Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14414 грн. 11 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву без номеру від 12.10.2009, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт (п.1.1.1.63 договору) короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку, які викладені на банківському сайті та відповідно до яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Дія договору також підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору, при цьому у сторін договору виникають обовязки: у кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 договору: у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 договору). На підставі п.1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобовязань за даним договором. Згідно з п.1.1.6.1 та п.1.1.6.2 договору, зміни в умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку. У разі незгоди зі змінами умов та правил надання банківських послуг або тарифів банку, клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 договору. Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач зобовязався на підставі п.2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобовязань за договором, відповідно до п.2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Відповідно до п.2.1.1.3.3 договору, відповідач доручив банку списувати карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань, згідно з п.2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, у тому числі з карткового рахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, у тому числі мінімального обовязкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п.2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно з п.2.1.1.12.2 договору, у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, згідно з п.2.1.1.12.2.1 договору, клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно з п.2.1.1.12.6.1 договору, на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитами, відкритими у валюті USD) та 5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.4.2 та п.2.1.1.4.6 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 14.11.2017 має заборгованість 14414 грн. 11 коп., яка складається з тіла кредиту 1270 грн. 26 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом 5914 грн. 36 коп., нарахованої пені 6066 грн. 91 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 662 грн. 58 коп. Відповідно до п.1.1.7.11 договір, договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.43 договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме визнала тіло кредиту в сумі 1270 грн. 26 коп., просила розглядати справу в її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 12.10.2009 укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником заяви. У даній заяві вказано, що позичальник згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом позичальник підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», а також його місцезнаходження. Позичальник погодився з тим, що дана заява разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць (36% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 12.10.2009, здійсненого за період з 01.11.2015 по 14.11.2017, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк станом на 14.11.2017 нарахував [PERSON] заборгованість у розмірі 14414 грн. 11 коп., яка складається з тіла кредиту 1270 грн. 26 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом 5914 грн. 36 коп., нарахованої пені 6066 грн. 91 коп., а також штрафів у розмірі 1162 грн. 58 коп., до яких входять штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 662 грн. 58 коп. (а.с.7-8). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, суд вважає, що заборгованість за кредитом, що вказана в розрахунку заборгованості за договором станом на 14.11.2017 як тіло кредиту в сумі 1270 грн. 26 коп., підлягає стягненню з неї в повному обсязі. З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд відзначає наступне. Банком до позовної заяви додано два розрахунки заборгованості за договором від 12.10.2009. Перший розрахунок здійснений за період з 12.10.2009 по 31.10.2015. З даного розрахунку вбачається, що на тіло кредиту в сумі 3530 грн. 03 коп. банком нараховано проценти за користування кредитом в сумі 132 грн.79 коп. При цьому, з 12.10.2009 по 26.12.2012 банк виходив з процентної ставки\~36% річних, як і зазначено в заяві [PERSON] від 12.10.2009, з 02.01.2013 по 31.10.2015 30,00% річних. Другий розрахунок здійснений за період з 01.11.2015 по 14.11.2017. З даного розрахунку вбачається, що на тіло кредиту в сумі 1270 грн. 26 коп. банком нараховано проценти за користування кредитом в сумі 5914 грн. 36 коп. При цьому, з 01.11.2015 по 01.05.2016 банк виходив з процентної ставки 3,6% (43,2% річних), з 12.05.2016 по 14.11.2017 3,5% (42% річних). За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1\~ст.1055 ЦК України). За змістом ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником заяви, в якій вказано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами надання банківських послуг, та тарифами становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Проте, умови та правила надання банківських послуг від 12.10.2009\~не містять підпису відповідача. При цьому, належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці умови мала на увазі [PERSON], підписуючи заяву від 12.10.2009 та відповідно, чи брала вона на себе зобовязання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, у справі відсутні (правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2320цс16 від 22.03.2017, що відповідно до\~ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковим для судів). У заяві від 12.10.2009, поданій [PERSON] на видачу кредиту, відсутня її письмова згода на підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки, а також відсутні відомості про те, до якого розміру банк має право підвищити процентну ставку за користування кредитом. Отже, за таких обставин, оскільки [PERSON], як споживач банківських послуг, надавала письмову згоду на укладення кредитного договору, погодившись на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але з 02.01.2013 банком зменшено відсоткову ставку за кредитом до 30% на рік на суму залишку заборгованості, що не є порушенням прав [PERSON], як споживача банківських послуг, то саме ця процентна ставка має враховуватись при обчисленні процентів за користування кредитом. Оскільки додані до позовної заяви розрахунки не можуть бути прийняті судом до уваги у повному обсязі, суд вважає за необхідне самостійно розрахувати дану суму. Тож, з першого розрахунку, здійсненого за період з 12.10.2009 по 31.10.2015, вбачається, що банком нараховано проценти за користування кредитом в сумі 132 грн.79 коп. Суд вважає, що ця сума підлягає стягненню з відповідача. З другого розрахунку заборгованості, здійсненого за період з 01.11.2015 по 14.11.2017, вбачається, що тіло кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1270 грн. 26 коп. Кількість днів за період з 01.11.2015 по 14.11.2017 (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості) становить 744 дні. Відтак, заборгованість по відсотках за період з 01.11.2015 по 14.11.2017 з розрахунку 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом становить (30%/365*744*1270,26) 776 грн. 77 коп. Таким чином, сума заборгованості за відсотками до дати, на яку здійснено розрахунок заборгованості (14.11.2017), складає (132,79+776,77) 909 грн. 56 коп., а не 5914 грн. 36 коп., як зазначено в позові. При зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено, що до складу кредитної заборгованості [PERSON] входить заборгованість за пенею в сумі 6066 грн. 91 коп., штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 662 грн. 58 коп. У розрахунку заборгованості за договором сума штрафів зазначена як заборгованість по судовим штрафам (а.с.8). З приводу одночасного нарахування пені та штрафу судом встановлено наступне. У правовій позиції, висловленій у справі №6-2003цс15, вказано, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене та дотримуючись положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також враховуючи положення ч.2 ст.549 ЦК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача лише штраф у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків. Вимога позивача про стягнення пені задоволенню не підлягає. Так, тіло кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1270 грн. 26 коп. Заборгованість за відсотками складає 909 грн. 56 коп., тому сума, на яку буде нараховуватися штраф, складає (1270,26+909,56) 2179 грн. 82 коп. Тож, сума штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків становить (2179,82*5/100) 108 грн. 99 коп. Фіксована частина штрафу у розмірі 500 грн., відповідно, стягненню не підлягає, оскільки суперечить ч.2 ст.549 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 2288 грн. 81 коп., яка складається з тіла кредиту 1270 грн. 26 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 909 грн. 56 коп., штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків 108 грн. 99 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку на 15,88%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 254 грн. 08 коп. На підставі викладеного, ст.ст.258, 526, 549, 629, 642, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial