Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому вказав, що позивачем надається відповідачу, який проживає за адресою: [INFO] (кім.205), послуги щодо теплопостачання, між тим, відповідач тривалий час не сплачує за надані послуги, у зв,язку з чим, за період з 15.10.2017р. по 15.04.2018р., утворилась заборгованість в сумі 4978,12рн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не зявився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій наполягав на позовних вимогах, не заперечує проти заочного рішення суду, просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був наймачем квартири у період з 15.10.2017р. по 15.04.2018р., яка розташована за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с.Парасковіївка, вул.Первомайська, 3/7 (205) (а.с.5), та на його імя у Державного підприємства «Артемсіль», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок №6211 (а.с.8), при цьому, між ДП «Артемсіль» та [PERSON] укладений типовий договір про надання послуг з центрального опалення від 09.07.2016р. (а.с.6). У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію, за період з 15.10.2017 року по 15.04.2018 року, по особовому рахунку №6211Ф, існує заборгованість в розмірі 4978,12 грн. (а.с.4), що також підтверджується актом звірки заборгованості від 10.06.2018 року (а.с.7). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач-споживач не здійснив оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з 15.10.2017 року по 15.04.2018 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved