Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи її тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.07.2007 року остання отримала кредит у розмірі 21600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладені Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 30.06.2015 року має заборгованість 25045,35грн., яка складається з: 20132,89грн. заборгованість за кредитом; 3381,73грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 100,00грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також із штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме, 250,00грн. штраф, фіксована частина; 1180,73грн. штраф, процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст.599 ЦК України, зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У звязку із зазначеним, просить, стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.07.2007р. у розмірі 25045,35 грн. та судові витрати. До судового засідання представник позивача не зявився, попередньо надіслав клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, на їх задоволенні наполягає, зазначивши, що [PERSON], разом із пенсійною картою була видана кредитна картка №5457082958456340 з лімітом 300,00грн.. Саме тому в розрахунку заборгованості значиться початок дії договору 2007 рік (16.07.2007р.) та перше зняття коштів відбулося 16.07.2007 року в сумі 298,70грн.. Після того, як [PERSON] надала банку довідку з пенсійного фонду в підтвердження своїх доходів та підписала заяву з бажаним лімітом, банком 17.07.2007р. було збільшено кредитний ліміт. З розрахунку заборгованості вбачається, що 19.07.2007 року було погашено 140,00грн., а вже 20.07.2007 року використано кредитних коштів на суму 1858,20грн.. 11.09.2013 року, кредитний ліміт [PERSON] було зменшено з 21600,00грн. до 9300,00грн.. Заява про внесення змін до персональних даних клієнта банку, що підписана [PERSON], надається. З розрахунку заборгованості також вбачається, що [PERSON] не відмовляється від виконання кредитних зобовязань, оскільки практично щомісяця здійснює погашення в середньому по 500,00грн., однак цієї суми недостатньо для закриття простроченої заборгованості. Такий місячний платіж, не дозволяє провести реструктуризацію наявної заборгованості по кредитному договору №CSR0GA0000000143 від 13.05.2008 року та кредитному договору №SAMDNS0000014225908 від 11.06.2007 року. Відповідач [PERSON] покладаючись на розсуд суду у вирішені заявлених позовних вимог, та не заперечуючи, що документи, які надані представником позивача до зави від 05.01.2016р., зареєстрованої по суду 12.01.2016р., належать їй, заперечила оформлення/отримання у 2007 році карткового рахунку. Вказує, що має два рахунки, які відкриті у ПАТ КБ «ПриватБанк» №CSR0GA0000000143 від 13.05.2008р., №CSR0GA01160045, а про існування кредитного договору №SAMDNS0000014225908 від 11.06.2007р., до часу звернення банку до суду із даним позовом, їй не було відомо. На даний час має певну заборгованість за одним із договорів, так як з лютого 2014 року були місяці коли невчасно погашала необхідну суму, або в меншому розмірі, та по мірі сплачує її. Наразі, за фінансових проблем, немає можливості сплатити нараховану банком заборгованість. Суд, вислухавши пояснення відповідача, врахувавши думку представника позивача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що разом із пенсійною картою [PERSON], відповідач у справі, була видана кредитна картка з лімітом 300,00грн., та після того як остання надала банку довідку з пенсійного фонду з підтвердженням своїх доходів та підписала заяву з бажаним лімітом, оригінали яких оглянуто судом, банком 17.07.2017 року було збільшено кредитний ліміт. Отже, 17.07.2007 року між Закритим Акціонерним Товариством [PERSON] «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство, та відповідно назву), позивач у справі, та [PERSON], відповідачем по справі, було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник, відповідач у справі, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, та 20.07.2007 року відповідачем було використано кредитних коштів на суму 1858,20грн.. Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання, повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пункт 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, передбачає, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Вказане свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. 11.09.2013 року, з урахуванням наявної заборгованості, відповідачу кредитний ліміт було зменшено із 21600,00грн. до 9300,00грн.. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, сторони у п. 8.6. Умов надання банківських послуг, погодили, що позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн. + 5% від суми позову. Обґрунтовуючи підставність позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.06.2015р. виникла загальна заборгованість за кредитом у розмірі 25045,35грн., яку банк і просив стягнути на свою користь. Вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 17.07.2007р. ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 17.07.2016 року. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2015 року має заборгованість 25045,35грн., яка складається з: 20132,89грн. заборгованість за кредитом; 3381,73грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 100,00грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також із штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме, 250,00грн. штраф, фіксована частина; 1180,73грн. штраф, процентна складова. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] відповідачем у справі, зобовязань за кредитним договором №б/н від 17.07.2007р., позов підлягає до задоволення. Суд, критично ставить до пояснень відповідача про те, що вона ніякого кредитного договору у 2007 році з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладала, та не отримувала кредитної картки, так як надані матеріали кредитної справи, а саме, оригінали заяви від 17.07.2007р., довідки з Управління ПФУ в Городищенському районі від 17.07.2007р., заяви на зміну персональних даних клієнтів банку від 11.09.2013р., вказують на протилежне. Враховуючи наведене вище, судові витрати позивача, в силу ст.88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню, в розмірі 250,45грн.. Позовні вимоги підтверджені даними: заяви на видачу кредитної карти від 17.07.2007р.; Умовами і Правилами надання банківських послуг; паспорту громадянина; довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; банківської ліцензії; свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»; розрахунку заборгованості за договором; квитанції про сплату судового збору; довідки з Управління ПФУ в Городищенському районі від 17.07.2007р., заяви на зміну персональних даних клієнтів банку від 11.09.2013р.. На підставі наведеного та

Outcome: approved