Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отриману допомогу при працевлаштуванні в розмірі 7562 гривні. В обґрунтування позову зазначив, що 28 серпня 2015 р. державною фінансовою інспекцією був виявлений факт безпідставного отримання допомоги [PERSON], про що був складений акт від 28.08.2017 № 03-21/001, з якого вбачається, що 25 травня 2013 року [PERSON], будучи студентом Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапора гірничого технікуму (нова назва Лисичанський державний гірничо-індустріальний коледж) надала довідку № 62 від 25 травня 2013 року, про те, що відповідач працевлаштована до ДВАТ «Ремонтно-механічний завод», в якості референта, а також надала відповідний договір від 15.05.2013. У звязку з чим отримала на підставі наказу позивача від 19 травня 2015 року допомогу при працевлаштуванні в сумі 7562 грн., передбачену постановою КМУ від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківської опіки», чим спричинила матеріальну шкоду технікуму на зазначену суму, оскільки ДВАТ «Ремонтно-механічний завод» ліквідовано 04.08.2011, а тому довідка не відповідає фактичним обставинами, та видана підприємством, яке не існує. 20.06.2012 на підставі наданої довідки про своє працевлаштування на ДВАТ «ДП «Ремонтно-механічний завод», відповідач у Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничому технікумі незаконно отримала одноразову допомогу при працевлаштуванні, передбачену Постановою КМУ від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківської опіки, в сумі 7562 грн., чим спричинила збитки на зазначену суму. У звязку з чим позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що при працевлаштуванні їй не було відомо про ліквідацію підприємства, було лише відомо, що підприємство реорганізовано та продовжувало працювати, а тому наміру надавати фіктивні документи позивачу вона не мала наміру. Крім того, просила застосувати строк позовної давності, у відповідності до ст. 257 ЦК України. Судом досліджено письмові докази: наказ № 519 від 17.05.2016; копія листа Управління статистики у м. Лисичанську; копія заяви [PERSON]; копія наказу № 67 від 19.05.2013; копія довідки про працевлаштування [PERSON]; копія платіжної відомості; копія паспорта [PERSON]; письмові заперечення відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. 28 серпня 2015 року державною фінансовою інспекцією був виявлений факт безпідставного отримання допомоги [PERSON], про що був складений акт від 28.08.2017 № 03-21/001, з якого вбачається, що 25 травня 2013 року [PERSON], будучи студентом Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапора гірничого технікуму (Лисичанський державний гірничо-індустріальний коледж) надала довідку № 62 від 25 травня 2013 року про те, що відповідачка працевлаштована до ДВАТ «Ремонтно-механічний завод»» , в якості референта, а також надала відповідний договір від 15 травня 2013 року. \~\~20.06.2012 на підставі наданої\~ довідки про своє працевлаштування на ДВАТ «Державне підприємство «Ремонтно-механічний завод», [PERSON] у Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапора гірничному технікумі незаконно отримала одноразову допомогу\~ при працевлаштуванні, передбачену Постановою КМУ від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального\~ забезпечення дітей - сиріт\~ та дітей, позбавлених батьківської опіки», в сумі 7562 грн., чим спричинив збитки технікуму на зазначену суму. Цивільним кодексом України\~(ст.ст. 256, 257) встановлені строки, у межах яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачкою суду надана заява про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки ним пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з таким позовом, та нічим не підтверджено, що зазначений строк переривався, поважних причин його пропуску позивачем також не наведено. Тому на підставі викладеного, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.10, 11, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: dismissed