Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 11.02.2015 р., який підтримуючи в судовому засіданні пояснив, що він працював в Публічному Акціонерному Товаристві Прикарпаття /надалі ПАТ Прикарпаття/ з 27.09.1978 року, а з 02.01.1984 року призначений начальником відділу збуту та маркетингу. Звернення до суду обумовлене тим, що наказом №1 від 12.01.2015 року його звільнено з роботи з 12.01.2015 року на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України. Вважає, що його незаконно звільнено і незаконність звільнення його з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України виходить та доводиться тим, що його не було попереджено про скорочення та майбутнє звільнення як того вимагає закон, іншу посаду йому не пропонувалось. Копії наказу про звільнення йому не вручалось, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, де передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органа в день звільнення працівнику видається копія наказу про звільнення з роботи. Що стосується порядку звільнення, то він передбачає здійснення розрахунків з працівником, чого також не було зроблено. Наявна заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року йому не виплачена, індексація заборгованості не проведена. Не виплачено компенсацію за не використану відпустку, не здійснено виплату вихідної допомоги. Також не виплачена компенсація за невикористану відпустку, тому просить суд: поновити його на роботі - на посаді начальника відділу збуту та маркетингу ПАТ Прикарпаття; стягнути з ПАТ Прикарпаття на його користь: середній заробіток з розрахунку мого посадового окладу за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року до дня поновлення на роботі в розмірі 17 тис. грн., заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року з урахуванням індексації в розмірі 12 тис. грн., заборгованість за невикористану відпустку з урахуванням індексації згідно розрахунку відповідача, вихідну допомогу згідно розрахунків відповідача та в звязку з незаконними діями відповідача він поніс великі моральні та психологічні страждання, що значно відбилося на його фізичному стані, спокої, здоровї, ним втрачено нормальні життєві звязки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 15 тис. грн.. Представник відповідача ПАТ Прикарпаття спочатку не визнавав, а в процесі розгляду справи визнав позов [PERSON] частково та пояснив, що визнає незаконність звільнення і на згоду про поновлення його на посаді начальника відділу збуту ПАТ Прикарпаття скасовано дію наказу № 1 від 12.01.2015 року в частині скорочення [PERSON] та підтвердили готовність виплати коштів в сумі 10045,37 (десять тисяч сорок пять) грн. 37 коп., як погашення заборгованості по заробітній платі, індексації, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, відпускних. Зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював в ПАТ Прикарпаття з 27.09.1978 року, а з 02.01.1984 року - начальником відділу збуту та маркетингу. Звернення до суду обумовлене тим, що наказом №1 від 12.01.2015 року позивача звільнено з роботи з 12.01.2015 року на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України. Суд вбачає, що незаконність звільнення позивача з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України доводиться тим, що його не було попереджено про скорочення та майбутнє звільнення як того вимагає закон, іншу посаду йому не пропонувалось. Копії наказу про звільнення позивачу не вручалось, що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, де передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органа в день звільнення працівнику видається копія наказу про звільнення з роботи. Доведено в судовому засіданні, що порушено порядок звільнення позивача, який передбачає здійснення розрахунків з працівником, чого не було зроблено що є порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, де передбачено, що в разі звільнення працівника з ініціативи власника, або вповноваженого ним органа в день звільнення працівнику видається копія наказу про звільнення з роботи і відповідно наявна заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року позивачу не виплачена, індексація заборгованості не проведена, не виплачено компенсацію за не використану відпустку, не здійснено виплату вихідної допомоги, також не виплачена компенсація за невикористану відпустку, тому слід поновити його на роботі - на посаді начальника відділу збуту та маркетингу ПАТ Прикарпаття; стягнути з ПАТ Прикарпаття на його користь: середній заробіток з розрахунку мого посадового окладу за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року до дня поновлення на роботі, заборгованість по заробітній платі за 12 місяців 2014 року з урахуванням індексації в розмірі 12 тис. грн., заборгованість за невикористану відпустку з урахуванням індексації згідно розрахунку відповідача, вихідну допомогу згідно розрахунків відповідача та в звязку з незаконними діями відповідача, що позивач поніс моральні та психологічні страждання, а це значно відбилося на його фізичному стані, спокої, здоровї, ним втрачено нормальні життєві звязки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто завдано моральної шкоди, то слід частково стягнути і моральну шкоду. Однак, слід врахувати, що відповідач частково визнав позов і в підтвердження видав наказ від 21серпня 2015 року про поновлення на роботі, яким скасовано дію наказу № 1 від 12.01.2015 року в частині скорочення начальника відділу збуту [PERSON], внесено зміни в штатний розпис ПАТ Прикарпаття та відкрито посаду начальника відділу кадрів,встановлено позивачу оклад в розмірі 1500 грн., поновлено позивач на посаді начальника відділу кадрів, зобовязано: внести запис в трудову книжку [PERSON]Михайловичу про скасування наказу № 1 від 12.01.2015 року, [PERSON] у триденний термін з дня підписання цього наказу, оформити банківську платіжну картку у відділені ПриватБанку, на умовах зарплатного проекту, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ПАТ Прикарпаття або за власний рахунок у будь-якій банківській установі та подати в бухгалтерію реквізити рахунку для зарахування заборгованості по заробітній платі, яка обліковується на підприємстві та заробітної плати нарахованої за час вимушеного прогулу, а також на дату поновлення [PERSON], бухгалтерії провести нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 12.01.2015 року, виходячи з наказів про режим роботи підприємства. У відповідності до положень ст.,ст. 116 ч.1, 117 ч.1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Слід врахувати, що позивач навмисно затягував розгляд справи своїми пятьма клопотаннями щодо проведення перевірок діяльності відповідача не стосовно його звільнення, а роботи підприємства в цілому, тому в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі зарплати слід задовольнити по день видачі відповідачем наказу про його поновлення на роботі. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок і відповідно до ч.1 ст. 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Суд вважає, що наведеними діями відповідач порушив право позивача на працю та справедливі і сприятливі умови праці, наслідком яких стало незаконне звільнення його із займаної посади і тому слід задовольнити позов частково, визнавши незаконним наказ № 1 від 12.01.2015 р. відповідача в частині звільнення позивача, поновити його на роботі та стягнути з відповідача частково заявлені кошти заборгованості по заробітній платі, за невикористану відпустку, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Також, позивач довів в судовому засіданні, що незаконними діями відповідача він поніс моральні та психологічні страждання, що це значно відбилося на його фізичному стані, спокої здоров»ї, втраті нормальних життєвих звязків, а тому вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача слід задовольнити частково, оскільки суд вважає, що для відновлення попереднього стану позивача достатньо суми 2000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Наведене стверджується: копіями наказів /а.с.3, 22, 27, 33-34, 95-98/, копією трудової книжки /а.с.4-7/, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.18-19/, копіями листів ПАТ Прикарпаття від 08.09.2014р. та 14.11.2014р. /а.с.20, 23/, копією протоколу від 29.10.2014р. /а.с.21/, копією листа профспілкового комітету від 24.11.2014р. /а.с.24/, копією розпорядження Коломийської міської ради /а.с.25/, копією повідомлення Коломийської міської ради /а.с.26/, копією повідомлення про звільнення /а.с.28, 35/, копією повідомлення про вручення /а.с.29, 36/, копією реєстру вихідних листів /а.с.30-31/, копією реєстру переказів /а.с.32, 38/, копією платіжного доручення /а.с.37/, копіями довідок про зарплату /а.с.39-40, 150-154/, копіями протоколів засідання профспілкового комітету /а.с.47-54/, копіями табелів обліку використання робочого часу /а.с.91-94/, копією акту перевірки /а.с.124-136/, листом Управління держпраці в Івано-Франківській області /а.с.144-145/. На підставі ст.,ст. 40, 47, 116 ч.1, 117 ч.1, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, ст. 23 Загальної декларації прав людини, ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 та

Outcome: partial