Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 11.09.2007 року відповідач підписав заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 2200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі предбаченому тарифами договору. Публічне акціонерне товариство «КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.05.2018 року має заборгованість 32790.11 грн., яка складається з наступного: 15294.13 грн. - заборгованість за кредитом; 5111.18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10585.27 грн.-нараховано пені; 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1549.53 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, при цьому, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також просить відмовити у задоволенні стягнення штрафу та застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву згідно якої просив суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені та відмовити позивачу у задоволенні позову у частині стягнення штрафу, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2007 року відповідач підписав заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 2200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 5-25). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 35/366 календарних днів на рік (а.с. 21). Пункотм 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі предбаченому тарифами договору (а.с. 20). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором ( а.с. 9). Станом на 14.05.2018 року сума заборгованості відповідача перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.09.2007 року складає 32790.11 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договір. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків. При цьому, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення: 500.00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1549.53 грн. штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні його вимог в частині стягнення штрафу. При цьому, суд враховує заяву відповідача у якій вона просила суд застосувати позовну давність відносно вимоги щодо стягнення пені. Так, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); Як видно з розрахунку заборгованості за кредитом у графі «сума пені (накопичувальним підсумком)» відповідачу щомісячно нарахована сума пені у розмірі 100 грн. Оскільки стягнення неустойки ( пені, штрафу ) за змістом статей 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду (звернення до суду 15.06.2018 року), то з відповідача належить стягнути пеню в сумі 850 гривень. Таким чином, з відповідача. на користь АТ «КБ»Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість на суму 21255,31 грн., а саме: 15294.13 грн. - заборгованість за кредитом; 5111.18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 850 грн.-нараховано пені. Окрім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь позивача з відповідача суд стягує судові витрати з урахуванням часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial