Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не скалось, мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Вже деякий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, що зареєстрований 14.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 762. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач в суді позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 762. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Позивач повідомив, що має іншу жінку з якою має намір створити сім'ю. Отже, враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя не можливе, їх сімейний союз розпався остаточно, збереження шлюбу і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак враховуючи заяву позивача про його небажання стягувати із відповідача понесені ним судові витрати при зверненні до суду з позовом, суд вважає можливим не стягувати із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved