Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про виселення з службової квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням виконкому Миколаївської міської ради №624 від 22.10.1999 року вищевказану квартиру було включено до складу службових приміщень та вирішено видати спеціальний ордер на вселення в дану квартиру на ім`я [PERSON] . На підставі виданого спеціального ордеру на житлове приміщення № 110 від 07.02.2000 року у спірній квартирі були зареєстровані [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Позивач вказує, що [PERSON] , якому надавалось службове жиле приміщення, припинив трудові відносини з Театром за власним бажанням, визнаний в судовому порядку таким, що втратив право користування спірною квартирою, а згідно рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.03.2017 року виселено [PERSON] з вищевказаної квартири без надання іншого жилого приміщення, в задоволенні вимоги щодо виселення відповідача- [PERSON] відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропрацювала у театрі більше 10 років і тому у відповідності до ст. 125 ЖК України не може бути виселена зі службової квартири. Позивач також зазначає, що зважаючи на ту обставину, що відповідач [PERSON] одноособово займає двокімнатну спірну квартиру, театр має намір надати це помешкання іншим його працівникам з сім`ями, що потребують покращення своїх житлових умов. Листом від 11.05.2017 року відповідачці було запропоновано добровільно виселетися з квартири [ADDRESS] та вселитися до квартири [ADDRESS] , однак відповідач звільнити спільну квартиру відмовилась. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що син відповідача продовжує проживати разом з відповідачем на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2017 року якою було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою сина відповідача [PERSON] на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.03.2017 року. Представник відповідача також зазначив, що загальна площа спірної квартири складає 31,2 кв.м., що на 3,9 кв.м. перевищує встановлену законодавством мінімальну норму, а вимоги про переселення сім`ї відповідача у однокімнатну квартиру грубо порушують вимоги частини 2 статті 50 ЖК УРСР щодо недопустимості заселення однієї кімнати особами різної статті, старшими за дев`ять років, крім подружжя. За такого, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 466-р від 02.08.1999 року згідно якого доручено управлінню капітального будівництва облдержадміністрації придбати 2-кімнатну квартиру для Українського театру драми та музичної комедії та передати її на баланс Українського театру драми та музичної комедії. Судом досліджено договір № 10034 від 27.08.1999 року згідно якого Управління капітального будівництва облдержадміністрації придбало квартиру [ADDRESS] . Судом досліджено рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.1999 року згідно якого включено житлове приміщення квартиру [ADDRESS] до складу службових приміщень та видано ордер на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Судом досліджено ордер № 110 серії 001641 виданий [PERSON] на право заселення в квартиру [ADDRESS] . Судом досліджено довідку № 02-17 від 08.11.2013 року згідно якої [PERSON] працював в Миколаївському українському театрі драми та музичної комедії на посаді артиста-вокаліста вищої категорії з 17 листопада 1998 року по 15 серпня 2000 року. Судом досліджено довідку № 01-18/70 від 17 вересня 2013 року згідно якого [PERSON] працювала в Миколаївському академічної українському театрі драми та музичної комедії з 14 грудня 1999 року по 29 жовтня 2001 року працювала на посаді артистки-вокалістки І категорії та з 01 серпня 2003 року по 17 вересня 2013 року працювала на посаді артистки вокалісти вищої категорії в режимі неповного робочого часу. Судом досліджено рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 березня 2017 року виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, частині щодо відмови в задоволенні позову Миколаївського Академічного Українського театру музичної комедії до [PERSON] про виселення із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення, - відмовлено. Судом досліджено повідомлення Миколаївського академічного українського театру драми та музичної комедії від 11.05.2017 року запропоновано [PERSON] добровільно виселитися з квартири [ADDRESS] та вселитися до квартиру [ADDRESS] . Судом досліджено рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів № 333 від 19.11.1993 року згідно якого виділено Миколаївському українському театру драми та музикальної комедії звільнену двохкімнатну квартиру жилою площею 17 кв.м. [ADDRESS] . Судом досліджено довідку Приватного підприємства «ЖЕК-10» від 30.06.2017 року згідно якої третя особа [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Судом досліджено постанову Верховного Суду від 19 червня 2019 року згідно якого рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 березня 2017 року у частині вирішення позовних вимог Миколаївського академічного українського театру драми та музичної комедії до [PERSON] про виселення із службового приміщення скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2017 року. У відповідності до ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до вимог\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду\~\~за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За\~ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (\~ст. 10 ч.3 ЦПК України). Відповідно дост.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК Українин іхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідност. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню із службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Проте положеннями ст. 125 ЖК Українипередбачено, що без надання іншого житлового приміщення у випадках, зазначених уст. 124 ЖК України, не може бути виселено осіб, зокрема, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове приміщення, не менш як десять років; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно призначається для проживання осіб різної статі. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] пропрацювала в установі, яка надала спірну квартиру відповідачу більше 10 років, відповідач проживає у спірній квартирі з сином, квартира, яка пропонується відповідачу для переселення за площею є значно меншою ніж та яку займає відповідач. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач проживає у спірній квартирі разом із сином, та відповідачу пропонується квартира мешою площініж та яку вона займає, що права відповідача на житло будуть порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed