Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 48517,44 грн.; судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в результаті ДТП, яка сталася 26.01.2020 року по вул.. Електричній в м. Запоріжжя за участю водія [PERSON] , який керував належним йому автомобілем «Peugeot 307», інший автомобіль який належить потерпілому [PERSON] , отримав механічних пошкоджень. Винуватцем зазначеного ДТП за постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року було визнано водія [PERSON] .. Розмір завданих збитків становить 47017,44 грн.., яка винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому. А оскільки станом на дату скоєння ДТП винуватець не був застрахований за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодовували спричинені матеріальні збитки потерпілому [PERSON] саме страхова компанія Моторне (транспортне) страхове бюро України у розмірі 47017,44 грн., яку і просить стягнути з винуватця ДТП [PERSON] .. Крім того, також просить стягнути з відповідача витрати за послуги аварійного комісару у розмірі 1500,00 грн, та судові витрати по справі. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 08 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року /а.с. 4-5/ [PERSON] було визнано винним за ч. 1 ст. 130, ст.. 124 КпАП України за скоєну дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26.01.2020 року о 13-15 годині за участю водія [PERSON] , який керував належним йому автомобілем «Peugeot 307», і транспортного засобу AUDI А-4 , належному [PERSON] .. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату скоєння ДТП винуватець [PERSON] не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому власник пошкодженого автомобіля AUDI А-4 д/н [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження належному йому транспортному засобу /а.с. 9/. Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ \~ за\~ рахунок\~ коштів\~ фонду\~ захисту\~ потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~ у\~ разі\~ її\~заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Наказом № 3920 від 02.04.2020 року /а.с. 25/ випадок було визнано страховим та відповідно до ст.. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була визнана необхідність сплатити [PERSON] підтверджену шкоду по майну у розмірі 47017,44 грн, про що свідчить копія Довідки № 1 від 27.03.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, хоча претензія по майну складала розмір 52160,72 грн відповідно до звіту за № 335 про розмір матеріальної шкоди /а.с. 13-24/. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. \~\~\~\~ Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). \~\~\~\~ Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті\~9\~та пункті 19.1 статті\~19Закону № 1961-IV. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( п.26 вищезазначеної постанови). \~\~\~\~ Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у\~\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~\~\~\~ Згідно п. п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. \~\~\~\~ Згідно п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 47017,44 грн.. Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 1500,00 грн., суд вважає, що відсутні підстави для її задоволення, оскільки ці кошти були сплачені позивачем за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) та не відноситься до розміру виплаченого потерпілому [PERSON] страхового відшкодування, так як згідно п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~\~\~\~МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 2200 грн. 00 коп.

Outcome: partial