Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 10.07.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Донька мешкає разом з нею за домовленістю з відповідачем. Спору про поділ спільного сумісного майна не мають. Позивач також зазначає, що причиною розірвання шлюбу є та обставина, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вже 2 роки вони мешкають окремо. Їхні погляди на життя є різними та вони не можуть досягти згоди з багатьох питань, що виникають в процесі шлюбних відносин. На теперішній час їхня сім'я фактично не існує, і вона не має наміру продовжувати з відповідачем шлюбні відносини, а тому збереження шлюбу вважає недоречним. Перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, тому призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований 10.07.2015 року між нею та [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, просить справу розглянути без її участі, після розірвання шлюбу змінити прізвище на [PERSON] (а.с. 20). Відповідач [PERSON].у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем, просить розглянути справу без його участі (а.с. 21). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 10 липня 2015 року виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 6-7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 25 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). Між сторонами немає взаєморозуміння і довіри, спільне господарство не ведуть, подружні відносини припинені, стосунки не підтримують, мешкають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved