Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 09.04.2002 року померла [PERSON] (рідна тітка моєї матері, рідна сестра мого діда), яка на час смерті мала право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі КСП «Світанок» с. Сербинівка Гребінківського району Полтавської області. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, заповіла [PERSON] Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус йому відмовила, мотивуючи свої дії тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну частку (пай) та документально не підтверджується факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем. Просить суд Встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла 09.04.2002 року, як внучатого племінника та двоюрідної баби; Визнати за ним, [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі КСП «Світанок» с. Сербинівка Гребінківського району Полтавської області. Сторони у судове засідання не зявились, надіслали заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. На підставі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №193384 виданого Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 11.04.2000 року встановлено, що 09.04.2002 року померла двоюрідна баба позивача [PERSON] (а.с.11). На час смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі КСП «Світанок» с. Сербинівка Гребінківського району Полтавської області згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0158151, виданим 26.12.1996 року головою Гребінківської РДА на підставі рішення Гребінківської РДА від 06.11.1996 року № 351 (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] згідно заповіту посвідченого секретарем Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області 28.02.2000 року (а.с.12). У відповідності з ч.1 ст.548 Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті спадкодавця позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Тому, в силу вимог ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР вважається таким, що прийняв спадщину. Інші спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні відсутні. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус йому відмовила, мотивуючи свої тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну частку (пай) та документально не підтверджується факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем згідно письмового розяснення державного нотаріуса Гребінківської ДНК №659/01-16 від 11.10.2016 року. У відповідності з ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved