Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким скасувати арешт квартири під [ADDRESS] , накладений Болградською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Болградського районного управління юстиції в Одеській області від 11 жовтня 2004 року, реєстраційний №1371527, підстава обтяження: постанова АВ №974219, 11.10.2004 року, Болградське районне управління юстиції. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] , належала на праві власності в рівних частках по 1/2 частині кожній: [PERSON] та їй, позивачу [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку прийняла вона, позивач по справі - спадкоємець першої черги за законом як дочка померлої [PERSON] . Однак, при нотаріальному оформленні факту прийняття спадщини було виявлено, що у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1371527, підстава обтяження: постанова АВ № 974219, 11.10.2004 року, Болградське районне управління юстиції, власник: [PERSON] , заявник: Болградська районна державна нотаріальна контора. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладений арешт постановою Болградського районного управління юстиції АВ №974219 від 11 жовтня 2004 року тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1371527, зареєстровано реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, власником вказаний [PERSON] . Втім, [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS] , та ніякого відношення до неї не має. Наявний арешт на належне їй позивачці майно, перешкоджає реалізувати право на оформлення спадщини, що відкрилася після смерті її матері. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 14.09.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 18.10.2021 року о 10:00 годині.\~ У судове засідання призначене на 16.03.2021 року: Позивач та її представник будучи належним чином повідомленими не прибули, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.54-55). Відповідач [PERSON] до суду також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.56). Представник третьої особи до суду не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Жодних заяв, пояснень, заперечень до суду не подавав. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доводи позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім цього, ст.41 Конституції України гарантує право кожному громадянину володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.12.2000 року, виданого Болградською міською радою Одеської області, власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] у рівних частках є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина, та спадкоємцем за законом Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є її донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.20). При звернені\~позивача до\~нотаріуса було\~виявлено,\~що у\~відомостях з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна міститься\~запис про\~арешт квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~тип обтяження:\~арешт нерухомого\~майна,\~реєстраційний номер\~обтяження:\~1371527,\~підстава обтяження:\~постанова АВ\~№ 974219,\~11.10.2004\~року,\~Болградське районне\~управління юстиції,\~власник:\~ [PERSON] ,\~заявник:\~Болградська районна\~державна нотаріальна\~контора. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладений арешт постановою Болградського районного управління юстиції АВ №974219 від 11 жовтня 2004 року тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1371527, зареєстровано реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, власником вказаний [PERSON] (а.с.22). Однак судом встановлено, що при внесенні відомостей в державний реєстр щодо накладення арешту на майно було допущено помилку та зазначено, що власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.10.2004 року по справі № 2-1016-2004 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 3 477,09 гривень. Рішення набрало законної сили 22.11.2004 року (а.с.31-32). Відповідно до копії постанови серії АВ №974219 від 11.10.2004 року державного виконавця Болградського районного управління юстиції Нікіти І.В. накладено арешт на все майно [PERSON] на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області б/н від 21.09.2004 року 3\~266.99 гривень (а.с.35). З відповіді начальника Болградського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слідує, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження у Болградському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні виконавчі провадження про стягнення грошових коштів з [PERSON] та [PERSON] на користь стягувачів. Крім того зняти арешт № 1371527 від 12.10.2004 року неможливо у зв`язку з неможливістю однозначного встановлення підстави його накладення, у зв`язку з закінченням терміну архівного зберігання виконавчого провадження та його знищенням (а.с.28). Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приписами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Зважаючи на встановлені обставини, приймаючи до уваги відсутність виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] або [PERSON] , а відтак суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , та задоволення їх у повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved