Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій з подальшими уточненнями і змінами просить виділити належну йому Ѕ частку будинку [ADDRESS] згідно варіанту виділу житлового будинку і надвірних будівель по судовій будівельно-технічній експертизі № 25282 від 03.04.2019 року у вигляді житлової кімнати 1-5 площею 17,6 кв.м., житлової кімнати 1-6 площею 17,3 кв.м., кухні 1-7 площею 5,8 кв.м., санвузла 1-8 площею 1,6 кв.м., тамбуру 1-9 площею 1,3 кв.м., частини передпокою 1-1 площею 2,95 кв.м., навісу «И», воріт №5; після виділу у натурі належної позивачу із спільного майна, припинити право спільної часткової власності [PERSON] на будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати у розмірі 10 757 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він та відповідач є співвласниками вказаного житлового будинку, їм належить по 1/2 частині будинка кожному. Після придбання будинку позивач фактично проживав в ньому разом з родиною, оплачував за нього комунальні послуги. Відповідач в будинку ніколи не була зареєстрована і не проживала в ньому, в оплаті комунальних послуг участі не приймала. Спільне користування житловим будинком є неможливим, між співвласниками виникають суперечки з приводу порядку користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки позивача із загального майна не досягнуто. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.09.2017 року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток в будинку. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2018 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса та провадження по справі зупинено. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.05.2019 року провадження у справі було поновлено. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви від 24.10.2019 року просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. В той же час, адвокат Олійник О.А. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на те, що розгляд вказаної справи вже відкладався за аналогічним клопотанням сторони, суд розцінює подану заяву як зловживання своїми процесуальними правами та намагання затягнути судовий процес. Крім того, об`єктивних причин, за яких у судове засідання не з`явився сам відповідач з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду цивільної справи, суд вважає за можливе провести її розгляд за відсутності [PERSON] та її представника. Відповідно до вимог ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. За ч. 1 та 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 19 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. за р.№ 924 належить 1/2 частина будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] Інша 1 /2 частина будинку на підставі того ж договору належить [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10692419, право власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями було зареєстровано за позивачем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 травня 2006 року за р.№ 14461875. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 87534015, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями житловою площею 58,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини за кожним. Земельна ділянка за вказаною адресою площею 656 кв.м. зареєстрована на підставі рішення Московського РВК № 778 від 16.11.1954 року. Між сторонами виник спір щодо виділення позивачу відповідної частки будинку в натурі та порядку користування будинком, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласнику у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. У пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Суд вважає за необхідне зазначити, що можливість виділу належної позивачу 1/2 частини спірного будинку в натурі, підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03 квітня 2019 року № 25282, наданим експертом ХНДІСЕ ім. Бокаріуса. Згідно висновку експерта належну [PERSON] 1/2 частку будинку по [ADDRESS] можливо виділити у вигляді житлової кімнати 1-5 площею 17,6 кв.м., житлової кімнати 1-6 площею 17,3 кв.м., кухні 1-7 площею 5,8 кв.м., санвузла 1-8 площею 1,6 кв.м., тамбуру 1-9 площею 1,3 кв.м., частини передпокою 1-1 площею 2,95 кв.м., навісу «И», воріт №5. Для здійснення запропонованого виріанту виділу необхідно в приміщенні 1-1 улаштувати перегородку, переобладнавши таким чином у приміщення: передпокій площею 12,25кв.м., коридор площею 2,95кв.м. Згідно постанови КМУ від 7 червня 2017 р. N 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» вказане переобладнання не є самовільним, не потребує документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення не підлягає прийняттю в експлуатацію. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 10 757 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved