Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору № б/н від 25.07.2007 року [PERSON] отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 5400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобовязалася повернути борг на умовах, визначених договором. Але свої зобовязання належним чином не виконала, що створило заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року склала 60215,10 грн. В добровільному порядку питання щодо повернення боргу між сторонами не вирішено, а тому позивач просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказану суму боргу та усі понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути без його участі. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову частково заперечив. Вважає, що у відповідачки дійсно утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2018 року, але у меншому розмірі ніж заявлено в позові. Погоджується із заборгованістю по тілу кредиту у розмірі 3880 грн. Позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 22,8 % річних, з 01 січня 2013 року 30,00 % та з 01 вересня 2014 року 34,8 % річних, з 01 квітня 2015 43,2% річних. Таке збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами ПАТ КБ «Приватбанк» проводило в односторонньому порядку, що суперечить вимогам закону, а тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 22,8 % річних. Таким чином, з 26.06.2007 року по 30.04.2017 року розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 22,8 % річних: (3880*22,8%*3597:360) = 8839 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, що полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Нарахування пені та процентів після закінчення строку дії кредитного договору припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по пені та процентам за період з 30.04.2017 по 31.03.2018 року є безпідставними. З огляду на викладене представник вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню на загальну суму 14 019 грн. з яких: тіло кредиту 3880,00 грн.; проценти 8839 грн.; пеня 1300 грн. Вислухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, повязані зі спорами про виконання зобовязань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. 25.07.2007 року згідно укладеного договору № б/н [PERSON] отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який зобовязалася повертати в строки та на умовах, визначених сторонами. Однак, свої зобовязання порушила, що створило заборгованість за кредитом. Згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] станом на 31.03.2018 року склала 60215,10 грн., яка складається з наступного: 3880 грн. заборгованість за кредитом; 50591,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2400 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2843,58 грн. штраф (процентна ставка). Однак, суд частково погоджується з такими розрахунками ПАТ КБ «Приватбанк», виходячи з такого. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 4\~ст. 1056-1 ЦК України\~\~у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, у разі наявного спору щодо правильності підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», нараховувалися проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 22,8 % річних, з 01.01.2013 року 30,00 %, з 01.09.2014 року 34,8 % річних, а з 01.04.2015 року 43,2% річних і таке збільшення проводилося в односторонньому порядку, оскільки доказів того, що [PERSON], як позичальник, письмово повідомлялася про дані зміни в матеріалах справи відсутні. Тому з відповідача підлягає стягненню за період з дати виникнення заборгованості по термін дії картки, а саме з 26.06.2007 року по 30.04.2017 року заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 8839 грн., виходячи з процентної ставки 22,8 % річних. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 30.04.2017 по 31.03.2018 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки нарахування по кредитному договору після закінчення строку його дії припинилися, то суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по пені за вказаний період також є необґрунтованими. Станом на 30.04.2017 року стягненню підлягає пеня у розмірі 1300 грн. Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника визначених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Згідно зі статтею 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Такі дії відповідача суперечать закону, а тому вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафу задоволенню не підлягають.\~\~ Враховуючи вище\~викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідачки підлягає\~стягненню заборгованість\~за кредитом\~в розмірі\~14019\~грн., яка складається з наступного: 3880 грн. заборгованість за кредитом; 8839,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованість за пенею. Розподіл судових витрат слід провести в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачки на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved