Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що з 11 травня 1987 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за період якого вони набули спільно з відповідачем право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: вул. Луначарського, 144, м. Бобринець Кіровоградської області. Сторонами фактично досягнуто згоди щодо поділу будинку, проте позивачу стало відомо, що на вказане майно накладено арешт відділом Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.10.2014 року серії ВП №45009251, з цих підстав просить в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: вул. Луначарського, 144, м. Бобринець Кіровоградської області, будинок саманний обкладений цеглою, житловою площею 26,15 кв.м., загальною 44,29 кв.м., позначений на плані літерою «А,кр.1», господарсько-побутові споруди сарай «Б», Погріб «Г», Лятня кухня «Ж», Уборна «Е», Літній душ «З», Басейна «Д1», Ворота, хвіртка №2№3, огорожа №4№5, отмостка «І»), залишивши у власності [PERSON] ? частку вищевказаного майна, та зняти арешт з належної позивачу ? частки вказаного майна. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив: в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: вул. Луначарського, 144, м. Бобринець Кіровоградської області, будинок саманний обкладений цеглою, житловою площею 26,15 кв.м., загальною 44,29 кв.м., позначений на плані літерою «А,кр.1», господарсько-побутові споруди сарай «Б», Погріб «Г», Лятня кухня «Ж», Уборна «Е», Літній душ «З», Басейна «Д1», Ворота, хвіртка №2№3, огорожа №4№5, отмостка «І»), залишивши у власності [PERSON] ? частку вищевказаного майна; виключити з акту опису й арешту майна від 18.11.2014 року та зняти арешт з ? частки спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що належить [PERSON] (а.с. 122-124). Ухвалою суду від 08 квітня 2015 року залучено до участі у справі співвідповідачів: [PERSON], відділ Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.35-36). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.138,150). В судовому засіданні представник позивача позов у урахуванням уточнень підтримав з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.136,137,153), подала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала в повному обсязі, розгляд справи просила провести за її відсутності (а.с.51). Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову вважає, що зняття арешту унеможливить виконання ухваленого на її користь судового рішення (а.с.86-87). Представник співвідповідача відділу Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON], в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.135,149). Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи із наступного. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених вимог. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 11 травня 1987 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №418379, виданого 11.05.1987 року відділом РАГЗ Бобринецького райвиконкому Кіровоградської області (а.с.140). Відповідач під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Бобринець Кіровоградської області на вулиці Луначарського, 144, розташований на земельній ділянці розміром 471,75 кв.м. наданій на праві користування, на якій розташовано один одноповерховий обкладений цеглою будинок, жилою площею 26,15 кв.м., загальною 44,29 кв.м. позначений на плані літерою «А,аК», надвірні споруди сарай «Б», «Д», погріб «Г», л.кухня «Ж», туалет «В», огорожа №-№1, басейна «Д1», що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 листопада 2002 року (а.с.6) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №418379, виданого 11.05.1987 року відділом РАГЗ Бобринецького райвиконкому Кіровоградської області (а.с.140). Отже, спірне майно придбане під час дії Кодексу законів про шлюб і сімю України, який і підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Згідно ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У відповідності до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 08.10.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції [PERSON] накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми стягнення 21953,09 грн. та заборонено здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить божнику лише в межах суми боргу (а.с.62). Згідно акта опису й арешту майна від 18.11.2014 року описано і накладено арешт на житловий будинок, який розташований вул. Луначарського, 144 м.Бобринець Кіровоградської області (79-80). Однак, позовні вимоги позивача щодо поділу спірного майна не можуть бути задоволені виходячи з наступного. За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними\~\~ (пункт 3.4.1.Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації № 146). Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна, а обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі №6-130 цс13. Згідно акту поточних змін від 05.03.2015 року, проведено обстеження в натурі домоволодіння по вул. Луначарського, 144, та встановлено зокрема такі поточні зміни: в приміщенні 1-5 літери «А» знесено перегородку і переобладнано під житлову; літери за планом «а, В, Д №,№1» - знесено веранду, уборну, сарай, хвіртку та ворота (а.с.169). З матеріалів інвентарної справи №1177 щодо домоволодіння по вул. Луначарського, 144 м.Бобринець Кіровоградської області (а.с.154-169) та технічного паспорта на вказане домоволодіння (а.с.7-9), висновку Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2015 року №7 (а.с.10) також судом встановлено, що згідно заяви замовника [PERSON] було проведено технічну інвентаризацію вказаного домоволодіння та виявлено, що замовником самочинно побудовано веранда літера «а1» - (3,40 х 9,10) 2004 року побудови. Після проведення перепланування в будинку та в звязку з добудовою веранди загальна площа збільшена на 18,9 кв. м. і складає 63,2 кв.м., а житлова площа збільшена на 7,75 кв.м. і складає 33,9 кв.м. Для вирішення питання про узаконення самочинного перепланування замовнику запропоновано звернутись з виготовленим технічним паспортом до органів місцевого самоврядування. Для вирішення питання щодо узаконення самочинного будівництва замовнику запропоновано звернутись з виготовленим технічним паспортом в експертні організації, які мають відповідні ліцензії або до кваліфікованого виконавця робіт, що має сертифікат відповідного спрямування (експерт з технічного обстеження будівель та споруд) з подальшим зверненням до державного архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області. Згідно ст. 152 ЖК Української РСР, із змінами внесеними згідно із Законом N 3187-12 від 06.05.93 року, які діяли на час здійснення перепланування, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Враховуючи, що до складу будинку входить самочинно збудована в 2004 році веранда та здійснено перепланування будинку, в результаті чого загальна площа будинку збільшилася на 18,9 кв.м. і складає 63,2 кв.м., а житлова площа збільшена на 7,75 кв.м. і складає 33,9 кв.м., до вказаних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України в редакції чинній з 01 січня 2004 року, щодо самочинного будівництва, а будинок не може бути предметом поділу до узаконення самочинного будівництва. Не може бути здійснено поділ будинку входячи з його технічної характеристики, який існував на час його придбання, тобто в стані в якому він існував до перепланування і добудови, так як будинок набув ознак самочинного будівництва і на даний час це зовсім інший обєкт нерухомості. Розташовані на земельній ділянці поряд із будинком господарсько-побутові будівлі та споруди також не можуть бути обєктами поділу і на них не може бути визнано право власності, так як відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України вони є приналежністю до головної речі будинку. Похідні вимоги про виключення з акту опису й арешту майна від 18.11.2014 року та зняття арешту з ? частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що належить [PERSON] також задоволенню не підлягають, оскільки залежать від задоволення вимоги про визнання права власності на ? частку спірного майна. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд не приймає визнання [PERSON] позову (а.с.51), оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону, зокрема статті 376 ЦК України. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням загальних засад цивільного законодавства суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Відділу Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя, виключення з акту опису й арешту та зняття арешту задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed