Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є єдиним володарем домоволодіння [ADDRESS] . Відповідач є племінницею позивача, зареєстрована за місцезнаходженням домоволодіння та деякий час проживала з позивачем, проте протягом 4 років в домоволодінні не проживає. Між сторонами виникла суперечка, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач зазначає, що відповідач не проживає в даному домоволодінні, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей відповідача в домоволодінні позивача не має, домоволодінням не цікавиться, але в добровільному порядку відповідач з реєстрації не знялась. Позивач просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, домоволодінням [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у свою відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання відзиву, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідив докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори Писарєвою Н.С. від 19.05.2009 року, позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 112151 від 05 квітня 2019 року, виданого Головою квартального комітету № 16, в домоволодіння [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з 2015 року відповідач по справі. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт непроживання відповідача за зазначеною вище адресою підтверджується довідкою Голови квартального комітету № 16 від 05.04.2019 про склад сім`ї № 112151; Актом про непроживання відповідача з 2015 року з домоволодінні [ADDRESS] від 05.04.2019 року, засвідченого головою квартального комітету № 16. Оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, то суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право користування домоволодінням [ADDRESS] . Згідно зіст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved