Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що має статус адвоката та в 2013 та 2014 роках надавав правову допомогу громадянам, які являлись членами ОК «СТ «Сонячне». За результатами надання правової допомоги, ним було проведено аналіз документації, здійснені адвокатські запити були подані позови до судів, по яких прийняті рішення на користь його клієнтів, захищенні їх права, та встановлені порушення норм чинного законодавства правлінням ОК «СТ «Сонячне» та вчинялись інші дії відповідно до договорів про надавання правової допомоги та ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Жодних зауважень та претензій зі сторони клієнтів на його діяльність не було, правова допомога надавалась законно відповідно до норм законодавства. Проте, в подальшому 12.02.2014 ОК «СТ «Сонячне» направило до Ради адвокатів Київської області заяву про деструктивні дії позивача, який перешкоджає статутній діяльності правління, де зазначалось, що позивач фабрикує позови, створює психологічний терор, поводиться грубо та інше. Проте, кваліфікаціно-дисциплінарна комісії адвокатури не найшла в його діях порушень, та закрила дисциплінарне провадження. Таким чином, вважає, що відповідач поширив щодо нього недостовірну інформацію, що негативно впливає на його ділову репутацію, порочить його честь, гідність та йому завдано моральну шкоду. Тому, просить визнати дану інформацію недостовірною, зобов'язати відповідача спростувати дану інформацію та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 7000 грн. В судовому засіданні позивав позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити, зазначив, що відповідач не були його клієнтами, послуги були надані в повному обсязі громадянам, які не мали до нього претензій. Жодних порушень в його діяльності дисциплінарною комісією не було встановлено, дані які були вказані в скарзі не знайшли свого підтвердження та були спростованні, а форма звернення, до дисциплінарної комісії є образливою та принизливою для його честі та гідності. В судовому засідання представник відповідача Краснов В.М., який є головою правління ОК «СТ «Сонячне» проти позову заперечив в повному обсязі надав заперечення проти позову, вказав, що позивач подає багато позовів, введе себе зухвало, обставини, які він викладає в позовних заявах не відповідають дійсності, а тому вони звернулись до дисциплінарної комісії. Зазначає, що відповідно до законодавства в них було право на звернення для перевірки обставин, які були викладені в заяві, дані твердження були оціночним судженням відповідача, а від так, до таких відносин не може застосовуватись питання щодо захисту честі та гідності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2849/10 від 26.05.2005 року, [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю. 25.06.2013 року адвокат [PERSON] уклав договори про надання правової допомоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 12.02.2014 року Голова ОК «СТ «Сонячне» Краснов В.М. направ на ім'я Голови ради адвокатів Київської області скаргу на деструктивні дії адвоката [PERSON], який перешкоджає своїми діями статутній діяльності правління, а саме фабрикує судові позови, засновані на брехні без будь-якої перевірки фактів, організовує несанкціоновані загальні збори, створює своїми запитами психологічний терор для правління, поводить себе грубо, та порушує юридичну етику. В зв'язку з цим, просять перевірити дані факти та притягнути адвоката [PERSON] до дисциплінарною відповідальності. 19.06.2014 року кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області, в присутності [PERSON],розглянула у відкритому засіданні скаргу Голови правління ОК «СТ Сонячне» стосовно дисциплінарного проступку з боку адвоката [PERSON], встановила, що доводи зазначені в скарзі є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються доказами, та не встановлено, що [PERSON] порушив Правила адвокатської етики. Дисциплінарне провадження відносно адвоката [PERSON] було закрито. Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України зазначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України передбачено, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно ст.277 ЦК України, ст. 47-1 ЗУ «Про інформацію» та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», - предметом судового захисту не є оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно п.16 вказаної постанови, ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте, якщо в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки, у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Згідно ч.1 ст.36 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся з даною скаргою до відповідного органу, з приводу,як на його думку, порушень правил адвокатської етики позивачем, під час здійснення останнім адвокатської діяльності. Таким чином, суд вважає, що звернення відповідача до належного органу, кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, не можна вважати поширенням негативної інформації про особу, яка порочить його честь та гідність, ділову репутації, а є використанням особою його права на звернення, а тому позовні вимоги про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростування не підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.23 та ч.1 стю1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні, не встановлено вини відповідача та порушення прав позивача, які могли би слугувати підставами для відшкодуванням останньому моральної шкоди, а тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення. Таким чином, позов не підлягає до задоволення в повному обсязі. З урахуванням викладеного, судові витрати з відповідача не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed