Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вони з відповідачем одружені з 24 червня 2004 року. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], 04 вересня 2004 ро народження та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені через сварки, різні погляди на сім'ю та шлюб. У зв'язку з чим, позивач вважає, що немає сенсу підтримувати сімейне життя, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач надала до суду письмову заяву в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (Решетнік) С 24 червня 2004 року, дійсно було укладено шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-1 № 102663, актовий запис № 633. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Сторони однією родиною не проживають, між сторонами відсутні взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їхніх дітей. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Спору про місце проживання дітей немає. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтуєті на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейн відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваї дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч. 4. ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача суд вважає можливим залишити їй набуте у шлюбі прізвище «Колесник». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, згідно ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved