Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова за актовим записом № 159. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який з вересня 2016 року проживав разом з відповідачем по справі. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.03.2017 року з позивача на користь відповідача по справі стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.02.2017 року та до повноліття дитини. До 01.01.2018 року позивач виконувала рішення суду щодо сплати аліментів на дитину, однак в в грудні 2017 року відповідач був затриманий за підозрою у скоєнні злочину та 21.12.2017 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27, а ухвалою суду від 16.01.2018 року призначено проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. З грудня 2017 року дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В звязку з викладеним позивач просить звільнити її від сплати аліментів на користь відповідача на дитину, що проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав відзив на позовні вимоги, в якому заперечував проти їх задоволення, а 07.05.2018 року надав суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено доказами те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 11.06.2005 року, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 03.03.2016 року(а.с.9). Від шлюбу 03.08.2005 року народилась дитина [PERSON], батьками якого є стороні по справі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 20.12.2017 року (а.с. 8). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.03.2017 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 10). Як вбачається з довідки про склад сімї [PERSON] № с-4-239/0/168-18-230 від 19.0172018 року, виданої Адміністрацією Холодногірського району ХМР ( а.с. 28), характеристики учня ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 126 [PERSON] виданої директором ХЗОШ І-ІІІ ступенів №126 ХМР Харківської області від 12.02.2018 року ( а.с. 26)та акту комісії дільниці № 63 КП Жилкомсервіс від 13.02.2018 року (а.с.29) [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] з грудня 2017 року. Зазначені обставини також визнані відповідачем. Таким чином судом встановлено, що син позивача по справі фактично проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні з грудня 2017 року. Виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.180, 181, 182 СК України батьки зобовязані втримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим з батьків. Згідно зі ст.ст.192, 197 СК України розмір аліментів, визначений згідно з рішенням суду або домовленості між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений згідно з рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частиною 4 ст.273 ЦК України передбачено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], змінилися обставини, що мали значення для ухвалення рішення, а саме змінилось місце проживання дитини та особа, яка на даний час утримує дитину. При цьому на [PERSON] залишився обовязок щодо сплати аліментів на користь відповідача [PERSON], який на даний час проживає окремо від дитини та не утримує її. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні обставини, що мають істотне значення, та підстави для звільнення [PERSON], від обовязку по сплаті аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON], який на теперішній час мешкає та зареєстрований разом з нею і знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного,

Outcome: approved