Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 114280/35/к від 08.10.13р., укладеного між відповідачем та ПАТ [PERSON] «Експрес-Банк» в загальній сумі 57162,95 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 28960,38 грн.; заборгованості за відсотками 10503,53 грн., пені за прострочення повернення кредиту та процентів 10393,75 грн., інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту 3305,29 грн., штрафу за невиконання або неналежне виконання умов договору 4000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що [PERSON], отримавши від ПАТ [PERSON] «Експрес-Банк» кредит в розмірі 40000,00 грн. під 27,7 % річних на строк до 08.10.16 р. за вказаним вище договором, незважаючи на направлення відповідачу неодноразових повідомлень про необхідність належного виконання своїх кредитних зобовязань, не виконав належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 08.02.16 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. До початку судового засідання від представника позивача в судове засідання надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за їх відсутності, був не проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу заочно за його відсутності за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання, крім обов'язку виконати взяті зобов'язання, повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між ПАТ [PERSON] «Експрес-Банк» та відповідачем дійсно 08 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір № 114280/35/к, за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 40000,00 грн. під 27,70% річних до моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства на поточний (картковий), а у разі припинення зарахування таких виплат 40% річних до закінчення строку дії договору. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязувався погашати отриманий кредит щомісячними платежами згідно графіку платежів. Розрахунком загальної суми заборгованості за кредитним договором станом на 08.02.16 р. підтверджується заборгованість відповідача перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржником. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 28960,38 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10503,53 грн. та інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту 3305,29 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором до 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу пеня не нараховувалась, отже її нарахування після зазначеної дати є незаконним. Умовами договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору він зобовязаний сплатити штраф банку у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. Зазначені штрафні санкції станом на 08 лютого 2016 року позивачем відповідачу були нараховані в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача пені та штрафних санкцій є необґрунтованою, тому суд вважає можливим позов задовльнити на загальну суму 42769,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial