Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2014 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного майна та визначення місця проживання дитини на сьогоднішній день немає. Шлюбні відносини фактично припинені, так як вони мають різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, позивач просить\~\~шлюб з відповідачем розірвати.\~\~\~\~ В ході судового розгляду справи позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив, окрім розірвання шлюбу, виключити з актового запису №405 від 21.04.2015 року про народження [PERSON], [INFO], зареєстрованого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області дані про [PERSON] як батька. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просила їй залишити прізвище «Афанасьєва». Зазначила в заяві, що підтверджує той факт, що позивач не є біологічним батьком дитини, а тому призначення генетичної експертизи є недоцільним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2014 року, згідно актового запису про шлюб №2220, зробленого 16.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Згідно актового запису про народження №405, складеного 21.04.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON], 19.03.2015 року, записані: [PERSON] та [PERSON]. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Спору про розподіл спільного майна та визначення місця проживання дитини на сьогоднішній день немає. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, згідно ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорювати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам слід враховувати, що відповідно до ст.136 Сімейного Кодексу України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Враховуючи те, що відповідачем у заяві визнається та обставина, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], відомості про [PERSON] як батька дитини, вказані в актовому записі про народження №405 від 21 квітня 2015 року підлягають виключенню.

Outcome: approved