Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб з відповідачем розірвано. Після розлучення відповідач за домовленістю сплачував аліменти на утримання дитини, але з червня місяця розмір таких аліментів був останнім зменшений, оскільки має неофіційний дохід. Таким чином, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, вихованням дитини не займається. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається що останній позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що він в добровільному порядку купує дитині все необхідне для повноцінного комфортного та цікавого розвитку та не ухиляється від сплати аліментів, добровільно перераховує кошти на утримання дитини. Крім того, постійно купує іграшки дитині, відвідує з нею розважальні центри та сплачує її потреби. Позивач [PERSON] скористалось можливістю подати до суду відповідь на відзив в якому наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши про те, що дійсно відповідач періодично купує речі для дитини, але такої допомоги, яку надає відповідач не вистачає для задоволення потреб дитини. Ухвалою судді від 16.08.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді від01.10.2021 року вказану справу було прийнято до розгляду та призначено на 22.10.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.03.2021 року (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. В свідоцтві про народження батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Факт проживання дитини з позивачем відповідачем не оспорювався та підтверджується довідкою про склад сім`ї, яка видана виконавчим комітетом Білозерської міської ради від 26.07.2021 року, яка свідчить, що малолітній [PERSON] , 2017 року народженняч проживає разом зі своєю матірью [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки ФОП [PERSON] , від 02.09.2021 року [PERSON] працює водієм у ФОП [PERSON] з 27.02.2019 року. (а.с.32) Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] , дохід останнього за період праці з 01.01. 2021 року по 31.08.2021 року без урахування аліментів складає 52906,13 грн (а.с.33) Довідкою № 76/21 від 03.09.2021 року підтверджується факт перерахування з заробітньої плати [PERSON] коштів в рахунок сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . Так, вбачається що за період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року останнім було перераховано аліменти в розмірі 5855 грн, а саме: за березень 2021 року - 960,50 грн, за квітень 2021 року - 960,50 грн, ща травень 2021 року - 960,50 грн, за червень 2021 року - 960,50 грн, за липень 2021 року - 1006,540 грн, за серпень 2021 року - 1006,50 грн. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи наведене, те, що домовленості щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі не має (відсутній нотаріально посвідчений письмовий договір), в той час як стягнення аліментів за рішенням суду є правом того з батьків з ким разом проживає дитина, а також те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, .суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 28.07.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення в межах місячного платежу за липень 2021 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 908 грн., оскільки позивачку при зверненні до суду з позовом було звільнено від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved