Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 19.11.1935 року між його батьком [PERSON] та його матір'ю [PERSON] був укладений шлюб. За час шлюбу, а саме [INFO] народився він. 13.12.1960 року матір його батька, подарувала останньому 36/100 частин житлового будинку в [ADDRESS]. [INFO] помер його батько, після смерті якого відкрилася спадщина на 36/100 частин житлового будинку за вказаною адресою. Спадкоємцем за законом після смерті батька була його матір [PERSON], яка проживала разом з спадкодавцем, але не встигнувши прийняти спадщину за спадкодавцем [PERSON] померла [INFO]. Після смерті своїх батьків, він почав доглядати за житловим будинком. Документи на домоволодіння: договір дарування, технічний паспорт, будинкова книга були втрачені після смерті його батьків. У зв'язку з тим, що був відсутній договір дарування зазначеного житлового будинку неможливо було оформити спадщину на цей будинок. 06.10.2015 року він подав заяву до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на вказаний будинок, однак у видачі дублікату свідоцтва йому було відмовлено. 09.10.2015 року він подав заяву до другої Сумської державної нотаріальної контори з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності, але в цьому йому також було відмовлено. З 1972 року по 1985 року він проживав на квартирі батьків дружини, а з 1985 року по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що своїми діями він фактично прийняв спадщину після своїх батьків. За таких обставин просить встановити факт належності 36/100 частин житлового будинку [ADDRESS] померлому [PERSON] згідно договору дарування № 1-8598 від 13.12.1960 року, встановити факт прийняття 36/100 частин житлового будинку за цією адресою [PERSON] за померлим [PERSON] в порядку спадкування, визнати за [PERSON] право власності на 36/100 частин цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримали та просять їх задовольнити. Крім того, позивач пояснив, що [INFO] народилася його сестра [PERSON], яка з самого народження й до 2003 року проживала в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS], де і прописана по даний час. 36/100 частини цього житлового будинку 13.12.1960 року були подаровані його батьку. З моменту народження і до 1972 року він проживав в цьому будинку. Після того, як він 17.08.1972 року одружився, переїхав жити до квартири тещі по [ADDRESS], а потім в 1984 році його дружина отримала квартиру по [ADDRESS] в якій проживають по даний час. [INFO] помер його батько і на момент смерті з батьком проживала мати та сестра, а він з ними не проживав, так як мешкав з дружиною по [ADDRESS]. На момент смерті матері з нею проживала його сестра, а він жив окремо. Батьки заповіту на його та на сестру не складали. Після смерті матері і до 2003 року його сестра жила в будинку батьків сама. Крім того, після смерті батьків ні він, ні його сестра не звертались до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. З 2003 року його сестра [PERSON] знаходиться в пансіонаті для психічно хворих та з того часу в будинку ніхто неживе, тільки він періодично навідується до будинку батьків, підтримує там порядок, обробляє земельну ділянку. 06.10.2015 року він звертався до нотаріуса з заявою прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, так як він не надав документів, які б підтверджували той факт, що він прийняв спадщину. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та зазначила, що сестра позивача вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала з спадкодавцями на час відкриття спадщини, тому є спадкоємицею всієї 36/100 частини спірного житлового будинку. У зв'язку з чим в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи Управління майна комунальної власності Сумської міської ради Ромась І.М. в задоволенні позову просить відмовити, так як спадкоємцем, який вважається, таким що прийняв спадщину на 36/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті батьків є сестра позивача. Представник Другої Сумської державної нотаріальної контори повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явився, надав заяву згідно якої справу просить розглянути без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.1935 року батько позивача [PERSON] та матір позивача [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.5). За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народилася донька (сестра позивача) - [PERSON], [INFO]. 13.12.1960 року батьку позивача було подаровано 36/100 частин житлового будинку в [ADDRESS]. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач з моменту народження і до 1972 року проживав в цьому будинку. Однак, після того, як позивач 17.08.1972 року одружився, він переїхав жити спочатку на квартиру по [ADDRESS], а потім в 1984 році дружина позивача отримала квартиру по [ADDRESS] і з того часу по теперішній час позивач проживає у вказаній квартирі. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.7) і на момент його смерті з ним проживали мати та сестра позивача, а сам позивач з ними не проживав, так як мешкав з дружиною по [ADDRESS]. За життя батько позивача заповіту не склав і після його смерті ні позивач, ні його сестра та мати не звертались до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини. Відповідно до приписів ст.549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що сестра позивача [PERSON] та його матір [PERSON], які проживали з спадкодавцем на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] та фактично вступили в управління та володіння 36/100 частини цього спадкового майна і продовжили проживати в цьому будинку, тому вважають такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] В судовому засіданні ні позивач, ні його представник не надали доказів, які б підтверджували факт вступу позивача в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті батька позивача, його матері [PERSON] та сестрі [PERSON] стало на двох належати 36/100 частин вказаного житлового будинку. [INFO] померла матір позивача [PERSON] (а.с.8) яка за життя заповіту не склала. На момент її смерті з нею проживала сестра позивача [PERSON], а позивач проживав окремо за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивач та його сестра з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Крім того, позивач згідно вимог ЦК УРСР (1963 року) не вступив в управління або володіння спадковим майном. Однак, сестра позивача [PERSON] в силу ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) вважається такою, що прийняла спадщину на всю частину спадкового майна [PERSON], так як після її смерті вона продовжила проживати в спірному житловому будинку і фактично вступила в володіння та управління спадковим майном. Таким чином, сестра позивача [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) успадкувала 36/100 частин житлового будинку після своїх батьків. Також, суд враховує, що незалежно від оформлення [PERSON], як спадкоємицею своїх спадкових прав, спадщина у виді 36/100 частин вказаного спірного житлового будинку належить їй. З 2003 року по даний час сестра позивача [PERSON] знаходиться в пансіонаті для психічно хворих в с. Будинці, Глухівського району та з того часу в спірному будинку ніхто не проживає. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним право власності на 36/100 частини спірного будинку в порядку спадкування за законом, тим самим фактично позбавляє [PERSON], як спадкоємця, який прийняв спадщину права власності на це майно, що є неприпустимим виходячи з принципу непорушності права власності та права на спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed