Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, 22.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON], було укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідачка [PERSON] належним чином кредитні зобовязання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки виниклу станом на 31.01.2015 року заборгованість у сумі 16960,60 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка тричі у судові засідання не з'явилася, хоча про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON], було укладено кредитний договір № б/н згідно якого отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 1.1.7.12 умов надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно заяви [PERSON] та п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, підписаних відповідачкою [PERSON], остання зобов'язалась забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості сплатити банку пеню та штраф. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачка [PERSON] кредитні зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2015 року складає 16960,60 грн., яка складається з: 5651,47 грн. заборгованість за кредитом; 8180,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом; 1845,15 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 783,84 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачкою не надано доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved