Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить житловий будинок по вулиці Лебединська, 9 «А» в селі Барабашівка, Лебединського району, Сумської області та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3700 га та 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які були придбані 24.01.2017 року на підставі договору купівлі-продажу у [PERSON] На підставі цього сторони узгодили всі істотні умови договору. На виконання взятих на себе зобовязань позивач передав відповідачці грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) грн., а вона в свою чергу передала останньому ключі від будинку, та написала розписку. Станом на теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, проте він не може цього зробити, оскільки договір купівлі продажу не посвідчений нотаріально, та не відповідає вимогам закону, а відповідачка відмовляється від нотаріального посвідчення договору, так як через хворобу, часте перебування на лікуванні, незадовільний стан здоровя та брак коштів не може здійснити переоформлення майна. Тому він просив визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна та визнати за ним на нього право власності. Позивач в судове засідання не зявився, в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути без його участі. Відповідачка в наданій заяві проти позову не заперечила, справу також просила розглянути без її участі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Вислухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 24.01.2017 року в усній формі відповідачка продала, а позивач придбав житловий будинок та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3700 га та 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Лебединська, 9 «А» в селі Барабашівка, Лебединського району, Сумської області, що стверджується письмовою розпискою про отримання відповідачкою від позивача грошових коштів за продане майно. Таким чином сторони узгодили всі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулась передача майна. Позивач посилається на те, що станом на теперішній час у нього виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, проте він не може цього зробити, оскільки договір купівлі продажу не посвідчений нотаріально, та не відповідає вимогам закону, а відповідачка відмовляється від нотаріального посвідчення договору, так як через хворобу, часте перебування на лікуванні, незадовільний стан здоровя та брак коштів не може здійснити переоформлення майна. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved