Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час є відсутньою, і доводи мотивує тим, що їй належить на праві власності квартира № 15 в будинку № 03 по провулку Енергетичний м. Волноваха, Донецької області, на підставі Договору міни житла від 05.11.2007 року, який 28.11.2007 року було зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. З власної ініціативи позивачка дала дозвіл на реєстрацію в її квартирі своєму синові і 04.08.2008 року він зареєструвався в квартирі на правах члена родини власника житла. З березня місяця 2014 року відповідач по даній справі не став мешкати в квартирі і не мешкає по теперішній час. Не мешкає в квартирі не з поважної причини, а за своїм власним не бажанням мешкати в квартирі. Враховуючи, що відповідач не мешкає в квартирі без поважних причин більше року, тому він утратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що вона хвора на онкологічне захворювання, тому необхідні кошти на лікування, а на оплату комунальних послуг не залишається, борги ростуть, оформити субсидію не має можливості, оскільки син зареєстрований у неї в квартирі. Син надавати допомогу на оплату комунальних послуг не бажає. Відповідач [PERSON] двічі не зявився про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень про отримання судових повісток, про причину неявок суд не інформував, тому причину неявок відповідача суд визнає не поважною, і вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм право відносини. Так, з Договору міни житла від 15.11.2007 року вбачається, що позивачка стала власником квартири [ADDRESS] посвідченого державним нотаріусом Волноваської нотаріальної контори, реєстр № 1- 3230, що дає суду підстави визнати, що право власності позивач отримала відповідно до вимог чинного законодавства і є власником квартири. З витягу про державну реєстрацію прав, ксерокопія якої є наявною у справі вбачається, що позивач зареєструвала своє право власності на квартиру. Доводи позивача про те, що в квартирі зареєстрований відповідач, підтверджуються довідкою ПП «Будинкоуправління № 2 м. Волноваха № 338 від 19.08.2015 року, згідно якої відповідач по даній справі зареєстрований в указаній квартирі як член родини позивача. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право на користування приміщенням для особистого проживання та проживання членів його сімї. Статтею 71 ЖК України зазначені поважні причини, на підставі яких за користувачем зберігається житлова площа але в судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкає в квартирі не із-за поважних причин, а свого не бажання. У відповідності з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчила, що позивачку і її сина знає з 2003 року, оскільки працювали разом. Підтвердила той факт, що в квартирі позивачка за власним бажанням зареєструвала свого сина, відповідача по даній справі і він мешкав до березня місяця 2014 року, а потім виїхав до м. Маріуполь і в квартирі не мешкає і стосунків з позивачкою не підтримує. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Про те, що відповідач не мешкає в квартирі без поважної причини підтверджується і актом депутата Волноваської міської ради [PERSON], складеного в присутності [PERSON] та [PERSON] від 25.08.2015 року, що також є наявним у справі. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач суду доказів не надав, що дає суду право визнати, що позов визнав. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником квартири [ADDRESS], за власним бажанням зареєструвала в квартирі свого сина відповідача по справі, який є членом родини позивача і не мешкає в квартирі більше одного року, не з поважних причин, а за власним не бажанням тому втратив право на проживання в вказаній квартирі у відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надав суду доказів відносно того, що мала місце інша домовленість з власником житла відносно проживання в квартирі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 383, 405 ч.2 ЦК України, 71 ЖК України, та

Outcome: approved