Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19.06.2015 між кредитною спілкою «Супер Кредит» та відповідачкою було укладено договір №СК-9/0115/15/57/99, відповідно до якого п.1.1 позивач зобовязувався надати відповідачу кредит в сумі 32000 грн. Також 19.06.2015 між позивачем і відповідачем укладено додатковий договір №1 до договору, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 32000 грн. Також сторонами погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Відповідач зобовязувався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 19-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів Додаткового договору №1. Позивач виконав умови Додаткового договору №1 та надав відповідачу транш в сумі 32000 грн, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.06.2015 року. Також 30.09.2015 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №2 до Договору, відповідно до п.1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш в розмірі 900 грн, наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 31299,06 грн. Водночас позивачем та відповідачем у п.3 Додаткового договору №2 було погоджено новий графік платежів по кредиту та відсоткам з урахуванням раніше сплачених сум. Відповідно відповідач зобовязувався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів Додаткового договору №2. Позивач виконав умови Додаткового договору №2 та надав відповідачу транш в сумі 900 грн, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.09.2015 року. Відповідно до п.3.1 Договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача. Відповідно до п.3.1 Договору нарахування процентів зо договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 54% річних. Відповідно до п.3.4. Договору у випадку прострочення термінів платежів, зазначених в п.3 Додаткового договору, позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. На виконання умов п.2.4 Договору відповідачем було здійснено останній платіж 31.10.2016, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Договором. Станом на 15.06.2017 за відповідачем рахується заборгованість 49128,24 грнз яких: 24153,32 грн заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 19132,77 грн сума несплачених відсотків станом на 15.06.2017; 5842,15 грн нарахована сума пені за період з 20.08.2015 по 15.06.2017; За даним договором сторони домовилися, що строк позовної давності складає 10 років. В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце повідомлений належно, просив суд розглядати справу у його відсутність. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що дійсно 27.11.2013 року між Кредитною спілкою Супер Кредит та нею було укладено кредитний договір на суму 30\~000 грн з терміном погашення 3 роки. Оскільки, змінилося її сімейне фінансове положення, вона не встигала згідно графіка гасити платежі, 19.06.2015 їй було запропоновано підписати договір про реструктуризацію боргу, на що вона погодилася. Цього ж дня вона підписала договір № СК-9/0115/15/57/99 на суму своєї заборгованості в розмірі 32000,00 грн. Дані кошти вона не отримувала. Проте, їй зазначили, що необхідно підписати ще і видатковий касовий ордер, що вона і зробила. По вказаному договору реструктуризації боргу вона сплачувала кошти по жовтень 2016 року в сумі 37890 грн. Оскільки вона несвоєчасно вносила платежі, то КС «Супер Кредит» звернулися до третейського суду про стягнення боргу із поручителів, які підписували договір реструктуризації разом із нею. Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 27.10.2016 року з поручителів по реструкторизованому договору № СК-9/0115/15/57/99 було стягнуто неповернуту частину кредиту, що складалася з основної суми кредиту, неповернутих відсотків та пені, а всього на суму 37729,74 грн. На даний час, на підставі цього рішення суду видані виконавчі листи по яких державними виконавцями відкрито виконавче провадження та проводиться стягнення. Відповідно до чинного законодавства подвійне стягнення за одним і тим самим договором не застосовується. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] суджу показала, що дійсно в 2013 році вона була поручителем за договором кредиту, який надавали відповідачці в КС «Супер Кредит» на суму 30000 грн, а 19.06.2015 вона підписувала договір поручительства, оскільки відповідачці реструктуризували борг. Цього дня [PERSON] кошти в сумі 32000 грн не отримувала. З її заробітної плати відраховують заборгованість по кредиту, згідно рішення третейського суду. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює економістом в Кредитній Спілці «Супер Кредит». В 2013 році [PERSON] надали кредит в розмірі 30000 грн. Оскільки остання неналежно виконувала зобовязання за кредитним договором, станом на 19.06.2015 в неї виникла заборгованість в розмірі 32\~000 грн. Тому, за згодою служби безпеки КС «Супер Кредит», [PERSON] запропонували підписати договір кредиту №СК-9/0115/15/57/99 на суму 32000 грн. Тобто, було закрито на дану суму старий кредитний договір, а новий був підписаний на дану суму. Фактично кошти в розмірі 32000 грн [PERSON] 19.06.2015 не отримувала. Дану операцію кредитна спілка робила для того, щоб позичальнику менше нараховували проценти та пеню. Вона не може зазначити якими нормативними актами керується кредитна спілка при здійсненні таких операцій. Станом на день розгляду справи в суді, за кредитним договором №СК-9/0115/15/57/99, відповідно до рішення третейського суду з поручителів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягується заборгованість: 24153,32 грн борг за кредитом, 12206,50 грн борг по процентам, 1369,92 грн борг по пені. Свідок [PERSON], яка працювала бухгалтером в Кредитній Спілці «Супер Кредит», надала суду аналогічні покази. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Суд встановив, що 19.06.2015 між кредитною спілкою «Супер Кредит» та відповідачкою було укладено договір №СК-9/0115/15/57/99, відповідно до якого п.1.1 позивач зобовязувався надати відповідачу кредит в сумі 32000 грн. Також, 19.06.2015 між позивачем і відповідачем укладено додатковий договір №1 до договору, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 32000 грн. Також сторонами погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Відповідач зобовязувався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 19-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів Додаткового договору №1. Також, 30.09.2015 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №2 до Договору, відповідно до п.1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш в розмірі 900 грн, наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 31299,06 грн. Водночас позивачем та відповідачем у п.3 Додаткового договору №2 було погоджено новий графік платежів по кредиту та відсоткам з урахуванням раніше сплачених сум. Відповідно відповідач зобовязувався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів Додаткового договору №2. Проте, позивач не виконав умови Додаткового договору №1, тобто фактично не надавав відповідачу транш в сумі 32000 грн. Позивач виконав умови Додаткового договору №2 та надав відповідачу транш в сумі 900 грн, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.09.2015 року. Також, 19.06.2015 договір №СК-9/0115/15/57/99 був підписаний поручителями: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 27.10.2016 року з поручителів по договору № СК-9/0115/15/57/99 від 19.06.2015 стягнуто неповернуту частину кредиту, що складалася з основної суми кредиту, неповернутих відсотків та пені, а всього на суму 37729,74 грн ( сума неповернутої частини кредиту в розмірі 24153,32 грн; сума нарахованих процентів станом на 25.10.2016 в розмірі 12206,50 грн; сума нарахованої пені за прострочення виконання кредитного договору у період з 20.08.2015 по 25.10.2016 в розмірі 1369,92 грн; сума третейського збору в сумі 1378,00 грн; сума витрат на правову допомогу в розмірі 1970 грн). На даний час, на підставі цього рішення суду видані виконавчі листи по яких державними виконавцями відкрито виконавче провадження та проводиться стягнення. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання та яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов'язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтями 553 та 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, судом встановлено, що з поручителів за рішенням третейського суду стягується заборгованість за кредитним договором від 19.06.2017 №СК-9/0115/15/57/99. Суд зазначає, що у справі 6-35797св14 (ухвала від 17.12.2014 року), ВССУ вказав, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. У справі 6-41128св14 (ухвала від 14.01.2015 р) ВССУ встановивши наявність рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом непередбачено. У справі 6-42315св14 (ухвала від 21.01.2015 р.,) ВССУ встановивши наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором та перебування цього рішення на стадії примусового виконання, вказав, що задовольняючи позовні вимоги банку «апеляційний суд не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини. Отже, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed