Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання зобовязання у розмірі 100110 гривень 75 копійок та 3% річних від простроченої суми у розмірі 8300 гривень та судові витрати у справі у розмірі 1084 гривень 11 копійок, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.02.2014 року Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ яке набуло чинності 24 березня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму боргу у розмірі 119895 гривень. Проте, відповідач рішення суду не виконав в звязку з чим позивач зазнає матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції. Представник позивача просив позов задовольнити, проти ухвалення зачного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання судом боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також трьох відсотків річних від простроченої суми та оплату цих сум. Судом встановлено, що 18.02.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 761/29887/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 119895 грн., - задоволено. Постановою державного виконавця № 45015576 від 29.01.2016 року, повернуто виконавчий лист стягувачу, з підстав відсутності майна боржника на яке може бути накладено стягнення. Відповідно до розрахунку наданого позивачем за період з 24.03.2014 року по 04.07.2016 року сума інфляційних збитків становить 100110 гривень 75 копійок., 3 % річних в розмірі - 8300,74 грн., Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1084 грн. 11 коп. На підставі ст. 529, 625 ЦК України,

Outcome: approved