Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача і просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 01 червня 2006 року у розмірі 6111,66 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, відповідно до укладеного договору б/н від 01 червня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитним договором згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Станом на день смерті заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором склала 6111,66 грн., яка складається з наступного: 3254,987 грн. - заборгованість за кредитом; 2856,68 грн. заборгованість за відсотками. Спадкоємцем померлого є [PERSON] , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На виконання вимог ст.1281 ЦК України, 07 грудня 2017 року, позивачем було направлено претензію кредитора до Знам`янської міської державної нотаріальної контори, а 09 січня 2018 року отримано відповідь, згідно з якою спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Спадкування обов`язків [PERSON] відбулось відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовилась від спадщини у передбачений законом строк, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 25 листопада 2019 року відповідачу було направлено лист - претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачем вчинено не було, тож виникла необхідність звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву в якій позовні вимоги не визнала, вказуючи, що строки позовної давності, давно минули, а про те, що [PERSON] помер банку давно відомо, крім того, вона не зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ..Справу просить розглянути за її відсутності, відмовивши в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступне. 01 червня 2006 року [PERSON] уклав кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн. на картковий рахунок (а.с.11-17). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.28) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість\~ [PERSON] за кредитним договором №б/н від\~ 01 червня 2006 року, станом на дату його смерті, складає 6111,66 грн., а саме: 3254,987 грн. - заборгованість за кредитом; 2856,68 грн. заборгованість за відсотками (а.с.7-10). Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2016 року (а.с.19) провадження за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки встановлено, що [PERSON] помер. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило до Знам`янської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України до спадкоємців померлого позичальника\~ [PERSON] , яка отримана нотаріальною конторою 26 грудня 2017 року (а.с.48), на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с.49). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявами про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини спадкоємці померлого\~ [PERSON] \~не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.47-56). Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1216, ст.1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України. Оскільки кредитні зобов`язання не включені до визначеного ст.1219 ЦК України переліку зобов`язань, які не входять до складу спадщини, тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, спадкуються спадкоємцями померлого позичальника спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. \~ \~ \~ \~Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України, в редакції чинній на момент смерті [PERSON] , спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку ст.1282 ЦК України. Системне тлумачення ст.16\~та ч. 2 ст.1282 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч.2 ст.1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №336/5443/16 від 13.02.2019, № 562/2411/16-ц від 17.07.2019, №279/7765/15-ц від 06.11.2019. На підставі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 129 Конституції України\~відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючи до суду з позовною заявою та заявляючи вимоги про стягнення зі спадкоємця [PERSON] суми заборгованості, позивач посилається на ч.3 ст.1268 ЦК України, зазначаючи, що оскільки, остання на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, у встановлений ст. 1270 ЦК України, строк, не заявила про відмову від неї, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Судом, в порядку задоволення клопотання позивача, витребувано, у відповідного територіального органу реєстрації місця перебування та місця проживання померлого, довідку про склад його сім`ї та реєстрацію осіб за місцем реєстрації та проживання померлого станом на день його смерті, однак, з наданої відповіді (а.с.60) не можливо беззаперечно встановити, що, на час відкриття спадщини, позичальник [PERSON] та відповідач [PERSON] постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за однією адресою, (а.с.41) не є безумовною підставою для висновку про постійне спільне проживання [PERSON] та [PERSON] за однією адресою на час відкриття спадщини, оскільки Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. За викладеного, суд вважає, що позивачем у справі не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що відповідач [PERSON] , за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не встановлено цього і під час судового розгляду. Крім того,\~слід зауважити,\~що при\~вирішенні спору\~про стягнення\~з спадкоємця\~коштів для\~задоволення вимог\~кредитора встановленню\~підлягають обставини,\~пов`язані\~із з`ясуванням\~кола спадкоємців,\~належності спадкодавцю\~будь-якого\~рухомого чи\~нерухомого майна,\~вартості отриманого\~спадкоємцями майна\~та дотримання\~кредитором законодавчо\~визначеного строку\~пред`явлення\~вимоги до\~спадкоємців боржника. У спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину, однак обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, разом з тим позивач не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості, при цьому не заявляв суду відповідних клопотань про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. Враховуючи відсутністьналежних,\~допустимих та\~беззаперечних доказів\~того,\~що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , обсяг та вартість спадкового майна не визначено, суд приходить до висновку, що вимоги позову не підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, суд не вбачає будь-яких правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed