Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою вказуючи, що АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної кратки №2012/64 від 23.10.2012 року надав відповідачці кредит у розмірі 11 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Відповідачка зобовязалася повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак нею не виконуються належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 24.01.2018 року відповідачка має заборгованість в сумі 16 992,24 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 10 712,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 2 548,35 грн, інфляційного збільшення заборгованості в сумі 3 060,87 грн та 3% річних від суми заборгованості в сумі 671,02 грн. Також, зазначив,\~що в\~даному випадку\~є порушення\~інтересів філії\~АТ «Ощадбанк»,\~як державної\~установи,\~а саме\~неповернення кредитованих\~грошових коштів\~веде до\~зменшення фінансового\~стану банку,\~що позначається\~на стані\~кредитних ресурсів\~банку і\~веде до\~зменшення прибутку\~державної банківської\~установи.В звязку з чим просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 16 992,24 грн за кредитним договором №2012/64 від 23.10.2012 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 04.07.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачці визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання неодноразово не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала. Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 2012/64 про відкриття фізичний особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки (надалі\~ Кредитний договір), за яким відповідачка отримала кредитний ліміт у розмірі 11000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних за користування кредитом та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Відповідно до п.6.1.2 Кредитного договору відповідачка зобовязалася у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором № 2012/64 від 23.10.2012 року, станом на 24.01.2018 року становить 16 992,24 грн, з яких: 10 712,00 грн заборгованість за основним боргом, 2 548,35 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 3 060,87 грн інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 671,02 грн 3% річних від прострочених сум заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки встановлені законом або договором. \~ Також, згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Таким чином, в разі порушення стороною договору своїх грошових зобовязань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст.549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. \~ \~ \~ \~Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачкою зобовязань з повернення кредиту та сплати відсотків за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи, що відповідачці [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але ж остання їх належним чином не виконала, суд вважає, що з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2012/64 від 23.10.2012 року, яка утворилась станом на 24.01.2018 року в розмірі 16 992,24 грн, задовольнивши вимоги позивача в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved