Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право на середню земельну частку (пай) розміром 1,73га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що знаходиться на території с.Діброва Домашівської сільської ради Сокальського району Львівської області, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія: ЛВ, №19192. Свої вимоги мотивує наступним. 26.10.2004р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай). Заповіту [PERSON] не укладала. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Однак, отримати спадщину в нотаріальному порядку вона не має змоги, оскільки право спадкодавця на майновий пай посвідчено міською радою, а тому не є документом державного зразка. В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно сертифіката, виданого Домашівською сільською радою Сокальського району Львівської області, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,73га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с. Діброва, Домашівської сільської ради Сокальського району, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Згідно довідки №315 від 01.03.2018р., на день смерті [PERSON], з нею була зареєстрована [PERSON] Згідно листа від 27.04.2016р., відповідно до ст.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995р., Постанови Кабінету Міністрів України №801 від 12.10.1995р. та ст.2 Закону України «про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власникам земельних часток (паїв)», основним документом що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, виданий районною (міською) державною адміністрацією. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], проживала з нею на час смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Однак вона позбавлена змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому, з огляду на визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, про підставність позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай).

Outcome: partial