Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2012року задоволено позовні вимоги ПАТ «Креді [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]/вул. Гудименка у м. Запоріжжя. Дане рішення суду знаходиться на виконанні в Хортицькому ВДВС ЗМУЮ. В ході виконання рішення суду було зясовано, що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Банком було надіслано на адресу відповідачів вимогу про виселення, але у добровільному порядку відповідачі з вказаної квартири не виселились, з реєстрації не знялись, що порушує законні інтереси банку на реалізацію вказаної квартири. Просить виселити відповідачів з зазначеної квартири. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Судові повістки направлені їм за зареєстрованим у встановленому порядку місцем їх проживання, однак повернулися без вручення, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленим. Однак відповідач [PERSON] в заяві від 26.06.2015р. (арк..123) про перегляд заочного рішення суду, постановленого по даній справі 16.06.2015р., виклала заперечення проти позову, мотивувавши їх тим, що спір стосується прав неповнолітньої дитини [PERSON], у якого немає іншого житла, ніж спірна квартира, орган опіки та піклування не давав згоди на виселення неповнолітньої дитини. Крім того, ні вона, ні дитина не отримували кредит в банку на придбання вказаного житла, тому у відповідності до ст. 110 ч.3 ЖК України не можуть бути виселені без надання іншого житла. Доказів тому, що вона або неповнолітній [PERSON] отримували вимогу банку про виселення, в справі немає. Також підлягає зясуванню питання хто є власником даного помешкання. Таким чином, позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представники третіх осіб органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третіх осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Креді [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] і звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]/вул. Гудименка у м. Запоріжжя, право власності на яку на момент постановлення цього рішення зареєстровано за [PERSON]. (арк.22-27). При цьому, даним судовим рішенням встановлено, що 23.09.2008р. АТ «Індустріально-експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 314/709488, відповідно до якого [PERSON] надав, а [PERSON] отримав в кредит грошові кошти у розмірі 134 220,00 доларів США строком до 22.09.2033 року зі сплатою щомісячної процентної винагороди в розмірі 13,40 % річних для придбання квартири № 4 по пр. Ювілейному/вул. Гудименка, 24/1 у м. Запоріжжя. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №35 від 23.09.2008р., у відповідності до якого [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру № 4 по пр. Ювілейному/вул. Гудименка, 24/1 у м. Запоріжжя, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 23.09.2008 р. за реєстровим № 4642. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2012 року набрало законної сили і на даний час знаходиться на виконанні в Хортицькому ВДВС ЗМУЮ (арк. 28-29). Обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді цієї цивільної справи. Згідно довідок Центру обслуговування абонентів № 6 МКП «Основаніє» у вказаній квартирі на даний час зареєстровані відповідачі по справі, а саме: [PERSON] з 14.03.2007р., [PERSON] та неповнолітній [PERSON], 10.07.2002р.н., з 05.07.2013р.(арк.30-31). 16.07.2014р. позивачем було надіслано на адресу відповідачів та власника квартири [PERSON] вимогу про виселення (арк. 12), яка отримана [PERSON] 05.08.2014р. (арк..15), а відповідачами [PERSON], [PERSON] 09.10.2014р. (арк..20). 14.03.2015р. в газеті «Запорізька правда» було опубліковано оголошення для усіх мешканців вищевказаної квартири про виселення (арк. 21). В добровільному порядку відповідачі з спірної квартири до теперішнього часу не виселились. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Згідно ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного жилого приміщення. Приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Згідно ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одною місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання усі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, надані сторонами докази на їх підтвердження, суд вважає необхідним виселити відповідачів та неповнолітню дитину [PERSON] зі спірної квартири в судовому порядку, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки і на неї судовим рішенням, яке набрало законної сили і є обовязковим для виконання, звернуто стягнення, що відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України є підставою для виселення усіх мешканців. При цьому, суд враховує, що позивачем було дотримано порядок попередження відповідачів про виселення після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачам направлена письмова вимога про добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, яка отримана відповідачами 09.10.2014р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Однак в добровільному порядку відповідачі з квартири до теперішнього часу не виселились. Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами копіями судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, письмової вимоги банку про виселення, рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, довідками про реєстрацію відповідачів, які суд приймає за основу при постановленні рішення. Приймаючи рішення про виселення з квартири неповнолітнього [PERSON] суд враховує, що діюче законодавство не містить обмежень щодо виселення неповнолітніх дітей в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, неповнолітній [PERSON] права власності чи права користування вказаним нерухомим майном не мав і немає. Перешкод для його виселення суд не встановив. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, який залучений у даній справі в якості третьої особи, в ході судового розгляду справи неодноразово подавав заяву про розгляд справи у відсутність його представника у звязку з тим, що у неповнолітньої дитини є законні представники, не зазначаючи конкретні дані про них. Відповідач [PERSON], вказуючи на порушення прав неповнолітнього [PERSON], також не зазначає хто є його батьками та відповідно законними представниками, де вони зареєстровані та мешкають, чи є вона законним представником неповнолітнього, не зазначає чим підтверджується факт відсутності у неповнолітнього іншого житла, чим підтверджується факт правомірності користування ним спірним житловим помешканням тощо. В порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України відповідних доказів суду не надала. Будучи достовірно обізнаною про розгляд даної справи, на неодноразові виклики в суд не прибула, ніяких дій на захист своїх інтересів та інтересів неповнолітнього [PERSON] не здійснила. Ніяких даних про те, хто є законним представником неповнолітнього [PERSON] і має право представляти його інтереси в суді, матеріали цивільної справи не містять. За вказаних обставин, беручи до уваги, що відповідно до ст.10,11 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється в межах заявлених вимог та заперечень сторін на підставі поданих ними доказів, суд позбавлений можливості самостійно зясувати та вирішити питання про участь у розгляді даної справи законних представників неповнолітнього [PERSON] у відповідності до ст. 39,43 ЦПК України. При постановленні рішення суд враховує, що будь-яких заперечень щодо порушення прав неповнолітнього [PERSON] при його виселенні з спірного житлового помешкання орган опіки та піклування суду не надав. Той факт, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 16.07.2014р. орган опіки та піклування відмовив в наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна квартири № 4 по пр. Ювілейному/вул. Гудименка, 24/1 м. Запоріжжя у звязку з тим, що в цій квартирі зареєстрований малолітній [PERSON], суд не приймає до уваги при постановленні даного рішення, оскільки це питання вирішувалось на стадії виконання судового рішення про звернення стягнення на вказану квартиру. Надання дозволу органом опіки та піклування на виселення неповнолітнього під час розгляду судом відповідної справи діючим законодавством не передбачено. Як вже вказувалось, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та заперечень, підтверджених належними та допустимими доказами, поданими сторонами. Жодний доказ немає для суду наперед встановленого значення і оцінюється судом в сукупності з іншими доказами. В даному випадку суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що при виселенні неповнолітнього [PERSON] будуть порушені його житлові права, зокрема, що він не є власником чи користувачем іншого помешкання, що його батьки не є власниками чи користувачами іншого житлового помешкання і на виконання своїх батьківських обовязків будуть позбавлені можливості забезпечити належні умови проживання неповнолітньої дитини. А рішення органу опіки та піклування від 16.07.2014р. не містить яких-небудь обґрунтувань порушення прав неповнолітнього при зверненні стягнення на квартиру. При постановленні рішення по даній справі суд також не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про неможливість виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення з тих підстав, що відповідно до вимог ч.2 ст.109 ДЖК України інше жиле приміщення надається особам, які виселяються з житлового приміщення, що не було придбано за кредитні кошти, повернення яких забезпечено іпотекою цього майна. В даному випадку квартира [ADDRESS]/вул. Гудименка у м. Запоріжжя була придбана [PERSON] за грошові кошти, отримані в кредит в АТ «Індекс-Банк» (в подальшому перейменований в ПАТ «КредіАгрікольБанк») і передана в іпотеку Банку з метою забезпечення повернення цього кредиту, що підтверджується кредитним договором № 314/709488 від 23.09.2008р. та іпотечним договором №35 від 23.09.2008р. та встановлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2012р. по цивільній справі №2/0825/1832/2012р. про звернення стягнення на вказану квартиру як на предмет іпотеки. На момент розгляду даної справи вказані договори недійсними не визнані, судове рішення не скасовано. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] були зареєстровані в квартирі 05.07.2013р., тобто після укладання вказаних договорів та винесення судового рішення. За вказаних обставин суд не знаходить підстав для виселення вказаних осіб з наданням іншого житлового помешкання. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності доказів на підтвердження факту саме отримання нею повідомлення Банку про виселення. Ці доводи спростовуються наявними у справі доказами повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (арк..20). Доводи відповідача [PERSON] що суд повинен зясувати питання, хто є власником вказаного спірного житлового помешкання, з якого їх виселяють, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.10,60 ЦПК України докази подаються сторонами і відповідно до ст.57,58,60 ЦПК України вони повинні стосуватись предмету спору. В даному випадку питання хто на цей час є власником даного помешкання не стосується предмету спору за даною справою. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. в рівних частинах з кожного по 121,80грн.

Outcome: approved