Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що з 20.07.1977 року по 28.04.1980 року та з 13.07.1982 року по 08.04.2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 98 від 15.09.2014 року йому були встановлені професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіалогії ІІ ст., фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (основний діагноз). ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., І ступінь, ризик 4. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта в стадії ремісії. Пресбіопія (супутній діагноз). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м.Суми від 28.10.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 50% та йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 20.07.1977 року по 28.04.1980 року та у період з 13.07.1982 року по 08.04.2014 року працював електрозварником ручного зварювання у відповідача (а.с.5-6) Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 98 від 15.09.2014 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ токсико-пилової етіалогії ІІ ст., фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві -основний діагноз. ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., І ступінь, ризик 4. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта в стадії ремісії. Пресбіопія - супутній діагноз (а.с.8). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м.Суми від 28.10.2015 року ступінь втрати працездатності позивача склала 50% (а.с.9) Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних та моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обовязок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоровя через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] тривалість вимушених змін в його житті та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial