Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 23.01.2013 року секретарем виконавчого комітету Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, після смерті [PERSON], яка померла 01.10.2016 в с.Линове Путивльського району Сумської області. До спадкового майна входить земельна\~ ділянка, площею\~ 0,09 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вона не може в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.42). Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву в якій не заперечувала проти задоволенні позову, а справу просила слухати в її відсутність (а.с.47). Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач та її чоловік [PERSON], який помер 19.08.2016, є спадкоємцями за заповітом посвідченим 23.01.2013 року секретарем виконавчого комітету Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області, після смерті [PERSON], яка померла 01.10.2016 в с.Линове Путивльського району Сумської області (а.с.6-8). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.02.2017 після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №28/2017 (а.с.9). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10.05.2017 визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Садовій, 2 в с.Линове Путивльського району в порядку спадкування за заповітом [PERSON] (а.с.11-12). Листом державного нотаріуса №1604/02-14 від 20.12.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.13). Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується копію Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №00997 від 20.10.1997 (а.с.10), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивачів підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved