Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з наведеним позовом, мотивуючи його тим, що 19.02.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON], який діяв на підставі свідоцтва В00 №452495 від 11.09.1998 року був укладений договір купівлі-продажу № К264-Е/4 за яким відповідач [PERSON], який виконує функції забудовника, зобовязався передати у власність позивачу [PERSON] обєкт нерухомого майна, який мав бути створений в майбутньому, а позивач в свою чергу зобовязався прийняти цей обєкт відповідно до умов договору та оплатити його. Відповідно до п. 2.2. загальна сума договору становить 37 440,00 грн. (тридцять сім тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок). Будівництво вищезазначеного будинку завершено, на даний час він введений в експлуатацію. Позивачем сплачено передбачену суму коштів, таким чином повністю виконав зобовязання по оплаті згідно умов договору. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 02 квітня 2015 року надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на нерухоме майно. Підтвердженням виконання позивачем зобовязань передбаченим договором купівлі-продажу № К264-Е/4 від 19.02.2009 року є надана підприємцем [PERSON] довідка про оплату у розмірі 37 440,00 гривень (тридцять сім тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок) (а.с.3). Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу № К264-Е/4 право власності на обєкт нерухомого майна виникає з моменту завершення будівництва, виконання покупцем всіх зобовязань за договором купівлі-продажу і договором виконання робіт та прийняття його в експлуатацію і підлягає державній реєстрації.(а.с.4-5) У відповідності до копії технічного паспорта (а.с.6) квартира, яка знаходиться за адресою вул. Є. Коновальця, буд. №264 Е кв.1 в м. Івано-Франківську дійсно належить на праві приватної власності [PERSON]. Загальна площа квартири становить 62,4 кв.м. Відповідно до сертифіката відповідності № ІФ 001069 засвідчується відповідність закінченого будівництвом обєкта багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення по вул. Є.Коновальця, буд. №264 Е кв.1 в м. Івано-Франківську та підтверджується готовність до експлуатації (а.с.51). Також, як вбачається із відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 20.07.2015 року (а.с.50-51), будинок 264-е на вул. Є. Коновальця введений в експлуатацію згідно сертифіката відповідності від 31.12.2010 року № ІФ 001069. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами, згідно ст. 523 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Оспорюване нерухоме майно належить на праві власності виключно позивачу, таким чином визнання права власності на нього за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 11, 328, 392, Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, ч. 3 ст. 61, 174 ЦПК України,

Outcome: approved