Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 22 лютого 2013 року уклали кредитний договір без номеру. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 17509,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1993,40 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14206,10 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 809,98 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 1600 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності на а.с.55, у судове засідання не явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення відповідно до вимог ст.223 ч.4 ЦПК України. Відповідач, місце реєстрації якої за адресою, зазначеною у позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування, проте за повідомленням керівника ЦПЗ №5 за зазначеною адресою не проживає (а.с.41,50), будучи двічі повідомленою про розгляд справи в суді відповідно до вимог ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про виклик у судові засідання [PERSON] як відповідача (а.с.51,53), у судове засідання повторно не явилася, про причини неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, відзив на позов не подала. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, з анкети-заяви [PERSON] від 22 лютого 2013 року на а.с.6 судом у судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2013 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої 22 лютого 2013 року отримала від Банку кредитну карту з грошовими коштами на ній. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною картою, за користування в розмірі, встановленому тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/ 70/ з розрахунку 360 календарних днів у році (а.с.29,зворот). Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с.26,зворот). Відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з виконання кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку (а.с.26,зворот). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.27). З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судом встановлено, що у звязку з порушенням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 17509,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1993,40 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14206,10 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 809,98 грн. (а.с.5). У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязань. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Із ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проаналізував добуті судом докази і вищенаведені нормі ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Банку до [PERSON] в повному обсязі, оскільки з розрахунку заборгованості, яка утворилася у Відповідача перед Позивачем, вбачається, що Банком до загальної суми боргу за кредитними зобовязаннями включені лише штрафи (фіксована частина і процентна складова), при цьому пеня не нараховувалася. На підставі ст.141 ЦПК України у звязку з задоволенням основної вимоги задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 1600 грн. (а.с.38). Підстави для застосування судом положень ч.1 ст.142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат у даній справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved