Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 10.07.2018 року, в якій зазначив, що 24.07.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] ... В період шлюбу - 05 сетпня 2011 року вони придбали трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] . Посилаючись на те, що він зареєстрований у вказаній квартирі і проживав там зі своєю сім`єю, однак відповідач на даний час не пускає його до квартири, позивач просив: «Визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] .» В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з наведених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачу у користуванні квартирою. Крім цього, наголошувала на тому, що з нею проживають двоє спільних з позивачем дітей, в зв`язку з чим вважає, що при поділі подружнього майна її частка повинна бути збільшена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позову виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.60,63, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішення спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї . В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтвердилось копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Під час перебування в шлюбі - 05.08.2011 року, подружжям було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтвердилось копією договору купівлі-продажу (а.с.14). Відповідно до даного договору покупцем квартири являлась відповідач [PERSON] .. Оскільки судом встановлено, що вказана частина будинку була придбана під час перебування в шлюбі, виходячи з положень статті 60, 63, 70 СК України вимога позивача про визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири є обґрунтованою і підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що не перешкоджала позивачу у користуванні квартирою, оскільки вказана обставина не має в даному випадку правового значення. Також є необґрунтованою вимога відповідача про збільшення її частки у праві власності на квартиру, оскільки нею не подано доказів того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, або ж розмір аліментів, які вона одержує від позивача на утримання дітей недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в сумі 3272 грн. 50 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved