Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Херсоні на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2016 року. Від попереднього власника вказаної квартири стало відомо, що відповідачі це його два сина, які вже років десять поспіль проживають безвиїзно в Іспанії. Відповідачі змінивши своє місце проживання не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання. Наявна у відповідачів реєстрація, створює позивачу перешкоди у користуванні квартирою. У звязку з цим, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №114 в будинку №64 по вул.І.Богуна ([PERSON]) в м.Херсоні. 06.02.2018 року представник позивача надала до суду заяву про доповнення до предмету позову, в якій зазначила, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №114 в будинку №64 по вул.І.Богуна ([PERSON]) в м.Херсоні. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на вирішення справи покладався на розсуд суду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15.12.2000 року №1577, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2016 року [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності трикімнатну квартиру №114 у житловому будинку №64 по вул.І.Богуна ([PERSON]) в м.Херсоні. Відповідно до інформації від 16.05.2016 року №16-21/3211, наданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, станом на 16.05.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] З листа від 19.08.2016 року №8-10531-9/12, виданого Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі№114, яка знаходиться за адресою: вул.І.Богуна ([PERSON]), 64, м.Херсон. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї позивача та він не надавав згоди користуватися належним йому на праві власності приміщенням спірної квартири. Отже, право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника. Таким чином, з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 28.09.2016 року право власності [PERSON] та [PERSON] припинилося, відповідно, припинилося право користування не тільки самих власників, а й усіх членів їх сім'ї, та виникло у [PERSON], який в свою чергу не надавав згоди на користування спірним жилим приміщенням зазначеної квартири відповідачам. Враховуючи зазначене, суд вважає позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved