Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 листопада 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем розладилось через різні погляди на сімейні відносини, несумісність характерів, відсутність довіри та взаєморозуміння. Впродавж останнього року спільне проживання припинено, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, тому просив розірвати його. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подала. У судове засідання позивач не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, від позову не відмовився. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, додатково повідомила, що сторони з 15 січня 2018 року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25 листопада 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 25 листопада 2016 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини, відсутність спільних інтересів та несумісність характерів. Сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та довіри призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З 15 січня 2018 року сторони шлюбних відносин не підтримують, наміру на примирення і збереження сім`ї не мають, проживають окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім`я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved