Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №47457, вчинений 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо звернення стягнення. В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2007 року між ним та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу було надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. Кредитний договір було укладено на строк до 04.12.2009 року. В листопаді 2020 року на адресу відповідача надійшло повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 33929,31 грн. на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №47457 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Вказаний виконавчий напис було вчинено 16.09.2020 року, в той час як строк дії кредитного договору закінчився 04.12.2009 року. Крім того, кредитний договір не було нотаріально посвідчено, що на думку позивача свідчить про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Треті особи до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належними чином, про причини неявки суду не повідомили. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 05.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №6/4/30/2007/980-К/271. Відповідно до умов кредитного договору ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць. Кінцевий строк повернення кредиту - 04.12.2009 року (а.с. 17-19). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 16.09.2019 року винесено виконавчий напис №47457 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», як правонаступника прав ВАТ КБ «Надра», заборгованості за кредитним договором №6/4/30/2007/980-К/271 від 05.12.2007 року у розмірі 33429,31 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2020 року по 06.05.2020 року. Розмір заборгованості складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 26429,31 грн. (а.с. 20). Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. 24.09.2020 року на підставі виконавчого напису №47457 від 16.09.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63121359 та стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором №6/4/30/2007/980-К/271 від 05.12.2007 року у розмірі 33929,31 грн. (а.с. 13-14). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зіст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вимоги ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачають, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №61-154св18. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості складає 33429 грн.31 коп. і складається із простроченої суми кредиту - 7000 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 26429 грн.31 коп. Також в виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 06 травня 2020 року по 06 травня 2020 року. Тобто, згідно вказаного виконавчого напису прострочена сума кредиту - 7000 грн. та несплачені відсотки - 26429 грн.31 коп. виникли за один день, що не відповідає дійсності. При цьому суд бере до уваги, що кінцевий термін повернення кредиту згідно вказаного вище кредитного договору - 04.12.2009 року. Таким чином, не обґрунтовано, як заборгованість за тілом кредиту і по несплаченим відсоткам за користування кредитом виникли за один день - 06 травня 2020 року та поза межами закінчення строку дії кредитного договору, який закінчився 11 років тому. Суд бере до уваги, що після закінчення строку дії кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом є неправомірним. Також суд бере до уваги, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2011 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» та стягнуто зі [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №6/4/30/2007/980-К/271 від 05.12.2007 року у розмірі 14444,86 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн. Суд бере до уваги, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України (постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис видано на суму заборгованості за кредитом, яка не є безспірною. Отже, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд також стягує сплачений позивачем судовий збір по справі в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved