Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що житловий будинок №19 по вул. Гребінківській в с. Корніївка, Гребінківського району Полтавської області згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом належав йому та [PERSON]. 08.03.2005 року [PERSON] помер. Вказує, що з 1987 року добросовісно володіє даним будинком у тому числі 1/2 частиною яка належала померлому 08.03.2005 року [PERSON] - 11 років, 3 місяці. Просить визнати за ним право власності (в тому числі на 1/2 частину по праву власності та на 1/2 частину за набувальною давністю) на житловий будинок загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в с. Корніївка, Гребінківського району Полтавської області по вул. Гребінківській, 19 та в цілому складається з: «А-1»-житлового будинку; «№1»-огорожі; «№2»-воріт; «№3»-огорожі; «№4»-колодязю питного. Сторони у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. На підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 14.11.1987 року виданого Гребінківською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1699 належить [PERSON] та згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 14.07.1993 року виданого Гребінківською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за №1455 належав [PERSON] (а.с.7,8). 08 березня 2005 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії І-КЕ №248555, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 6, (а.с.13). Згідно інформаційної довідки «Бюро послуг та консультацій» від 19 листопада 2013 року право власності не зареєстроване на домоволодіння по вул. Гребінківській в с. Корніївка (а.с.14). З 1987 року і до теперішнього часу позивач добросовісно, безперервно та відкрито володіє спірним будинком (втому числі і 1/2 частиною яка належала померлому 08.03.2005 року [PERSON]А.), несе всі витрати по його утриманню, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує земельний податок, виконує щорічні поточні ремонти будівель та споруд та підтримує в належному стані. Ці обставини підтверджуються довідкою № 346 від 17.06.2015 року виконавчого комітету Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області та копія квитанцій про прийняття платежів. (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду. Право власності виникає незалежно від права попереднього власника на цю річ і не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, передбачених в ч.1 ст.344 ЦК України, а саме тривалості, добросовісності, відкритості та безперервного володіння майном, як своїм власним. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. З огляду на викладене, на підставі ст.15, 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: approved