Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Недотримання строку звернення із заявою про прийняття спадщини заявник пояснив тим, що вважав спадщину прийняту ним, в зв'язку з тим, що фактично проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Але при зверненні до нотаріуса заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як спадкодавець, його рідна мати [PERSON], хоча і проживала з заявником за однією адресою в м. Курахове, Мар'їнського району Донецької області а також померла за тією ж адресою та згідно довідки Андріївської сільської ради була зареєстрована на момент смерті в с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області, а тому нотаріус відмовив заявникові у вчиненні нотаріальної дії. На даний час строк, встановлений законом для звернення заявника до нотаріуса сплинув, що змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Уповноважені представники сторін в судове засідання не з'явились, разом з тим надали заяви про можливість проведення судового розгляду без їх участі. При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Крім іншого, від Андріївської сільської ради надійшла заява про визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст.ст. 27, 174 ГПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: [INFO] року померла [PERSON], про що [INFO] року складено актовий запис про смерть № 325. Місце смерті - м. Курахове, Мар'їнського району Донецької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,370 га., розташованої на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (копія державного акта про право власності на земельну ділянку наявна у матеріалах справи). За життя [PERSON] склала заповіт на ім'я своїх синів [PERSON] та [PERSON], яким заповіла житловий будинок та земельну ділянку кожному з синів у рівних долях. [PERSON] проживала та померла в [ADDRESS], згідно довідки вуличного комітету та копії свідоцтва про реєстрацію смерті. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], про що свідчить відповідна довідка виконкому Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію смерті, брат позивача [PERSON], [INFO] року помер та до моменту настання смерті заяв про прийняття спадщини після померлої матері до нотаріальної контори не надавав та свідоцтв про право на спадщину не отримував. Згідно копії паспорта позивача, його свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, матір'ю позивача [PERSON] та померлого [PERSON] є [PERSON]. Через те, що позивач вважав спадщину прийняту ним, в зв'язку з тим, що фактично проживав зі спадкодавцем однією сім'єю звернувся до нотаріуса Великоновосілківської державної контори, з порушенням строків звернення, а тому отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, про що свідчить відповідна постанова, долучена до матеріалів справи. Неможливість оформити у встановленому законом порядку своє право на спадщину, стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом про його відновлення. Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Як вбачається зі змісту позову та додаткових пояснень позивача, спадкоємець майна померлого за законом, своєчасно не прийняв спадщину через те, що вважав спадщину вже прийняту ним, в зв'язку з тим, що фактично проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Суд також приймає до уваги відсутність заперечень з боку відповідача. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст. 1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved