Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 29 квітня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку. За умовами угоди, кредитодавець відкрив позичальнику рахунок, надав платіжну картку з встановленою відновлювальною кредитною лінією на ліміт 9700,00 грн. зі сплатою 36% за користування кредитом. В свою чергу, [PERSON] повинна щомісяця сплачувати обов'язковий мінімальний платіж для погашення кредитної заборгованості та процентів на транзитний рахунок. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступив позивачу право вимоги по виконанню зобов'язань за кредитним договором від відповідача. Враховуючи те, що [PERSON] умови договору належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.12.2013р. складає 19643,99 грн., позивач просить суд стягнути з боржника зазначену суму, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 квітня 2011 року [PERSON] була підписана анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом». Відповідно до Додатку до Публічної пропозиції підписаного сторонами, кредитодавець та позичальник погодили, що на підставі анкети-заяви клієнта, банк відкрив рахунок № [NUMBER] у національній валюті та випустив міжнародну платіжну картку Visa Electron з встановленням відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Згідно п. 2.1 та 2.2 Додатку, ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 9700,00 грн., процента ставка за користування коштами кредитної лінії становить 36% на торгові операції та на операції зняття коштів. Пунктом 3 Додатку передбачено, що для повернення заборгованості за кредитом та сплати відсотків клієнту відкривається транзитний рахунок для зарахування коштів клієнта спрямованих на погашення заборгованості за вказаними складовими. Окрім цього, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Прибуткова картка з кредитом» строк дії кредитної лінії зазначено терміном в один рік з можливістю його пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу №2003-1, предметом якого сторони вирішили питання про передачу позивачу права вимоги до боржників банку за договорами. Відповідно до витягу з реєстру передачі Прав Вимоги до договору факторингу, вбачається, що [PERSON] згідно договору від 29.04.2011 року має заборгованість по кредиту в загальній сумі 19643,99 грн., яка складається з: 10500,31 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту та 9143,68 грн. - пеня. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved