Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №263 від 03 квітня 2007 року про надання кредиту в сумі 5000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 21% річних за користування кредитом. Згідно із вказаним договором відповідач зобов'язався сплатити Банку суму отриманого кредиту із нарахованими відсотками не пізніше 03 квітня 2008 року. При цьому відповідач, відповідно до п.1.6.1.3 вказаного договору, зобов'язався щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом, відповідно до вимог договору. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки №185 від 03 квітня 2007 року. Однак відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання за договором і станом на 12 серпня 2014 року допустив заборгованість за кредитним договором на загальну суму 6 408,26 грн., а поручитель [PERSON] не забезпечив виконання боржником взятих на себе зобов'язань. Тому позивач, як правонаступник ВАТ «Державний ощадний банк України», просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 6408,26 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.51/. Відповідачам направлялися судові повістки про виклик за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися конверти з довідками «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.54-57, 63-64/. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. Тому справа розглянута у відсутність відповідачів в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №263 від 03 квітня 2007 року про надання відповідачу кредиту в сумі 5000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 21% річних за користування кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.4-7/. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір застави майна №229 від 03 квітня 2007 року /а.с.8-14/. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» (Кредитором), [PERSON] (Боржником) та [PERSON] (Поручителем), було укладено договір поруки №183 від 03 квітня 2007 року, згідно з яким поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №263 від 03 квітня 2007 року /а.с.15-18/. Позивач є правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України» /а.с.36/. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 січня 2009 року з відповідача [PERSON] вже стягнута частина заборгованості за зазначеним кредитним договором в сумі 5620,90 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 4166 грн. та 1454,90 грн. заборгованість за відсотками /а.с.25, 27/. Однак, оскільки кредитний договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за користування кредитом, то після ухвалення рішення, відповідно до п.п.1.6.1.1, 4.1.1 кредитного договору позивачем було нараховано відсотки та пеню, у зв'язку з чим після ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 12.08.2014 року складає - 6 408,26 грн., з них: прострочені проценти за користування кредитом - 4822,41 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 658,59 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 927,26 грн. /а.с.21-27/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.3.3.1, 3.3.3 - 3.3.6, 4.1.1 кредитного договору, ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті зобов'язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожен день прострочення. При цьому відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Крім того, п.1.6.1.1 кредитного договору встановлено, що на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме: до моменту повного погашення Кредиту, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 21% річних. Згідно п.17 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, так як боржник не виконав зобов'язання за кредитним договором в строк, передбачений договором, то позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню. Ст.ст. 553, 554, 559 ч.4 ЦК України передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники за порушення зобов'язання боржником. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з п.4.2. Договору поруки №185 від 03 квітня 2007 року, порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору №263 від 03 квітня 2007 року не пред'явить вимоги до поручителя /а.с.17/. За умовами п.1.2 кредитного договору, кредит має бути погашений остаточно не пізніше 03 квітня 2008 року. Як вбачається з матеріалів, які були додані позивачем до позовної заяви, позивачем були направлені вимоги поручителю про усунення порушення забезпеченого порукою зобов'язання лише 21 травня 2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку встановленого договором поруки. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з поручителя [PERSON] та слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial