Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працювала на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», з 04.11.1989 року по 20.05.2013 року на посаді помічника майстра вузловязального обладнання. На час звільнення позивачу підприємством було нарахована заробітна плата, яка не виплачена до теперішнього часу. Стверджує, що розрахунок з ним не проведено, хоча він неодноразово звертався до відповідача з проханням про виплату зазначеної заборгованості. Середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені з 24.04.2014 року по 30.09.2014 року рішенням Дніпровського суду м. Херсону від 30.09.2014 року стягнуто на його користь в сумі 5841,00грн., також середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені з 01.10.2014 року по 16.04.2015 року рішенням Дніпровського суду м. Херсону від 16.04.2015 року стягнуто на його користь в сумі 5887,32грн., але на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашено. Вважає, що відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати їй заробіток та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. На підставі викладеного просить суд стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву згідно до якої підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву відповідно до якої не заперечував проти задоволення позову до них в повному обсязі, та просив суд розглянути справу за їх відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата\~ це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», з 04.11.1989 року по 20.05.2013 року на посаді помічника майстра вузловязального обладнання (згідно наказу №7-к від 05.03.2013 року звільнено з 20.05.2013 року за ст.40 КЗпП України) Станом на день звільнення у відповідача перед позивачкою утворилась заборгованість по заробітній платі, а саме у розмірі 40648,50грн., яка не була погашена. Судом встановлено, що 30.09.2014 року Дніпровський суду м. Херсону виніс рішення в якому стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені з 24.04.2014 року по 30.09.2014 рік в сумі 5841,00грн., та 16.04.2015 року Дніпровський суду м. Херсону виніс рішення в якому стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені з 01.10.2014 року по 16.04.2015 рік в сумі 5887,32грн., але на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашено. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Беручи до уваги вищевикладене позивач має право на компенсацію з боку відповідача середнього заробітку в рахунок відшкодування за час затримки остаточного розрахунку за період з 17.04.2015 року по 16.10.2015 року тобто за 122 дні. Згідно наданих розрахунків, що нараховані згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, якою затверджено «Порядок нарахування середньої заробітної плати». Судом встановлено, що середній денний заробіток перед звільненням складає 41,46грн., відповідно до довідки №4/34/25-5-526. Відповідно компенсація середнього заробітку [PERSON], становить: 41,46х122=5058,12грн. Враховуючи викладене, суд на підставі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved