Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даними позовом, в обґрунтування якого зазначив, що являється іпотекодержателем нерухомого майна, що знаходиться в смт. Козин по вул. Старокиївській Обухівського району Київської області яке перебувало у власності померлого [INFO] року [PERSON]. З моменту смерті [PERSON] і до моменту звернення до відповідача з проханням вжити заходів до визнання її відумерлою ніхто спадщини не прийняв. Однак відповідач незважаючи на вимоги ч.1 ст. 1277 ЦК України не вчинив необхідних дій для визнання спадщини відумерлою. В зв'язку з цим, позивач просить визнати незаконною бездіяльність Ужгородської міської ради та зобов'язати вчинити дії шляхом подання заяви про визнання спадщини відумерлою. В судове засідання з'явився представник позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв, клопотань суду не надав. Третя особа, в судове засідання не з'явилась, однак направила свого представника. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що дружина померлого [PERSON] спадщини не приймала і приймати не збирається, жодних заяв з цього приводу не подавала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 18 лютого 2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON], як позичальником укладено кредитний договір №08Ф-25 від 18 лютого 2008р. за умовами до якого Позичальнику надано кредит в розмірі 12 000 000,00 дол. США зі сплатою процентів в розмірі 12% на строк до 19 лютого 2018 р. В забезпечення виконання умов Кредитного договору 19 лютого 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №771, за яким Позичальник передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 0,2506 га (кадастровий номер 3223155400:03:024:0118, 3223155400:03:024:0120); - земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 0,6094 га (кадастровий номер 3223155400:03:024:0119); - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 853,2 кв.м. Зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі не були виконані і станом на 11.04.2014р. залишок заборгованості по кредиту складав 14 901 116,37 (Чотирнадцять мільйонів дев'ятсот одна тисяча сто шістнадцять) доларів США 37 центів, в т.ч. 11 888 891,36 дол. США - заборгованість за основним боргом та 3 012 225,01 дол. США - заборгованість за процентами). 18.11.2013 р. АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» стало відомо із листа за вх. № 9983 від [PERSON] про смерть [PERSON]. Разом з листом було надіслано нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17.08.2011р.), який помер [INFO] р. Відповідно до ст.1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця. Відповідно до поданої позивачем копії паспорту [PERSON], яка надавалася при отриманні кредиту, Позичальник був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до поданої позивачем копії паспорту дружини [PERSON], яка надавалася при отриманні кредиту, остання була зареєстрована за адресою [ADDRESS] тобто за іншою адресою проживання померлого [PERSON] Про дану обставину відповідачу було відомо із направленого звернення та доданих документів. Факт окремого проживання дружини [PERSON] із померлим [PERSON] також підтверджується листом Адресного-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області з якого вбачається, що дружина померлого [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрована лише з 2013 року, тобто практично через два роки з моменту смерті [PERSON] Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зважаючи на те, що [PERSON], яка була дружиною померлого [PERSON], на момент смерті чоловіка не була зареєстрована за адресою [ADDRESS], а також на те, що відповідач не надав доказів, які б спростовували дану обставину, а представник третьої особи надав пояснення, що [PERSON] не прийняла спадщину чоловіка, суд приходить до висновку про відсутність спадкоємців [PERSON], як на момент звернення банку до відповідача, так і на момент розгляду справи в суді. Відповідно до ч.2 ст.1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Враховуючи вищевикладене, АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» як кредитор померлого позичальника, направив нотаріусу вимогу №9353/012-01 від 20.12.2013р. 30.12.2013р. до банку надійшла відповідь Першої Ужгородської державної нотаріальної контори вх.№11593 з повідомленням про те, що претензія Банку до [PERSON] зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Першої Ужгородської державної нотаріальної контори 26.12.2013р. Головного управління юстиції у Закарпатській області за №777, долучена до спадкової справи №318/2013рік. та згідно витягу із спадкового реєстру на день отримання претензії спадщину ніхто не прийняв. Відсутність спадкоємців у [PERSON] на момент розгляду справи підтверджена також відповіддю Першої Ужгородської державної нотаріальної контори аналогічного змісту. Згідно ч.1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Частиною 2 статті 1277 ЦК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено, що часом відкриття спадщини є [INFO] р. , а річний строк з якого у відповідача виникло зобов'язання вжити заходів до визнання спадщини відумерлою сплинув 16.08.2012 року. Незважаючи на вищезазначені обставини, у відповідь на зверненняАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» щодо подання до суду заяви про визнання спадщини померлого позичальника [PERSON] відумерлою банк отримав 04.04.2014 року відповідь Першого заступника міського голови Ужгородської міської ради В.Семаль від 27.03.2014 року за №375/03-14 згідно якої визнати відумерлою спадщину не є можливим, оскільки в Ужгородської міської ради не має достатніх доказів відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини чи відмови від їх прийняття. Згідно ч.1 ст. 275 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Таким чином, для звернення до суду органу місцевого самоврядування необхідно було надати докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю та про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом. Докази про усунення спадкоємців від права на спадкування, про неприйняття ними спадщини чи про відмову від її прийняття є альтернативним обов'язком обов'язку надання доказів про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом. Наведені відповідачем у справі підстави для відмови у невжитті заходів для визнання спадщини відумерлою могли бути предметом дослідження саме судом при вирішенні питання про визнання спадщини відумерлою, а не органом місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст.278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Таким чином, саме суд, а не орган місцевого самоврядування має право встановлювати дані обставини. Органу місцевого самоврядування необхідно було подати лише докази, які свідчать про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, а суд надати їм оцінку. Отже, для звернення органу місцевого самоврядування до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою було достатньою правових підстав, а також доказів, які вимагаються чинним законодавством. Однак відповідач ухилився від виконання свого обов'язку. Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Водночас, ч.1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Частиною 2 цієї ж статті цього ж закону передбачено, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» (код за ЄДРПОУ 19357489; МФО 300249; місцезнаходження: м. Київ, пр. Перемоги, буд. 41, 03057) (далі -АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»). Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 по 02 червня 2014. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. З урахуванням задоволення позову та згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved