overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебував в шлюбі з 27.07.2002 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Енергодарського міського суду від 24.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, фактично з 2010 року сторони проживали окремо в різних містах України. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають з нею, в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до виповнення дітям повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи належним чином повідомлявся про що свідчить копія повістки. Суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Дослідив матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і належить задоволенню, бо згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з документами в справі, батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач по справі - [PERSON]. Оскільки позовна заява надійшла до суду 22.07.2014 року, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти саме з цього часу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 04.09.2004 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільного сімейного життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння. Після того, як з серпня 2014 року подружжя перестало вести спільне господарство відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають з нею, в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до виповнення дітям повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про слухання справи належним чином повідомлявся про що свідчать копії повісток. Поштові повідомлення повернулись з позначкою за закінченням терміну зберігання, що суд розцінює як небажання відповідача отримувати повістки та з'являтись до суду. Поштове повідомлення про слухання справи отримано близьким родичем відповідача - його матір'ю - [PERSON] (а.с. 21), заяв про відкладення розгляду справи, заперечень не надійшло. Суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Дослідив матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і належить задоволенню, бо згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з документами в справі, батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач по справі - [PERSON]. ( а.с. 4,5). Діти проживають з позивачем по справі ( а.с. 9). Оскільки позовна заява надійшла до суду 16.10.2015 року, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти саме з цього часу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 30.06.2001 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільного сімейного життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння. Після того, як подружжя перестало вести спільне господарство відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають з нею, в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до виповнення дітям повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про слухання справи належним чином повідомлявся про що свідчать копії повісток. Поштові повідомлення повернулись з позначкою за закінченням терміну зберігання, що суд розцінює як небажання відповідача отримувати повістки та з'являтись до суду. Суд ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Дослідив матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і належить задоволенню, бо згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з документами в справі, батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач по справі [PERSON]. Оскільки позовна заява надійшла до суду 19.08.2015 року, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти саме з цього часу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві вказував, що з 02.08.2013 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 02.11.2015 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка перестала надавати допомогу на утримання дитини. Син [PERSON] перебуває на повному його утриманні, проживає з ним, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча може працювати та надавати кошти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив суд його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно копії довідки № 1375 від 18.11.2015 року, виданої виконавчим комітетом Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] і знаходиться на повному його утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Заявлений позивачем розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовну заяву мотивував тим, що з відповідачем проживали однією сім`єю до 2014 року. Від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на І курсі ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей» І-ІІ рівня акредитації, на денній формі навчання на бюджетній основі. Син проживає з ним. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки ніде не працює, а перебуває по догляду за своїм старим батьком [PERSON] , [INFO] і отримує допомогу по малозабезпеченості, якої недостатньо для нормального виховання сина. У зв?язку з цим вони з сином опинились у скрутному матеріальному становищі, син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти нікому не сплачує, тому може сплачувати аліменти на сина. Позивач та третя особа в судове засідання не з?явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позивач в заяві вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач позов не визнала, пояснила, що рішенням суду з неї стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, у зв?язку з тим, що нею було сплачено батьку дитини на її утримання 100 тис. грн., останній забрав виконавчий лист та написав заяву про відсутність матеріальних претензій. На даний час син не досяг повноліття. Вона має дохід у виді пенсії розміром 1500 грн., що не дає їй змогу сплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] . Ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Суд вважає, що оскільки [PERSON] не досяг повноліття на час розгляду справи, права позивача не порушуються і підстав для стягнення аліментів відповідно до ст.199 СК України немає. З огляду на викладене в задоволенні позову потрібно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі є його батьком. [INFO] позивачеві виповнилося 18 років. Він є студентом ІІ курсу денної бюджетної форми Державної установи «Луганський державний медичний університет МОЗ України». Відповідач участі в утриманні позивача не бере. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач в до суду не прибув. В письмовій заяві, адресованій суду, вказав, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без його участі (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На адресу суду надійшла письмова заява відповідача [PERSON], в якій він вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності (а.с.18). Третя особа [PERSON] до суду не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про дату,час та місце розгляду справи (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними в п. 24 постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову повинно бути безумовним. В такому випадку суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що визнання відповідачем даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також узгоджується з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними у зазначеній постанові пленуму. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, починаючи з 28 січня 2014 року до закінчення навчання позивача в Луганському державному медичному університеті, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру (стягнення аліментів) встановлена у мінімальному розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу в сумі 14420 грн., свої вимоги мотивує тим, що 23 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 14\~000 грн., а відповідач, зобовязався їх повернути до 01 жовтня 2015 року. На підтвердження укладення вказаного договору, відповідачем 23 квітня 2015 року було власноручно написано розписку. Однак до цього часу відповідач боргові зобовязання не виконав та борг не повернув. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, та просив суд стягнути з відповідача борг за розпискою в сумі 14\~000 грн., та 3% річних від суми позики за період грошового зобовязання в розмірі 420 грн. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 14\~000 грн. з терміном повернення до 01 жовтня 2015 року. На підтвердження укладеного договору відповідачем було власноручно написано розписку про одержання ним даних коштів (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В обумовлений сторонами термін, а саме, до 01 жовтня 2015 року відповідач гроші не повернув, своїми діями порушив укладену домовленість. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин відповідач зобовязаний сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми, що становить 420 грн. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 551,20\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу в сумі 9010,00 грн., свої вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 8500,00 грн., а відповідач, зобов'язався їх повернути до 01 червня 2014 року. На підтвердження укладення вказаного договору, відповідачем 29 квітня 2014 року було власноручно написано розписку. Однак до цього часу відповідач боргові зобов'язання не виконав та борг не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 8500,00 грн. з терміном повернення - до 01 червня 2014 року. На підтвердження укладеного договору відповідачем було власноручно написано розписку про одержання ним даних коштів (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В обумовлений сторонами термін, а саме, до 01 червня 2014 року відповідач гроші не повернув, своїми діями порушив укладену домовленість. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми, що становить 510,00 грн. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу, в якій зазначає, що 14.03.2013 року між ними укладено договір оренди автомобіля, по якому відповідач повинен був сплачувати 3900 грн., щомісяця. Станом на день подачі позову, відповідач жодних виплат не здійснював, в зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу та пеню. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.03.2014 року між [PERSON]І.(орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди транспортного засобу, за яким орендодавець передає у строкове платне користування орендареві автомобіль [NUMBER], з орендною платою 3900 грн. за місяць. Згідно п.3.3. даного договору, у разі прострочення сплати орендної плати орендар зобов'язується сплатити орендодавцеві пеню у розмірі 20% від простроченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що вказаний договір оренди автомобіля відповідно до ст.1047 ЦК України був укладений в письмовій формі. Згідно ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата до користування майном вносить щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи, відповідач не сплатив плату за оренду автомобіля з березня 2013 року по травень 2014 року, в строк встановлений договором. Таким чином, сума боргу у розмірі 52390 грн. підлягає стягненню з відповідача та поверненню позивачу в судовому порядку. Крім того, з урахуванням п.3.3. даного договору, відповідач повинна сплатити пеню за порушення строків оплати, за вказаний термін, що становить, згідно наданого розрахунку 10478 грн. Крім того, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем надані письмові докази на підтвердження сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України. За таких обставин, позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved