Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,2300 га, що знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], після смерті [INFO] [PERSON]. В зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити державний акт на право власності на землю порушує питання про визнання за ним права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача та третьої особи подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [INFO] [PERSON]відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2300 га, що знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Вказану земельну ділянку спадкодавцю передано у власність на підставі рішення Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області №448-41-VІ від 02 грудня 2014 року. Разом з тим, за життя [PERSON] не встиг завершити процедуру реєстрації виниклого в нього права власності на земельну ділянку. 29 серпня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, яким все своє майно і те що йому буде належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Постановою Державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори від 14 грудня 2016 оку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадану земельну ділянку з посиланням на відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа про право власності на спадкове майно. Інших спадкоємців по справі немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №02-14 від 16 травня 2016 року після смерті [PERSON]. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Рішенням Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області №448-41-VІ від 02 грудня 2014 рокузатверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яку передано у власність [PERSON] (тобто за його життя), а тому на момент відкриття спадщини спадкодавцеві належало право на спірну земельну ділянку і воно не припинилося внаслідок його смерті. Отримавши в установленому законом порядку право на оформлення документації щодо отримання державного акту на землю, [PERSON] не встиг отримати держаний акт на вищезазначену земельну в зв'язку зі смертю. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на згадану земельну ділянку в розумінні вимог ст. ст. 125 і 126 ЗК України у спадкодавця не виникло, оскільки в установленому Законом порядку за життя ним не зареєстровано. З цих підстав право власності на земельну ділянку не може бути успадковано і позивачкою, а тому в зазначеному позові в цій частині слід відмовити. У той же час, право на завершення приватизації, яке виникло за життя у спадкодавця, входить до складу спадщини та не припинилося внаслідок смерті [PERSON] Відтак суд вважає необхідним визнати з позивачем право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,2300 га, що знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] і тим самим позов задовольнити частково. Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності 01 січня 2013 року, на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Таким чином, оскільки видача державних актів про право власності на земельні ділянки на даний час Законом не передбачена, суд вважає необхідним визнати за позивачем право на завершення приватизації та одержання на його ім'я правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку згідно чинного законодавства України. Таким чином, заявлені позивачем права підлягають визнанню, а пред'явлений позов - частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial