Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є житловий будинок під номером [ADDRESS]. Він, будучи спадкоємцем померлої за заповітом та законом, спадщину прийняв та має перешкоди до оформлення спадкових прав на житловий будинок, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS]. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2018 року позов було залишено без руху. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі та за клопотанням позивача вирішено питання про витребування спадкової справи померлої [PERSON] Відповідач відзив на позов не подав. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] проти задоволення позову не заперечив. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON].Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06 вересня 2011 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області. Спадкоємцями померлої [PERSON] заповітом, посвідченим секретарем Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області 19 березня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 114, є позивач [PERSON] та [PERSON] Позивачу померла заповіла 5 відсотків спадкового майна, тарасенку Т.Д. - 95 відсотків. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44777201 від 16 серпня 2016 року, який приєднано до матеріалів спадкової справи, складений [PERSON] заповіт є чинним. [PERSON] помер в один день зі спадкодавцем [PERSON] Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06 вересня 2011 року Олександрівською сільською радою Миронівського району Київській області. Коли протягом однієї календарної доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Це означає, що особи, які померли в один день, хоча і у різний час доби, вважаються такими, що померли одно\-часно, і тому не закликаються до спадкування після смерті один одного. Такі особи називаються комморієнтами. Отже, при визначенні часу відкриття спадщини не враховується той розрив часу, який може мати місце між смертями, що настали одна після одної, але у один і той же день. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом та за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач постійно проживав з спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті, тобто на час відкриття спадщини. Такі дані підтверджуються даними довідки № 159 від 17 липня 2015 року, виданої Олександрівською сільською радою Миронівського району Київської області, яка зберігається в матеріалах спадкової справи, від спадщини у встановлений строк не відмовлявся. 16 серпня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] 15 вересня 2016 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. Спадковим майном є, в тому числі, житловий будинок під номером [ADDRESS]. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах справи міститься повідомлення нотаріуса від 01 жовтня 2016 року № 1126/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером 81 по вулиці Центральна села Олесандрівка Миронівського району Київської області є відсутність документів, є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, які повинні бути зареєстровані за законодавством на момент виникнення права власності відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Будинок має виготовлений 16 січня 2017 року КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: відкрита веранда, сарай, сарай, колодязь питний, ворота, огорожа. Будинок має загальну площу 57,70 кв.м, жилу площу 25,60 кв.м, допоміжну площу 32,10 кв.м. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Згідно довідки Комунального підприємства Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 46 від 16 січня 2017 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] не було зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером номером [ADDRESS] був побудований на земельній ділянці, призначеній для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказані обставини підтверджуються даними довідки № 286, виданої 04 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Відповідно до записів погосподарського обліку Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області з 30 березня 1991 року до дня смерті [INFO] року головою домогосподарства під номером [ADDRESS], була [PERSON]. Вказані обставини підтверджені даними довідки Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області № 246 від 08 листопада 2017 року. Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку Олександрівської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку під номером [ADDRESS] саме їй. Даним будинком померла [PERSON] володіла та користувалася на праві власності. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 30 січня 2019 року. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Будучи спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом та за законом, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує її право власності на житловий будинок. Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкодавцю [PERSON] до дня смерті майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS]. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1261, 1267, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved