Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за новацією боргу в сумі 3 300 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2015 року еквівалентно 79 134 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 791 грн. 34 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 06 травня 2011 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13, згідно з умовами якого він зобовязався передати у власність відповідача зазначений житловий будинок, а відповідач зобовязався розрахуватися за придбаний будинок в повному обсязі протягом 45 днів з дати підписання договору. Позивач виконав свої зобовязання за зазначеним договором купівлі продажу в повному обсязі та передав вказаний житловий будинок відповідачці. Однак, після підписання договору купівлі продажу вияснилось, що у відповідачки не було достатньої суми коштів для повного розрахунку за придбаний будинок та відповідачка не виконала своїх зобовязань в строк до 19.06.2011 року. В звязку з необхідністю державної реєстрації права власності на будинок за відповідачкою, позивач погодився на заміну боргових зобовязань за договором купівлі продажу на позикові зобовязання та надати нотаріально посвідчену заяву про повний розрахунок за договором купівлі продажу, а відповідачка в свою чергу зобовязалася сплатити залишок боргу за придбаний будинок в розмірі 3 330 дол. США в строк до березня 2013 року. На підтвердження цього, відповідачка 14 листопада 2012 року власноручно склала та видала на користь позивача письмову боргову розписку, посвідчену головою Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON], за умовами якої відповідачка зобовязується сплатити позивачеві в строк до березня 2013 року грошову суму еквівалентну 3330 дол. США, які відповідачка не виплатила позивачеві за договором купівлі продажу будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський району, с. Северинівка, вул. Чехова,13. Однак, у визначений за новацією боргу строк 31 березня 2013 року відповідачка своїх зобовязань з повернення заборгованості не виконала та на дань звернення з даним позовом до суду відповідачка своїх грошових зобовязань належним чином не виконує. В судовому засіданні 11.01.2016 року представник позивача [PERSON] пояснила, що 06 травня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку в с. Северинівка, вул. Чехова,13 Жмеринського району Вінницької області, згідно з умовами якого відповідачка зобовязалася розрахуватися за придбаний будинок в повному обсязі, а позивач [PERSON] зобовязався передати у власність відповідачки зазначений житловий будинок протягом 45 днів з дати підписання договору. Через 45 днів виявилось, що у відповідачки немає коштів для повного розрахунку за придбаний будинок. Позивач виконав свої зобовязання за зазначеним договором купівлі продажу в повному обсязі. Так як відповідачці необхідно було зареєструвати право власності на будинок так як вона мала намір оформити кредит в банку сторони погодилися на заміну боргових зобовязань за договором купівлі продажу на інші боргові зобовязання за розпискою. Таким чином позивач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву про повний розрахунок за договором купівлі продажу, а відповідачка в свою чергу зобовязалася сплатити залишок боргу за придбаний будинок в розмірі 3 330 дол. США в строк до березня 2013 року. На підтвердження цього, відповідачка 14 листопада 2012 року власноручно склала на користь позивача письмову боргову розписку в оригіналі, за умовами якої відповідачка зобовязується сплатити позивачеві в строк до березня 2013 року грошову суму еквівалентну 3330 дол. США. Однак в зазначений строк відповідачка не виплатила позивачеві кошти за договором купівлі продажу будинку, що підтверджує факт наявності боргу. Боргова розписка є дійною, не розірвана та не скасована жодним судом, містить всі істотні умови для договору позики. Договір є дійсним та зобовязання по борговій розписці не виконані. Новація боргу виникла за борговою розпискою відповідно до ст. 604 ЦК України. Відповідачкою в розписці визнано факт наявності боргу за договором купівлі продажу в розмірі 3330 дол. США., яку [PERSON] визнала. Представник позивача [PERSON] пояснила, що мала намір придбати будинок в с. Северинівка, вул. Чехова,13 Жмеринського району Вінницької області для дітей. В дітей не склалися стосунки і вони розійшлися, і тому вона передумала купувати будинок. Завдаток за будинок вона віддала [PERSON], який пообіцяв їй його повернути, коли продасть будинок. Продавши будинок [PERSON] повідомив, що остання частково винна йому кошти за проданий будинок та наразі не може йому повернути із за їх відсутності та в звязку з тим, що він відїжджав за місцем проживання в м. Севастополь, запропонував [PERSON] віддати кошти не йому, а [PERSON] в рахунок його боргу перед нею, на що [PERSON] погодилась, однак не віддала, тому він на вимогу [PERSON] про повернення коштів приїхав із м. Севастополь, щоб особисто [PERSON] повернула йому кошти. Не маючи коштів [PERSON] написала розписку., чим [PERSON] не заперечувала про наявність боргу. Тиску, під час написання боргової розписки, ніхто на [PERSON] не чинив. Крім того повідомила, що із розписки слідує що відповідачка сплатила кошти за будинок [PERSON] в розмірі 10 тис. дол.США, а залишилось ще віддати 3330 тис. дол. США., які мала повернути йому. Щодо написання [PERSON] заяви про повний розрахунок повідомила, що [PERSON] написав дану заяву для можливості реєстрації права власності на будинок куплений [PERSON] та отриманням нею додаткового кредиту для повернення коштів [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання пояснив, що 06.05.2011 року між сторонами був укладений договір купівлі продажу, згідно якого [PERSON] була зобовязана розрахуватись з [PERSON] за приданий будинок протягом 45 днів з дня підписання договору. 21.07.2011 року [PERSON] підписав нотаріально посвідчену заяву згідно якої [PERSON] здійснила повний розрахунок за придбаний житловий будинок в с. Северинівка, вул. Чехова,13 Жмеринського району Вінницької області. Будь яких матеріальних претензій, які б стосувались розрахунків за будинок [PERSON] до [PERSON] не мав. Розписка від 14.11.2012 року на яку посилається позивач у позові була укладена через півтора роки після підписання договору купівлі продажу. Зміни до договору купівлі продажу не вносились, та згода чоловіка відповідачки на зміну чи збільшення вартості будинку не отримувалась та не вносилась. [PERSON]. було змушено написати відповідну розписку. З приводу боргу за договором позики було винесено рішення суду в задоволенні якого відмовлено. Вважає, що новація боргу не відбулася, тому зобовязань у [PERSON] про повернення боргу не має. З розписки не можливо встановити які правовідносини виникли між сторонами. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що згідно договору купівлі продажу вона мала віддати гроші за будинок протягом 45 днів з дати підписання договору. Частину коштів за будинок вона не віддала, так як не було коштів та мала згодом отримати кредит та погасити борг. Наявність боргу за розпискою, яку написала 14.11.2012 року, заперечує. Фактично господар будинку [PERSON] продав будинок двічі і двічі взяв за нього гроші. Розписку написала під тиском, їй дзвонили, погрожували. Однак підтвердила про наявність та невиконання домовленості між [PERSON] та [PERSON] про повернення коштів не [PERSON], а [PERSON] Також зазначила, що особисто [PERSON] будь якого тиску на неї не здійснював. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює головою Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Був свідком під час написання [PERSON] розписки про зобовязання сплатити [PERSON] до березня 2013 року коштів в розмірі 3330 дол. США, які [PERSON] не виплатила [PERSON] за договором купівлі продажу. При написанні розписки тиску на [PERSON] ніхто не чинив та не погрожував. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю враховуючи таке. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 06 травня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13, згідно з умовами якого він зобовязався передати у власність відповідача зазначений житловий будинок, а відповідач зобовязався розрахуватися за придбаний будинок в повному обсязі протягом 45 днів з дати підписання договору (а.с.6-7). Відповідачка [PERSON] зобовязалася сплатити позивачу [PERSON] гроші в сумі 3 330 дол. США в строк до березня 2013 року незалежно від обстановки, так як основна сума боргу була виплачена в сумі 10000 дол. США за купівлю будинку, який знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13, про що надала розписку 14.11.2012 року (а.с.8,23). Згідно заяви від 21.07.2011 року посвідчену приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] позивач [PERSON] цією заявою стверджував, що [PERSON] здійснила повний розрахунок за придбану у нього нерухомість, а саме: житловий будинок з верандою,господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13. Будь яких претензій до [PERSON] не має (а.с.28). Суд не приймає посилання відповідачки та її захисника на вищезазначену заяву як на відсутність боргу, так як це спростовується оригіналом розписки від 14.11.2012 року та свідчить про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2014 року в задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою відмовлено повністю (а.с 32-33). Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2015 року рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2014 року залишено без змін (а.с.38-40). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015 року Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2015 року залишено без змін (а.с.36-37). Суд не приймає заяву [PERSON] від 11.01.2016 року подану нею до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення кримінального правопорушення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України (а.с. 29-31), так як подання самої заяви без рішення відповідного державного органу не підтверджує та встановлює зазначених в заяві фактів. 20.04.2011 року між [PERSON] та комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» було укладено кредитний договір № 5-8-3 на купівлю житлового будинку за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13 терміном на 15 року на суму 30 000 грн. (а.с. 65-66), додатковий договір № 5-8-3-1 на реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Чехова,13 терміном на 15 року на суму 50 000 грн. (а.с.67-68) та договір іпотеки від 23.11.2011 року за умовами якого позичальник в строк до 30.11.2025 року зобовязаний забезпечити повернення Іпотекодержателю кредиту у розмірі 50 000 грн., сплатити проценти за користування ним згідно умов, зазначених у кредитному договорі. Предметом іпотеки є нерухоме майно: цілий житловий будинок з верандою, господарськими будівлями і спорудами під номером 13, що знаходиться по вулиці Чехова в с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.69-71). Відповідно до ч.1 ст. 604 ЦК України зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Відповідно до вимог ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 ЦК України). Відповідно до приписів ст.604 ЦК України новація - це підстава припинення первісного зобовязання шляхом домовленості сторін первісного зобовязання про заміну його новим зобовязанням між тими ж сторонами. Новація не допускається щодо зобовязань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини констатував: « суд повторює, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 (994_535), має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і , таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 ( див. Broniowski v. Poland, N31443/96, пар.98)». Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] за домовленістю між ними виникла зміна зобовязань новими зобовязаннями, а саме позикові зобовязання з припиненням первісних зобовязань відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 06.05.2011 року. У визначений договором строк відповідачкою [PERSON] грошові кошти позивачу [PERSON] не повернуті, що підтверджується оригіналом розписки від 14.11.2012 року. Враховуючи вимоги та положення ст.ст.526,610,611,1046 ЦК України, суд прийшов до висновку, що відповідачкою не виконано зобовязання за договором позики в порядку новації боргу від 14.11.2012 року, а тому заборгованість за цим договором підлягає стягненню з неї на користь позивача. Оскільки укладанням договору позики в порядку новації боргу первісні зобовязання між сторонами були припинені за їх же домовленістю, суд не вважає необхідним досліджувати первісні зобовязання чи давати їм правову оцінку, враховуючи, що обмеження в новації, зазначені у ч.3 ст.604 ЦК України, по справі не встановлені і сторони на такі обмеження не посилаються. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає посилання представника відповідачки [PERSON] адвоката [PERSON] та відповідачки [PERSON] про те, що розписку від 14.11.2012 року відповідачка написала під тиском, вимаганням сторонніх осіб, так як даний факт не підтверджений жодним належним та допустимим докази та спростовується показами свідка [PERSON] Суд не приймає інші заперечення відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], так як вони спростовуються встановленими судом обставинами. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved