Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є донькою позивача від шлюбу з [PERSON], шлюб з якою було розірвано у 2002 році. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із донькою виїхали за межі України. На даний час відповідач зареєстрована у спірній квартирі, в зв'язку з чим позивач не може реалізувати своє право власності на вказане майно. Місце перебування відповідача позивачу невідоме. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням; усунути перешкоди в реалізації прав власника належного на праві власності позивачу квартири [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача; судові витрати віднести за рахунок позивача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, по підставам вказаним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представник позивача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 17 січня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори /а.с.11/. Відповідач [PERSON] є донькою позивача та його колишньої дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. В 2002 році шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача саме з 2002 року відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі. Вказане підтверджується актом від 10 квітня 2014 року складеного майстром КП ЖЄП № 2 та мешканцями будинку [ADDRESS], відповідно до якого відповідач [PERSON] більш ніж 10 років не проживає у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї та відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 7, 21/ Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] з 2002 року не проживає в квартирі позивача, особистих речей відповідача в квартирі немає. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], де право власності належить позивачу на підставі договору міни, але з реєстрації знятися в добровільному порядку не бажає. Таким чином, відповідач порушує права позивача, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимога позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття реєстраційного обліку [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved