Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати довіреності, видані [PERSON] відносно [PERSON] від 26.06.2006 року та від 07.06.2010 року щодо управління та розпорядження транспортним засобом DACIA, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий, седан В, шасі (кузов, рама) №UU1R5A71543430438, державний номерний знак [NUMBER], удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу. Визнати за ним право власності на транспортний засіб DACIA, державний номерний знак [NUMBER]. Свій позов позивач мотивує тим, що 26.06.2006 року між ним та відповідачем було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу автомобіля марки DACIA, державний номерний знак [NUMBER], вказаний автомобіль був переданий позивачу, а ним на користь відповідача сплачені кошти в сумі 20000 грн. Оскільки відповідач не мав часу на оформлення договору купівлі-продажу, тому ним була видана довіреність від 26.06.2006 року, а по закінченню її дії від 07.06.2010 року щодо управління та розпорядження транспортним засобом. Тому позивач просить визнати вказані довіреності удаваними правочинами, оскільки насправді укладений договір купівлі-продажу. Позивач у судове засідання з»явився, позов підтримав та надав пояснення аналогічні до змісту позову. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7) [PERSON] є власником транспортного засобу марки DACIA, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий, седан В, шасі (кузов, рама) №UU1R5A71543430438, державний номерний знак [NUMBER]. 26.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] досягнута домовленість щодо купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, але оскільки продавець не мав часу на оформлення договору купівлі-продажу, тому даний факт був оформлений розпискою від 26.06.2006 року, в якій зазначено, що [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки DACIA, державний номерний знак [NUMBER] за кошти в сумі 20000 грн і протягом одного року зобов»язується оформити договір купівлі-продажу продажу (а.с.10). Згідно довіреності від 26.06.2006 року [PERSON] уповноважив [PERSON] щодо управління та розпорядження автомобілем марки DACIA, державний номерний знак [NUMBER], довіреність видана терміном на п»ять років та дійсна до 26.06.2011 року (а.с.8). Згідно довіреності від 07.06.2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] щодо управління та розпорядження автомобілем марки DACIA, державний номерний знак [NUMBER], довіреність видана терміном на десять років та дійсна до 07.06.2020 року (а.с.9). Відповідно до приписів ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. В листі ВСУ «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 року зазначено, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов'язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі. Оскільки станом на 26.06.2006 року між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу транспортного засобу вартістю 20000 грн, що підтверджується розпискою і не заперечується відповідачем, але договір купівлі-продажу не був оформлений, а відповідачем на ім»я позивача були видані довіреності від 26.06.2006 року та від 07.06.2010 року щодо управління та розпорядження транспортним засобом, тому суд приходить до висновку про визнання вказаних довіреностей удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину договору купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно ст.665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що між сторонами насправді укладений договір купівлі-продажу автомобіля, який був переданий позивачу і ним на користь відповідача була сплачена його вартість. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки відповідач визнає факт укладення договору купівлі-продажу, але в добровільному порядку відмовляється від його оформлення, тому суд визнає за позивачем право власності на транспортний засіб марки DACIA, державний номерний знак [NUMBER]. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved