Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свою позовну вимогу мотивує тим, що він та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року з нього стягуються на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення даного рішення суду в нього змінився сімейний та матеріальний стан. 21 квітня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Він працює водієм у ФОП та розмір його заробітної плати складає 4210 грн. на місяць. Його дружина ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., щомісячно. В зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно; відізвати з виконання виконавчий лист № 2-306, виданий 04 травня 2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивач є батьком її сина [PERSON] , [INFO] , з яким вона перебувала у шлюбі, який розірвано за рішенням суду. 08 квітня 2017 року вона зареєструвала шлюбу з [PERSON] та змінила своє прізвище. На підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року з позивача на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В позовній заяві позивачем наведені лише факти зміни сімейного стану, проте ним не доведені зміни матеріального становища, оскільки укладення трудового договору з ФОП не підтверджує факт отримання заробітної плати в тому розмірі, який зазначений у договорі та взагалі і факт отримання заробітної плати за виконані роботи. Крім того, їй відомо, що він має пільги учасника бойових дій, в зв`язку з чим в нього покращився матеріальний стан. Матеріальне становище їх спільної дитини складається тільки з її доходів, а саме: з допомоги при народженні другої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 860 грн., заробітну плату вона не отримує, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач в свою чергу не сплачує аліменти на сина та має заборгованість зі сплати аліментів станом на 13 березня 2019 року в розмірі 81269,98 грн., а тому сума сплачених аліментів на дитину значно менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Перебування на його утриманні дружини та дитини не доведено, так як в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують сплату аліментів на дружину та дитину. Також не доведений факт спільного проживання позивача разом з дружиною та дитиною. В зв`язку з чим, просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнає повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року, на підставі виконавчого листа № 2-306/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 11-12). Даний виконавчий лист № 2-306 від 04 травня 2011 року, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області, перебуває на виконанні Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що свідчить довідка Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області № 34/5631 від 15 лютого 2019 року та постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2016 року (а.с. 9, 10). 21 квітня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 21 квітня 2017 року, актовий запис № 5 (а.с. 13). Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 21 квітня 2017 року, актовий запис № 17 (а.с. 14). [PERSON] працює за трудовим договором у фізичної особи - підприємця та отримує заробітну плату у розмірі 4210 грн., про що свідчить копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 22 березня 2019 року та довідка № 2 від 25 березня 2019 року, виданої ФОП [PERSON] (а.с. 15, 16). Крім того, дружина позивача [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Павлоградського району державної адміністрації Дніпропетровської області та отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою № 152 від 14 лютого 2019 року (а.с. 17). [PERSON] з 2016 року проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 410 від 07 березня 2019 року, видана виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 лютого 2019 року (а.с. 18, 19). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку/доходу та позивач має на утриманні дружину та дитину від другого шлюбу. Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, видно, що [PERSON] за перший квартал 2019 року отримував загальний дохід в сумі 1263,00 грн., за другий квартал 2019 року - 12630 грн. та містяться відомості про те що [PERSON] прийнятий на роботу з 22 березня 2019 року (а.с. 84). Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що матеріалами справи доведено, що у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, а тому новий зменшений розмір аліментів, що буде стягуватися з позивача, не порушить права дитини на достатній матеріальний рівень та забезпечить йому гармонійний розвиток, з урахуванням вимог положення ст. 141 СК України та обов`язку обох батьків утримувати дитину. Доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що вона не визнає позов, у зв`язку з тим, що позивач має заборгованість по аліментам в розмірі 81269,98 грн., судом не може бути взято до уваги, оскільки суд розглядає справу в межах позовних вимог, а питання щодо стягнення заборгованості по аліментам не стосуються даного предмету спору. Крім того, доводи відповідача з приводу того, що позивач має пільги учасника бойових дій, в зв`язку з чим в нього покращився матеріальний стан, суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо підтвердження даного факту. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи те, що на даний момент позивач працює, отримує заробітну плату, має на утриманні дружину та дитину від другого шлюбу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зменшення розміру аліментів на даний час не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розмір зменшених аліментів не буде заниженим та буде достатнім для забезпечення дитині належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтереси і матеріальні становища, як відповідача так і позивача, а тому необхідно зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved