Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить комплекс будівель, що складається з приміщення автовісової та прибудови по [ADDRESS] . Рішенням Штепівської сільської ради від 14.03.2018 року йому надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки за вказаною адресою, а 21.05.2018 року був розроблений проект відведення земельної ділянки, затверджено та сформовано земельну ділянку кадастровий номер: 5922989600:01:001:0821, площею 0,0231 га для іншого сільськогосподарського призначення Землі сільськогосподарського призначення за адресою: [ADDRESS] . Однак, в реєстрації права власності на неї позивачеві відмовлено. Тому він просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову не заперечив. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Позивач є власником комплексу будівель, що складається з приміщення автовісової під літ. «А» та прибудови під літ. «а» загальною площею 85,3 кв.м., які розташовані по [ADDRESS] . Рішенням Штепівської сільської ради Кузіну В.С. надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, на якій розташовані вищевказані будівлі. У травні 2018 року розроблено проект відведення земельної ділянки, затверджено та сформовано земельну ділянку кадастровий номер: 5922989600:01:001:0821, площею 0,0231 га для іншого сільськогосподарського призначення Землі сільськогосподарського призначення за адресою [ADDRESS] . Однак, в реєстрації права власності на неї позивачеві відмовлено. Тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку сторони відповідача і позовні вимоги визнаються сільською радою в повному обсязі, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved