Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що він є власником 59/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.05.2009 року. У вказаній квартирі крім нього зареєстровані [PERSON], [PERSON], які останній рік не проживають там, їх особистих речей у будинку немає, однак їх реєстрація завдає додаткових витрат по сплаті комунальних послуг та розпорядження майном. За таких обставин позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 23.06.2014 року залишено зустрічний позов по справі без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що позивач та відповідач розлучились 27.09.2012 року і з жовтня 2012 року відповідачі не проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідачі в судові засідання багаторазово не з'являлись і тому суд вирішив розглянути справу на підставі тих доказів та матеріалів, що є в справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що проживає в цьому житловому будинку в квартирі № 2 і є матір»ю позивача. Вказала, що сама сплачує комунальні за весь будинок, який має 2 входи. З квітня 2012 року не бачила відповідачів за адресою [ADDRESS]. Позивач розлучився з [PERSON] так як остання вживала алкогольні напої. Всі речі відповідачів знаходяться за адресою їх проживання на [ADDRESS]. Свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] зазначила, що з весни 2012 року відповідачі не проживають в будинку [ADDRESS]. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у відсутності відповідачі по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майновим правом на власний розсуд. Згідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Встановлених законом випадків збереження за ними права користування квартирою не встановлено. Відповідачі заперечень на позов не надали і судом встановлено, що без поважних причин останні не мешкають за адресою реєстрації, тобто не використовують житло за цільовим призначенням для проживання з жовтня 2012 року. Згідно з ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Наведене вище є підставою для визнання відповідачів, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, такими, що втратили право користування спірним житлом у зв'язку з їх відсутністю без поважних причин понад один рік, а саме з жовтня 2012 року та у зв`язку з тим, що останні ним не користуються. Враховуючи викладене, суд вважає, що право власності позивача порушене і підлягає захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в сумі по 57, 35 грн з кожного.

Outcome: approved