Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2014 на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) позивача, проте відповідач в жовтні 2016 року звернулась до Металургійного ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього аліментів, починаючи з 27.11.2014. Просить звільнити від заборгованості по аліментам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, суду пояснив, що проживали з відповідачем разом до 2016 року, разом їздили на море, витрачали кошти на дітей, рішення про стягнення аліментів на утримання сина з 2014 року, рік рішення відповідач у виконавчу службу не направляла, купив ноутбук дитині на день народження, з березня 2016 року відповідач проживала в квартирі його сестри, він жив у своєї мами з березня 2016 року. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що проживали з позивачем на її зарплату, він давав 500 грн. на місяць, в квартирі жили разом, позивач виставив її з двома дітьми на вулицю, по 2016 рік проживали разом, коли поїхали на море, то кожний жив за свої гроші, з березня 2016 року не проживали, позивач жив з іншою жінкою, до квітня 2017 року, їй виконавча служба перераховувала аліменти. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила. Ухвалою судді від 17.03.2017 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою судді від 12.05.2017 призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.05.2017 продовжено розгляд справи за заявою відповідача про відкладення розгляду справи для звернення за правовою допомогою. Ухвалою суду від 29.11.2018 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 247 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), на утримання якого рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2014 на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням сином повноліття, починаючи з 27 листопада 2014 року. Виконавчий лист був виданий 12.02.2015 (а.с.9). Згідно з довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 04.01.2017 [PERSON] придбав у касі профспілкового комітету 21.07.2015 путівку в пансіонат «Азов» для себе та для дружини [PERSON] за ціною 1720,00 грн та проїзд 600,00 грн. (а.с.10). В акті КП «Послуга» Криворізької міської ради від 11.01.2017 вказано, що [PERSON] проживає з дружиною [PERSON] та сином за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2014 року по липень 2016 року (а.с.11). Згідно з довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №842-15/1-11 від 04.01.2017 з 01.10.2016 з [PERSON] із заробітної плати утримуються аліменти в розмірі 50 %, 25% поточні аліменти та 25 % в рахунок погашення заборгованості по аліментам за період з 27.11.2014 по 30.09.2016, що становить 28926,96 грн., на утримання дитини за виконавчим листом № 211/7404/14-ц від 18.12.2014. За період з 01.10.2016 по 31.12.2016 утримано і перераховано аліментів в сумі 7019,06 грн. Залишок заборгованості по аліментам станом на 01.01.2017 становить 25417,43 грн. (а.с.12). Постановою старшого державного виконавця Ярмоленко А.А. від 03.10.2016 звернуто стягнення на доходи [PERSON] із заробітної плати 50 % до погашення боргу за період з 27.11.2014 по 01.10.2016, починаючи стягнення з 01.10.2016 (а.с.13). За змістом ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1-2 статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положенням ч.2 ст.197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Системний аналіз практики Верховного Суду свідчить про те, що оскільки вказана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Положенням ст.2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, аналіз вказаних положень процесуального права, свідчить про законодавчо закріплений обов`язок покладений на кожну зі сторін щодо надання належних доказів на підтвердження тієї чи іншої обставини, яка має суттєве значення для розв`язання спору. Виходячи з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для можливості застосування приписів ч.2 ст.197 СК України, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволеними. Позивачу було відомо, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2014 на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням сином повноліття, починаючи з 27 листопада 2014 року. Позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти з 27 листопада 2014 року, проте, він не надав доказів повної сплати аліментів у вищевказаний період. Особисті відносини батьків, за період наявної заборгованості по сплаті аліментів - не може ставитись в залежність від належного матеріального забезпечення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а батько є працездатною особою та має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірах, встановлених законом. При цьому, місце проживання дитини, визначене - разом із матір`ю, на користь якої й були стягнуті аліменти - не змінювалось й інших судових рішень з цього приводу постановлено не було. Твердження відповідача про те, що сторони, хоча і проживали разом, але позивач не надавав кошти на утримання сина, не спростовані позивачем та підтверджені рішенням суду від 18.12.2014. Крім того, позивач просить звільнити його від заборгованості по аліментам в розмірі 28926,96 грн., а згідно з довідкою від 04.01.2017 залишок заборгованості по аліментам станом на 01.01.2017 становить 25417,43 (а.с. 12), відповідач надала інформацію про отримання заборгованості по аліментам до квітня 2017 року (а.с. 54-55). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач не надав наявних і допустимих доказів, яку саме суму становить заборгованість по аліментам станом на час розгляду справи. Отже, зазначені позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні доводи - не можуть розцінюватись судом як обставина, що має істотне значення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , суд не находить. Відповідно до ст.ст. 182, 192, 197 СК України,

Outcome: dismissed