Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.2003 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської ради Київської області згідно з розпорядженням № 236 від 21.11.2003 року [PERSON] , а також: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що [INFO] співвласник даної квартири [PERSON] померла. Після її смерті належну їй на праві власності частину квартири успадкували її діти: [PERSON] та [PERSON] , та кожен з них отримав у Ірпінській державній нотаріальній конторі Київської області Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/14 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначає про те, що на сьогодні позивач має намір розпорядитися своєю часткою у праві спільної власності на квартиру. Однак не має можливості укласти відповідний договір та посвідчити його у нотаріуса, оскільки не визначено його частку та частки інших співвласників у спільній сумісній власності на квартиру. Стверджує, що враховуючи той факт, що квартира була приватизована сім`єю у складі семи осіб, після приватизації квартири та в процесі користування нею співвласники дійшли згоди, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними, іншої домовленості між ними не було, відповідно частка кожного із співвласників у праві спільної власності на квартиру має становити 1/7 її частини. Незважаючи на те, що один із співвласників помер та спадкоємці вже оформили спадщину у вигляді 1/7 частини квартири (по 1/14 частині кожному), частки інших співвласників та відповідно частка позивача у праві власності на дану квартиру залишається невизначеною, що позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на відчуження даного майна. Вказує про те, що державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори позивачу було рекомендовано звернутися до суду з питанням визначення часток у праві власності на дану квартиру. У зв`язку з вищевикладеним, просив суд визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , а саме, що частка кожного із співвласників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.2003 року становить по 1/7 її частини. В судове засідання Позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява, за змістом якої просять розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. До суду направив заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.2003 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської ради Київської області згідно з розпорядженням № 236 від 21.11.2003 року [PERSON] , а також: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується: копією Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.2003 року, копією Витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2003 року та копією технічного паспорта на вказану квартиру. [INFO] співвласник даної квартири [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 09.02.2019 року. Після її смерті належну їй на праві власності частину квартири успадкували її діти: [PERSON] та [PERSON] , та кожен з них отримав у Ірпінській державній нотаріальній конторі Київської області Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/14 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2019 року. Квартира була приватизована сім`єю у складі семи осіб, після приватизації квартири та в процесі користування нею співвласники дійшли згоди, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними, іншої домовленості між ними не було, відповідно частка кожного із співвласників у праві спільної власності на квартиру має становити по 1/7 її частини. Незважаючи на те, що один із співвласників помер та спадкоємці вже оформили спадщину у вигляді 1/7 частини квартири (по 1/14 частині кожному), частки інших співвласників та відповідно частка позивача у праві власності на дану квартиру залишається невизначеною. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільна майно). Згідно ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, хто тимчасово відсутній, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки даним Законом не визначено умов, за яких один з членів сім`ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного з них вважається рівною. З урахуванням вимог ст.ст. 64, 65-1 ЖК України, Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» та вимог ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки, Позивачем доведено обставини, на які він посилається у позовній заяві, Відповідачами по справі позов визнано, суд приходить до висновку, що позовна заява знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи, і підлягаєдо задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved