Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1996 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, так як вони мають різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, позивач просить\~\~шлюб з відповідачем розірвати.\~\~\~\~ Позивач в судовому засіданні просив заявлені вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Зазначив, що наданий судом строк для примирення не привів до примирення. Між ними виникають сварки, що призвели до втрати почуття любові та взаємоповаги. У нього є інша жінка, з якою він підтримує стосунки, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу, просила відмовити у задоволенні позову. Не заперечувала наявності сварок та непорозумінь між сторонами, проявів подружньої невірності зі сторони позивача. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1996 року, згідно актового запису про шлюб №723, зробленого 25 жовтня 1996 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно актового запису про народження №75, складеного 11.11.2003 року Антонівською селищною радою Дніпровського району м.Херсона. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved