overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на стосунки. Позивач в важає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 02 червня 2017 року (а.с.4). Згідно з ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння і довіри між ними. Позивач в важає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 22 червня 1996 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить інтересам сторін, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 07 липня 2007 року (а.с.4). Сторони мають спільних дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.15-16). Згідно з ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2027 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 28 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказав, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Зазначив, що сторони не ведуть спільне господарство з 2017 року, оскільки за адресою реєстрації відповідач не мешкає та виїхала з України за кордон. Її місце проживання наразі позивачу не відомо, будь-яких стосунків вони не підтримують. Спільна дитина подружжя проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач участі у вихованні не приймає та матеріальної допомоги на утримання спільного сина не надає. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2019 року позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~та стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~в частині\~стягнення з\~ [PERSON] аліментів\~на утримання\~сина [PERSON] залишено без розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Судом встановлено, що сторони одружені з 24 серпня 2002 року (а.с.8). Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно з ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість а надані послуги з газопостачання у розмірі 534,75 грн., суму інфляції у розмірі 18,22 грн. та 3 відсотки річних у розмірі 16,54 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] є споживачем послуг газопостачання, які їй надає позивач, отримує дану послугу, але в добровільному порядку оплату за це не здійснює, в результаті чого у неї перед ПАТ «Харківміськгаз» утворилась заборгованість за період з 01.09.2011 року по 01.04.2014 року у розмірі 534,75 грн., яку на теперішній час не відшкодовано. В судове засідання представник позивача та відповідачі не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов»язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] 06.06.2012р. між нею та ПАТ «Харківміськгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання, відповідно до якого споживач - [PERSON] зобов»язалась своєчасно оплачувати надання послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. З розрахунку нарахувань та оплати послуг, наданого ПАТ «Харківміськгаз» за адресою: [ADDRESS] заборгованість за період з 01.09.2011р. по 01.04.2014р. за надані послуги з газопостачання становить 534,75 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який просрочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільного сина Дмитра, [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з 2018 року відносини подружжя стали псуватися, в сімї почалися сварки, всі важливі рішення, які стосуються сімейного життя відповідач приймав самостійно, не рахуючись із думкою позивача. З 2018 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство сторони не ведуть та мають різні погляди на життя. 08 листопада 2018 року відповідач наніс позивачу тілесні ушкодження, внаслідок чого вона перебувала у лікарні Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 30 вересня 1989 року (а.с.8). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати відповідача особою, яка втратила право на користування будинком № 4 по вул. Князівська в с. Льгів Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи це тим, що йому на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач з січня 2016 року в ньому не проживає та особистих речей в ньому не має, в звязку з чим вважає, що він є особою, яка втратила право користування житлом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надала. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.10.2007 року за № 16261511, будинок за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Льгів, вул. Комсомольська, 4, належить [PERSON]/а.с.5/. З представленої довідки виконкому [PERSON] селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 15.06.2018 року за № 5-264, слідує, що [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає за адресою: [INFO] /а.с.3/. Згідно акту № від 15.06.2018 року, [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, але за даною адресою не проживає з січня 2016 року. В будинку відсутні його особисті речі /а.с.4/. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за ним право власності на Ѕ частку будинку, що розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шибиринівка, вул. Шевченко, 50, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування йому належить Ѕ частина зазначеного будинку, хоча в дійсності він з 2008 року проживає та користується всім житловим будинком, відкрито, добросовісно і безперервно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, позов визнає. Заслухавши представника позивача, свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 01.04.2009 року за реєстровим № 3-702 /а.с.14,16-17/, позивачу належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шибиринівка, вул. Шевченко, 50. Згідно довідки КП «Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації» від 10.12.2018 року за №226, Ѕ частка зазначеного будинку належить позивачу згідно договору дарування від 01.04.2009 року, та Ѕ цього будинку в Чернігівському РБТІ не зареєстровано/а.с.54/. Згідно довідок виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради за № 383 від 22.10.2018 року та за № 27 від 05.03.2019 року, [PERSON] є власником Ѕ частини зазначеного житлового будинку. Будинок збудований в 1959 році, загальна площа становить 61,80 кв.м., житлова 27,20 кв.м.. За будинком закріплена земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться в користуванні [PERSON]. В період з 01.01.2008 року по 05.03.2019 року ніхто не був зареєстрований будинку. З показань [PERSON] та [PERSON] допитаних в судовому засіданні в якості свідків зясовано, що позивач з 2008 року проживає у зазначеному будинку, робить поточний ремонт, обробляє земельну ділянку. З представлених квитанції /а.с.49-53/ вбачається, що позивач сплачує за електропостачання за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шибиринівка, вул. Шевченко, 50. Відповідно до ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Зважаючи на те, що позивач фактично заволодів спірним нерухомим майном, добросовісно володів ним відкрито та безперервно з січня 2008 року, тобто протягом більш ніж десяти років, тому набув право власності на спірну частку майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що йому на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач з 2009 року в ньому не проживає та особистих речей в ньому не має, в зв`язку з чим вважає, що він є особою, який втратив право користування цим житлом. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.01.1997 року, позивачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] а.с.6/. З представленої довідки Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.05.2019 року за № 349, слідує, що [PERSON] , 1941р.н., зареєстрований та проживає за зазначеною адресою та має наступний склад сім`ї: дочка [PERSON] , 1977 р.н., зять [PERSON] , 1971 р.н., онука [PERSON] , 2008 р.н.. Згідно акту обстеження на проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] від 24.05.2019 року, [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає з 2009 року за зазначеною адресою, та його особистих речей в будинку не має /а.с.15/. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутня за зазначеною адресою понад один рік, вона втратила право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved