Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 23319,15 гривні. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 03.03.2013 року та 04.08.2013 року відповідач взяв у нього в борг відповідно 700 доларів США та 8000 грн., які зобов'язався повернути у визначений строк, що підтверджується відповідними розписками. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов'язань щодо повернення позики не виконав, позивач просив стягнути на його користь позику в загальній сумі з процентами 23319, 15 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив їх задовольнити з урахуванням сплаченої відповідачем суми боргу у розмірі 300 грн., тобто у розмірі 23019, 15 грн. з підстав викладених у позові та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив суду, що фактичної передачі коштів згідно розписки на суму 8000 грн. не було, дійсно ним власноручно були написані розписки, однак кошти ним отримані від позивача тільки у розмірі 700 доларів за розпискою від 03.03.2013 року. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.03.2013 року та 18.05.2013 року [PERSON] дав у борг відповідачу [PERSON] до 03.06.2013 року грошові суми у розмірі 500 доларів США та 200 доларів США, які [PERSON] зобов'язався повернути з процентами 8% щомісячно. Крім того, 04.08.2013 року [PERSON] дав у борг відповідачу [PERSON] до 15.08.2013 року грошову суму у розмірі 8000 грн., які [PERSON] зобов'язався повернути з процентами 8% щомісячно, що підтверджується відповідними розписками написаними власноручно, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, копії приєднані до матеріалів справи. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що написав власноруч дані розписки, проте гроші у розмірі 8000 грн. не отримував. На підтвердження своїх доводів послався на покази свідків. За умовами положення ч.2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його частин може доводиться письмовими доказами, засобами ауді- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, дослідивши оригінали розписок в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що факт отримання відповідачем [PERSON] в борг грошової суми у позивача [PERSON] підтверджено. Так як своїх зобов'язань [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення коштів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суми позики в розмірі 23019, 15 підлягають до задоволення, оскільки позивач в судовому засіданні належними та допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved