Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити, та висилити [PERSON] разом з її дітьми з незаконно займаного нею житлового приміщення за адресою [ADDRESS] без надання іншого житлового будинку та стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником двокімнатної житлової квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005р. В 2010 р. він впустив до своєї квартири в якості квартирантки [PERSON] разом з її дітьми. Через деякий час в квартиру засилилась без його відома мати відповідачки [PERSON] Позивач просив відповідачку виселитись з його квартири але вона відмовляється висилятися з його квартири, квартплату за квартиру відповідачка не платить. Відповідачка веде аморальний та антисанітарний спосіб життя. Подальше проживання з відповідачкою в одній квартири впливає на стан здоров'я позивача. В зв'язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача до суду не з'явився, але надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідачі в судове засідання двічі не з'явились, хоча була повідомлена про день слухання справи через оголошення в газеті «Одеські вісті» від 12.02.2015 року №14 (4724), а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилась причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 04.08.2005 року [PERSON] належить двокімнатна житлова квартира яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). В 2010 році [PERSON] впустив до своєї двокімнатної квартири в якості квартирантки [PERSON] 1982 року народження разом з її дітьми. Через деякий час до кімнати квартирантки засилилась її мати [PERSON] 1958 року народження. З слів позивача, у матері [PERSON] є будинок який знаходиться [ADDRESS]. [PERSON] систематично вживає алкогольними напоями, вчиняє з позивачем сварки. Позивач просив відповідачку виселитись з його квартири але вона відмовляється висилятися з його квартири, за квартиру відповідачка не платить за квартплату. Відповідачка веде аморальний та антисанітарний спосіб життя. Відповідно до акту від 26.08.2014р. №355-02-16 складеного депутатом Маяківсько сільської ради та сусідів складено акт про наступне: [PERSON] 1982 року народження з дітьми проживає в будинку за адресою [ADDRESS], який належить [PERSON] За час проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки з [PERSON] офіційно не працює, в кімнаті де проживає [PERSON] соціальний безлад та антисанітарія. (а.с.5). Відповідно до довідки виданою виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 04.08.2014р. №1307 [PERSON] проживає та прописаний за адресою [ADDRESS] в квартирі прописані [PERSON] 1982 року народження, [PERSON] 2011 року народження, [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] 2010 року народження (а.с.6). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 25 липня 2014 року, складеного головним спеціалістом відділу соціального захисту та профілактики правопорушень серед дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації (а.с.7) в кімнатах в яких мешкає відповідачка антисанітарія, затхле повітря. Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Таким чином, суд дійшов висновку, що усі обставини та факти які викладені в вступної та описової частині рішення найшли своє підтвердження, а позов як слідство підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved