Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 16 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ-БМЕ 102/028/2006, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50120 доларів США, строком до 16 серпня 2016 року. Також 16 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМ-БМЕ 102/028/2006, предметом якого було нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр-т. Будівельників, буд.79, приміщення 62. 14 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник АКБ «Райффайзенбанк Україна») та відповідачем був укладений додатковий договір № 1 до вищевказаного кредитного договору. 16 лютого 2010 року позивачка придбала у відповідача 1/2 частину нежилого приміщення, розташованого за адресою: м.Маріуполь, пр-т Будівельників, буд.79, приміщення 62. 16 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений додатковий договір № 2 до вищевказаного Кредитного договору. 16 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» відповідачем та нею був укладений додатковий договір № 1 від 16.02.2010р. до договору іпотеки від 16.08.2006р. 16 лютого 2010 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки, за яким вона зобов'язалася солідарно із [PERSON] відповідати перед ПАТ «ОТП Банк» за виконання кредитних зобов'язань. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим, банк неодноразово направляв їй претензії з вимогами погасити заборгованість. У період з 18 червня 2012 року по 21 липня 2014 року вона сплатила за кредитним договором 7197 доларів США 52 цента та 42838 гривень 91 копійку. 08 листопада 2016 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклали договір про відступлення права вимоги за кредитним договором. 11 січня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надіслало їй повідомлення про заборгованість за кредитним договором у розмірі 412 658 гривень 45 копійок. 08 серпня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої відповідач або вона, як поручитель, зобовязані сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 120 000 гривень, а решта заборгованості у сумі 292 658 гривень 45 копійок буде вважатися погашеною. 08 серпня 2017 року між нею, відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір про задоволення вимог кредитора, відповідно якого вона як поручитель, була зобовязана сплатити кредитору вищевказану заборгованість за кредитним договором у сумі 120 000 гривень до 00.08.2017р., а решта заборгованості у сумі 292 658 гривень 45 копійок буде вважатися погашеною, які вона виконала 08 серпня 2017 року. Зауважує, що після виконання нею боргового зобовязання за кредитним договором до неї перейшли усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі, права кредитора у розмірі виконаного кредитного зобов'язання, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість у розмірі 162 838,91 грн., 7197 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 184 945,39 грн., суму судового збору в розмірі 3477,85 грн. Позивачка та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розгляд справи вести за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ-БМЕ 102/028/2006, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50120 доларів США 00 центів. Дата остаточного повернення кредиту була встановлена 16 серпня 2016 року. 16 серпня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМ-БМЕ 102/028/2006, відповідно до якого предметом іпотеки було нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр-т. Будівельників, буд.79, приміщення 62. 14 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна») та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до вищевказаного кредитного договору. 16 лютого 2010 року [PERSON] придбала у [PERSON] ? частину нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр-т. Будівельників, буд.79, приміщення 62. 16 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до вищевказаного кредитного договору. 16 лютого 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк»), [PERSON] та [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 від 16.02.2010р. до договору іпотеки № PM-SME102/028/2006 від 16.08.2006р.. 16 лютого 2010 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-SME 102/028/2006, за яким [PERSON] зобов'язалася солідарно із [PERSON] відповідати перед ПАТ «ОТП Банк» за виконання кредитних зобов'язань. Відповідно до п.2.2 договору поруки, розмір боргових зобовязань, забезпечених порукою на дату укладення цього договору складав 34666 доларів США 91 цент. Відповідно до п.3.6, п.3.7 договору поруки, поручитель, в разі виконання ним боргових зобовязань стає кредитором боржника відносно виконаної таким чином частини боргових зобовязань. В разі виконання поручителем усіх боргових зобовязань, Кредитор зобовязаний надати поручителю усі необхідні документи, що стосуються кредитного договору. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим, банк неодноразово направляв [PERSON] претензії з вимогами погасити заборгованість. У період з 18 червня 2012 року по 21 липня 2014 року [PERSON] сплатила за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р. 7197 доларів США 52 цента та 42838 гривень 91 копійку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, квитанціями та виписками з особового рахунку, копії яких додані до цього позову. 08 листопада 2016 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклали договір про відступлення права вимоги № 08/11/16, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передало у повному обсязі, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняло у повному обсязі вимоги за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р., а саме, право вимоги виконання [PERSON] та [PERSON] боргових зобовязань за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р. в розмірах, зазначених в Реєстрі Боржників. 11 січня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надіслало [PERSON] повідомлення про існуючу заборгованість за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р. у розмірі 412 658гривень 45 копійок. 08 серпня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р., відповідно до якої [PERSON] або [PERSON], як поручитель, зобовязані сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 120 000 гривень, а решта заборгованості у сумі 292 658 гривень 45 копійок буде вважатися погашеною. 08 серпня 2017 року між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір про задоволення вимог кредитора за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р., додатковим договором № 1 від 14.04.2009р., додатковим договором № 2 від 16.02.2010р., додатковою угодою від 08.08.2017р. до вищевказаного кредитного договору, договором поруки № SR-SME 102/028/2006 від 16.02.2010р.. Відповідно до даного договору [PERSON]В, як поручитель, була зобовязана сплатити кредитору вищевказану заборгованість за кредитним договором у сумі 120 000 гривень до 00.08.2017р., а решта заборгованості у сумі 292 658 гривень 45 копійок буде вважатися погашеною. Відповідно до п.4.11 даного договору, кредитор гарантував, що після повного та своєчасного виконання умов цього договору поручителем, не буде мати будь-яких претензій до позичальника та поручителя. 08 серпня 2017 року [PERSON] виконала умови вказаного договору про задоволення вимог кредитора за кредитним договором та сплатила заборгованість у сумі 120 000 гривень. Відповідно до довідки № 0808/1 від 08.08.2017р., яка була видана ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», станом на 08.08.2017 року у громадянки [PERSON] заборгованість за договором поруки № SR-SME 102/028/2006 від 16.02.2010 року та за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006 року погашена у повному обсязі, претензій щодо їх виконання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не має. Після оплати вказаної суми, нотаріусом були зняті іпотека та обтяження з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Маріуполь, пр-т Будівельників, буд.79, приміщення 62. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-51цс11. Згідно із ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника. Підтвердженням цього є також норма ч.1 ст.512 ЦК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем. Перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. При цьому слід мати на увазі, що обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З вищенаведених норм законодавства вбачається, що після виконання [PERSON] 08 серпня 2017 року боргового зобовязання за кредитним договором № CM-SME 102/028/2006 від 16.08.2006р., до [PERSON] перейшли усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі, права кредитора у розмірі виконаного кредитного зобов'язання [PERSON] а саме у сумі 7197 доларів США 52 цента, що за курсом НБУ еквівалентно 184 945,39 грн., та 42838 гривень 91 копійку та 120 000 гривень, а тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки вказані суми. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 3477,85 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved