Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами по вулиці Залізничній,83 в м. Білій Церкві, починаючи з 11.11.2006 року в його будинку перебуває на реєстраційному обліку на правах члена сімї його син [PERSON], який з травня 2009 року без будь-яких поважних причин за вказаною адресою не проживає, житлом не цікавиться, плату за комунальні послуги не вносить, він забрав всі свої речі і змінив місце проживання, домовленість між ним та відповідачем щодо збереження за ним права користування жилим приміщенням терміном більш ніж понад один рік відсутня, факт реєстрації відповідача в будинку створює для позивача ряд незручностей, він вимушений сплачувати за відповідача комунальні послуги, не має змоги оформити субсидію. А тому позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування приміщенням будинку № 83 за адресою: вулиця Залізнична у м. Білій Церкві Київської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним за адресою реєстрації його місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під № 83 по вулиці Залізничній в місті Білій Церкві Київської області, а саме: 1/2 частина будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 02.08.1978 року, яке видане Білоцерківським міським відділом комунального господарства на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому № 461 від 10.07.1978 року; 1/2 частина цього будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2010 року, виданого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-2392, що стверджується копіями зазначених правовстановлюючих документів. В судовому засіданні також встановлено, що в будинку по вулиці Залізничній,83 в м. Білій Церкві зареєстровані з 1998 року позивач та його дружина [PERSON]. а з 2006 року зареєстрований їхній син [PERSON] відповідач по справі, що слідує з довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1. З пояснень позивача слідує, що відповідач за вказаною вище адресою не проживає тривалий час з травня 2009 року, жодної участі в утриманні будинку не приймає, його реєстрація у вказаному вище житловому приміщення створює для позивача перешкоди щодо розпорядження та користування належним йому житлом, крім того, він позбавлений можливості оформити субсидію. Той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище будинку тривалий час більше 6 років, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які знають багато років позивача та його сімю, покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки є послідовними, не суперечать поясненням позивача та іншим доказам по справі. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, власником вказаного вище будинку є [PERSON], його син [PERSON] - відповідач по справі, зареєстрований за вказаною вище адресою та набув права на користування цим житлом як член сімї власника житлового приміщення. Крім того, право членів сімї власника житла на користування ним є похідним від прав самого власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, відповідач не проживає у [INFO] тривалий час з 2009 року, участі в утриманні цього нерухомого майна не приймає, будинок залишив добровільно. Проаналізувавши всі надані докази по справі суд дійшов висновку, що відповідач дійсно втратив право на користування вказаним будинком. А тому вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення. Жодних доказів для спростування вищенаведених в рішенні висновків суду не було надано. Враховуючи наведене та

Outcome: approved