overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 28 вересня 1996 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: син Роман, [INFO], та син [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказував, що причиною розпаду см»ї є постійні сварки, які виникають на побутовому грунті, через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність спільних інтересів. Зазначав, що з серпня 2013 року вони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, а тому він вирішив шлюб розірвати. Вважав недоцільним надання строку для примирення. Просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви, з яких вбачається, що позивач позов підтримує, а відповідачка позов визнає, просять справу слухати у їх відсутності. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтв про народження дітей, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, на протязі тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 2 березня 2003 року і проживав з нею однією сім»єю до квітня 2014 року. Від спільного життя є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказував те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з її особистих міркувань, спільного господарства не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу - не можливе. Примирення вважав не можливим. Просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що розлучення ініціювала сама дружина. Вона наполягала на тому, щоб він звернувся до суду з даним позовом. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, хоча судом приймалися міри для її належного повідомлення про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, довідкою АДБ та копією повідомлення телеграфом з квитанцією про це, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідачки відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспорту позивача, свідоцтва про народження дитини, довідки АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивач не згоден. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 2 вересня 2010 року. На утриманні у них є позашлюбна дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. За причину розпаду сім»ї вказував те, що вони з лютого 2014 року разом не проживають, припинили подружні стосунки. Не ведуть спільне господарство, проживають окремо у різних країнах. Він з квітня 2014 року проживає за адресою, вказаною у позірній заяв, а відповідачка залишилася проживати у Італії. На даний час він, як і відповідачка, мають намір створити нові сім»ї. Майно, яке було набуто в період шлюбу, вони розділять у добровільному порядку. За таких обставин просив шлюб з відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що примирення не можливе і збереження шлюбу буде протирічити їхнім інтересам. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши заяву відповідачки, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію паспорта позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з лютого 2014 року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 30 серпня 2012 року. Від спільного життя дітей немає. Вказував, що їх шлюб носить тільки формальний характер. Вони не відчувають один до одного любові, взаєморозуміння та поваги, перестали розуміти один одного, не знаходять спільної мови у вирішенні будь-яких питань сімейного характеру. Не формують та ведуть спільного бюджету. Зазначав, що кожен з них живе самостійним відокремленим життям з лютого 2015 року, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Просив шлюб розірвати, при розірванні шлюбу просив змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснивши при цьому, що не проти того, щоб шлюб був розірваний. Просила змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 31 жовтня 1999 року. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказував, що останнім часом їх шлюбні та сімейні відносини фактично припинені. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, тому за його переданням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Проживають вони окремо, спір про майно відсутній. Просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви, з яких вбачається, що позивач позов підтримує, а відповідачка позов визнає, просять справу слухати у їх відсутності. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, на протязі тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 31 серпня 1996 року. Від спільного життя є донька - [PERSON], [INFO]. Вказував, що з 2013 року сім»я розпалася. Причинами розпаду сім»ї являються постійні сварки,які виникають на побутовому грунті, що зумовлені різними поглядами на життя, несумісністю характерів, відсутністю спільних інтересів. Зазначав, що з січня 2014 року вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, а тому шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Просив шлюб розірвати. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснивши при цьому, що вони не проживають разом протягом 1,5 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 9 жовтня 2012 року. Від спільного життя дітей немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За причину розпаду сім»ї вказував те, що спільно з відповідачкою вони проживали до 20 жовтня 2013 року. Спільне життя не склалося з причини несумісності характерів, та того, що між ними були тривалий час непорозуміння та суперечки. Спільне проживання стало не можливим, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Просив шлюб з відповідачкою розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що на примирення він не згоден. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Нею подана заява про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши заяву відповідачки, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспорту позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають на протязі року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення сторони не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 03 травня 1997 року. Від спільного життя є неповнолітня дитина донька Анастасія, [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказував, що сімейне життя не склалося, вони з відповідачкою є різними людьми , в них різні погляди на життя, різні інтереси, через що між ними з будь-яких причин виникали непорозуміння, суперечки. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що у нього на даний час є інша жінка, з якою він проживає однією сім»єю, і з якою він має намір узаконити стосунки. Крім цього вказував, що з червня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, майновий спір між ними відсутній, а тому просив шлюб з відповідачкою розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши, що примирення з дружиною не можливе, в нього склалися фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, погодилася на розірвання шлюбу, при цьому пояснила, що вони більше року не живуть разом і вона знає про те, що у чоловіка є інша жінка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, свідоцтва про народження дитини, копію паспорта позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення сторони не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 18 серпня 2006 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO]. Вказував, що їх сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Вони не розуміють один одного, і через це в них виникали суперечки та непорозуміння. Позивачка поїхала за кордон, а він проживає в м.Чернівці, все це призвело до того, що вони втратили почуття поваги та довіри без чого сімейне життя неможливе. Спір про майно між ними відсутній. Він прийшов до висновку, що даний шлюб потрібно розірвати. На примирення не погоджується. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач надав заяву з якої вбачається, що він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, судом були прийняті всі міри по належному її повідомленню, про що свідчить оголошення про виклик до суду опубліковане в газеті «Буковина». Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, що не суперечить положенням ст.. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши заяву позивачки, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки і на протязі тривалого часу спільно не проживають і спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «Дефіс» за [PERSON] обліковується заборгованість за виданий товар на підставі податкових накладних на загальну суму 9 257,49 грн. строк оплати за товар за цими накладними становив 10 календарних днів, тобто до 10 листопада 2014 року. Посилаючись на вимоги ст.ст. 530, 525, 526, 610, 611, 111 ЦК України, вказував, що в день складання видаткових накладних [PERSON] був директором ТОВ «Дефіс», тобто особою, яка відповідає за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах підприємства, а тому існування цієї заборгованості свідчить про фактичне здійснення господарських опареній з передачі тому товарів від ТОВ «Дефіс» за видатковими накладними №Д-00098872 та №Д-П0000059 від 30 жовтня 2014 року. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 9257,49 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задоволити. Крім цього вказав, що у нього немає будь-якого оригінального документу в ствердження своєї правової позиції стосовно предмету змісту та ціни позову. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він ніяких матеріально-господарських цінностей не отримував, а у зв»язку з ліквідацією підприємства він не міг прослідкувати за рухом товарів чи коштів, а документів, які підтверджували би, що він брав товар немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, стверджені поясненнями сторін та копіями свідоцтва про державну реєстрацію ТзОВ «Дефіс», його статуту, паспорту відповідача, карточки рахунку:36.1, видаткових накладних від 30 жовтня 2014 року, з тексту яких вбачається, що відсутні підписи особи, яка мала би отримувати матеріальні цінності, вимоги про погашення боргу. Отже, суд доходить висновку саме про необґрунтованість позовних вимог, а за таких обставин підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed