державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори від 21.11.2014 р. №1327/02-31 (а.с.10) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку спадкове майно, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку не був зареєстрований померлим [PERSON] в установленому порядку. Згідно листа Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області від 27.01.2015 р. (а.с.12) за розпорядженням Бориспільської райдержадміністрації від 18.07.2011 р. №1811 [PERSON] дійсно розроблялася ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження) (а.с.13-36). Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України правовстановлюючим документом на згадане спадкове майно є лише державний акт, так як право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником державного акту. Таким чином, позивач з об'єктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до вимог п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З наданих суду документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] не існує. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позивач з об'єктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену спадкову земельну ділянку, а тому має право на набуття права власності на своє ім'я майна, що належало спадкодавцю на правових підставах. На підставі викладеного,

Outcome: approved