Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 квітня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 121. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON],[INFO], який зараз проживає разом з нею. Приблизно з лютого 2015 року між нею та відповідачем припинені сімейні відносини з підстав несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги, дружби, взаємодопомоги, відповідач забрав свої речі, переїхав на інше місце проживання. Вони почали проживати окремо, спільного господарства з ним не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Строк для примирення просить не надавати. У звязку з зазначеним просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи знаходиться протокол судового засідання Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2015 року про допит в якості відповідача [PERSON], в якому зазначено, що відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, пояснив, що на протязі 6-ти місяців разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, дружина з дитиною переїхала проживати до своїх батьків у Дніпропетровську область, згоден на розгляд справи у його відсутності. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження серія І-ЕГ №079412, згідно якого 03.04.2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], серія І-КИ №445728. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають сумісно з лютого 2015 року, сумісне господарство не ведуть, спільне життя поміж ними не складається, через несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги, дружби, взаємодопомоги, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved