Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12544 від 23.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року у розмірі 109 200,40 грн., яка складається з наступного: 7309,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 92250,15 грн. заборгованість за відсотками; 3965,00 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 5176,21 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за вказаним виконавчим написом з нього стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року, яка утворилась за період з 05.10.2010 року по 30.06.2017 року у розмірі 109 200,40 грн. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є таким що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис виданий за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Крім того, позивач заперечує ту обставину, що ним 05.10.2010 року підписувалися будь-які кредитні договори на отримання коштів у ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач зазначає, що відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, однак у даному виконавчому написі зазначено заборгованість виникла в період з 05.10.2010 року по 30.06.2017 року, що значно перевищує трирічний термін визначений законодавством. Позивач зазначає, що нотаріусу банком не були надані для вчинення виконавчого напису усі необхідні документи, які передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Позивач вказує на те, що всупереч вказаному нормативному акту, нотаріусу оригінал кредитного договору взагалі не надавався, оскільки позивачем будь-яких кредитних договорів з відповідачем 05.10.2010 року не укладалось. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису розмір заборгованості, щодо якої банк просив вчинити напис, не був безспірним і тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Сторони у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує, оскільки представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Треті особи в судове засідання не зявилися, від приватного нотаріуса [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області старший державний виконавець Курочка В.І. в наданому суду клопотанні просить розглядати справу без участі представника відділу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 12544 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», за яким на підставі кредитного договору б/н від 05.10.2010 року та розрахунку заборгованості станом на 30.06.2017 року за договором за період з 05.10.2010 року по 30.06.2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 109 200,40 грн. з яких: 7309,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 92250,15 грн. заборгованість за відсотками; 3965,00 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 5176,21 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Витрати за вчинення виконавчого напису складають 1800,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 12544. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення і може бути предявлений до примусового виконання протягом трьох років. Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 50\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.99\~№ 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.3.5. Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.99\~№ 1172 (далі Перелік № 1172). Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року викладена правова позиція, відповідно до якої суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з копій документів, які надані суду, нотаріус вчинив виконавчий напис №12544 від 23.11.2017 р. на підставі кредитного договору б/н від 05.10.2010 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 року витребувано у приватного нотаріуса [PERSON] належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 12544 від 23.11.2017 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року у розмірі 109 200,40 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом надано суду лише: копію виконавчого напису № 12544 від 23.11.2017 року; копію заяви ПАТ КБ «Приватбанк» б/н від 07.08.2017 року адресованої приватному нотаріусу про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором; копію Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 30.06.2017 року; копію письмової вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором б/н від 05.10.2010 року; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ КБ «Приватбанк». Однак приватним нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів не було надано належним чином засвідченої копії кредитного договору б/н від 05.10.2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] на підставі якого було вчинено виконавчий напис № 12544 від 23.11.2017 року та доказів його відправлення позивачу. При цьому, суд звертає увагу, що позивач заперечує наявність будь-яких укладених кредитних договорів з відповідачем датованих 05.10.2010 року. Відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» жодних пояснень з цих обставин надано не було. Виходячи з таких обставин ненадання нотаріусу кредитного договору, документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність жодних відомостей щодо умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, умови нарахування пені, штрафів, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват Банк» для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Крім того, зі змісту виконавчого напису №12544 від 23.11.2017 року вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 05.10.2010 року по 30.06.2017 рік, значно перевищує трирічний термін визначений законодавством (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат») та підтверджує, що розмір заборгованості є спірним. При цьому суд зазначає, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що між сторонами кредитного договору, на підставі ст.259 ЦК України, була збільшена позовна давність, суду не надано. Крім того, відповідно до статті 258\~ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку. Проте, розмір стягнення неустойки, за розрахунком заборгованості нарахований з 05.10.2010 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 23.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №12544 були порушені вимоги статей 87,88\~Закону «Про\~нотаріат» та пункту 3 Порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн. та витрати за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved