Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за Заявою-Договором № 2018/І-С/023-002421 (2018/ОВР/023-001704) від 17.12.2018 року про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 15267,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування вимог, позивач пояснив, що відповідач 22.06.2018 року підписав заяву-договір № 2018/І-С/023-002421 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», у формі овердрафту за програмою кредитування «Домовичок до пари», який в розділі «4. Паспорт споживчого кредиту» отримав додатково № 2018/ОВР/023-001704, відповідно до якого встановлена орієнтована сума кредиту - 10000,00 грн. та можлива сума кредиту - 300 000,00 грн. на строк кредитування 12 місяців ( з 22.06.2018 р. по 21.06.2019 р.), за базовою процентною ставкою 36,0 % річних та на прострочену заборгованість у розмірі 48 % річних. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується кредитна заборгованість станом на 13.08.2020 року на загальну суму 15267,29 грн., яка складається з: 5860,34 грн. - заборгованість за кредитом (поточна), 5050,60 грн. - заборгованість за кредитом (прострочена), 321,30 грн. - заборгованість за процентами (поточна), 4035,05 грн. - заборгованість за процентами (прострочена). Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення Банку кредитних коштів та процентів, чим грубо порушуються законні права позивача, в зв`язку з чим, позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказав про підтримання позовних вимог, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2018 року [PERSON] підписав заяву-договір № 2018/І-С/023-002421 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», у формі овердрафту за програмою кредитування «Домовичок до пари», який в розділі «4. Паспорт споживчого кредиту» отримав додатково № 2018/ОВР/023-001704, відповідно до якого встановлена орієнтована сума кредиту - 10000,00 грн. та можлива сума кредиту - 300 000,00 грн. на строк кредитування 12 місяців ( з 22.06.2018 р. по 21.06.2019 р.), за базовою процентною ставкою 36,0 % річних та на прострочену заборгованість у розмірі 48 % річних. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 25.07.2019 року банком направлено на адресу відповідача Вимогу про дострокове повернення кредиту. Проте, відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2018/І-С/023-002421 (2018/ОВР/023-001704) від 17.12.2018 року станом на 13.08.2020 року на загальну суму 15267,29 грн., яка складається з: 5860,34 грн. - заборгованість за кредитом (поточна), 5050,60 грн. - заборгованість за кредитом (прострочена), 321,30 грн. - заборгованість за процентами (поточна), 4035,05 грн. - заборгованість за процентами (прострочена). Таким чином, оскільки відповідачем не було виконано належним чином у строки, передбачені договором, грошових зобов`язань, передбачених умовами даного договору, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена вище сума заборгованості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved