Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» на його, [PERSON] користь, заборгованості по орендній платі за землю в розмірі - 19 452.14 гривень, з яких: 5000.00 гривень сума одноразового платежу, 253.00 гривень - 3% річних, 595.00 гривень - відсоток інфляції, 12 543.00 гривень - оренда плата за 2020 рік, 196.93 гривень - 3% річних, 864.21 гривень - відсоток інфляції, та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що він, позивач [PERSON] , є власником земельних ділянок, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області з кадастровим номером 5121483600:01:003:0029, площею 2.92 га, з кадастровим номером 5121483600:01:003:0170, площею 2.94 га та з кадастровим номером 5 121483600:01:002:0743, площею 0.6121 га. 12 липня 2019 року позивач уклав договір оренди землі з ТОВ «Агропрайм Холдінг», право оренди по якому зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.10.2019 року. За цим договором [PERSON] передав земельні ділянки з кадастровим номером 5121483600:01:003:0170, площею 2.94 га та з кадастровим номером 5121483600:01:002:0743, площею 0.6121 га в строкове платне користування ТОВ «Агропрайм Холдінг» строком на 7 років. Відповідно до п. 7 вказаного договору орендна плата складається з одноразового платежу в розмірі 10 000.00 (десять тисяч) гривень за 1 умовний пай (3.54 га), який сплачується наступним чином: 5 000.00 гривень після підписання договору, та 5000.00 гривень після проведення його державної реєстрації, та щорічного платежу за рік, який на дату укладання договору складав 15484,49 гривень з урахуванням обов`язкових платежів, тобто до сплати 12543.00 гривень. За взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менш ніж 2 900 кг. зернових культур та 100 кг. соняшнику по кожному договору. Орендна плата сплачується в строк до 30 листопада поточного року. В 2019 році позивачу було сплачено 5 000 гривень після підписання договору. На виконання пункту 7 договору, після реєстрації договору йому позивачу було сплачено 5 000 гривень за 1 умовний пай по сільській раді (3.54 га). Однак, після реєстрації договору ще 5000 гривень, йому, позивачу сплачено не було до теперішнього часу. За договором, право оренди по якому було зареєстроване 02.10.2019 року, позивач передав в оренду 3.5521 га. Тобто передав в оренду земельні ділянки, які відповідають одному умовному паю. Право оренди за цим договором зареєстровано 02.10.2019 року. Згідно формулювання «після проведення його державної реєстрації», вказане в п. 7 договору, зобов`язання сплатити 5000 грн. виникає у відповідача 03.10.2019 року. Станом на 01 квітня 2021 року відповідач своє зобов`язання не виконав, 5000 грн. не сплатив. Орендна плата за користування земельними ділянками в 2020 році в сумі 12543.00 гривень до 30 листопада 2020 року також сплачена не була. Станом на 01 квітня 2021 року відповідач своє зобов`язання по орендній платі не виконав, і кошти в розмірі 12543.00 гривень позивачу сплатив. Відповідно до п. 40 Договору оренди за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість по сплаті одноразового платежу в розмірі 5 000.00 грн. виникла у відповідача 03.10.2019 року. Станом на 10.06.2021 заборгованість триває 616 днів. Три відсотка річних це 0.00822 відсотка в день. Відповідач повинен сплати позивачу 616*0.00822=5,06% за прострочку платежу. 5000 грн.*5.06%=253 гривень. Індекс інфляції в відсотках в жовтні 2019 року складав 100.7, в листопаді 2019 року - 100.1, в грудні 2019 року - 99.8. в 2020 році - 105.0, в січні 2021 року - 101.3, в лютому 2021 року - 101.0, в березні 2021 року - 101.4, в квітні 2021 року - 101.3, в травні 2021 року - 100.8. Загалом за період заборгованості індекс інфляції дорівнює 111.9. Розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції: 5000* 111.9% = 5595.00 грн. Таким чином заборгованість по сплаті одноразового платежу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 5000+253+595.00=5848.00 грн. Заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 12543.00 грн. виникла у Відповідача 01.12.2020 року. Станом на 10.06.2021 заборгованість триває 192 день. Три відсотка річних це 0.00822 відсотка в день. Відповідач повинен сплатити позивачу 121 *0.00822=1.57% за прострочку платежу. 12543.00 грн.* 1.57% за прострочку платежу. 12543,00 грн. * 1,57 % = 196.93 грн. Індекс інфляції у відсотках в грудні 2020 року складав - 100.9, в січні 2021 року - 101.3, в лютому 2021 року 101.0, в березні 2021 року - 101.4. в квітні 2021 року - 101.3, в травні 2021 року - 100.8. Загалом за період заборгованості індекс інфляції дорівнює 106.89. Розрахунок, заборгованості з урахуванням індексу інфляції: 12543.00 * 106.89% = 13407,21 грн. Таким чином заборгованість по сплаті орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 12543.00+196.93+864.21= (13604,14 грн). Загальна заборгованість відповідача перед ним, позивачем дорівнює 5848.00 + 13604.14=19452.14 гривень (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 14 копійок). Ухвалою суду від 15.06.2021 року було відкрито провадження по справі і призначено підготовчий розгляд на 06.07.2021 року, про що повідомлено сторін по справі (а.с.19). 26.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника позивача, відповідно до якого представник просить у задоволенні позовної заяви відмовити (а.с.31-33). 05 липня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява від ТОВ «Агропрайм Холдинг» про перенесення підготовчого засідання на іншу дату з метою надання можливість відповідачу підготувати та подати відзив на позовну заяву (а.с.22, 28-29), в зв`язку з чим підготовчий розгляд справи було відкладено на 04.08.2021 року на 13:00 годину (а.с.26). 26 липня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.31-44). Свої заперечення мотивує тим, що від незалежних від ТОВ «Агропрайм Холдинг» причин, в осінньо-весняний період 2019-2020 рр. внаслідок обставин непереборної сили природного характеру, всі посіви на землях, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району, були знищені, а відтак підприємство не мало змоги виконати зобов`язання за договором. 06.07.2021 року, 04.08.2021 року підготовче засідання відкладалось та в останнє підготовче засідання було призначено на 25.08.2021 року (а.с.47). Ухвалою суду від 25.08.2021 року закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 20.09.2021 року (а.с.56). В судовому засіданні 20.09.2021 року: - позивач підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в позові. Стверджував, що договором чітко передбачені умови на яких цей договір був укладений. ТОВ «Агропрайм Холдинг» взяв на себе обов`язок сплати єдино разовий платіж в розмірі 10000.00 гривень, а саме 5000.00 гривень після підписання договору оренди земельної ділянки, та 5000.00 гривень після його державної реєстрації. Укладений договір був зареєстрований ще 08.10.2019 року, втім суму коштів в розмірі 5 000.00 гривень, які відповідач мав би сплати відразу ж після реєстрації, до теперішнього часу не сплатив, що свідчить про порушення умов договору. Орендна плата за 2020 рік також не була виплачена. Не зважаючи на те, що в цьому 2021 році врожай зернових дуже високий, однак відповідач так і не виконав умови договору, та не виплатив заборгованість, а тому має нести відповідальність. - представник позивача підтримала доводи свого довірителя, просила їх задовольнити. - представник відповідача позовні вимоги не визнав, наполягав на відмові в задоволенні позовних вимогах. Стверджував, що спеціалізованою організацією чітко встановлено, що у 2020 році відбулась загибель сільськогосподарських культур. Одеською регіональною торгово-промисловою палатою було видано Висновок про загибель посівів на полях ТОВ «Агропрайм Холдинг» на території Болградського району Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та несприятливих явищ навесні 2020 року, в результаті чого відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме - посівів озимої пшениці на площі 3103.39 га та озимого ячменю на площі 2336.89 га. А тому на думку представника, з неналежних від ТОВ «Агропрайм Холдинг» причин, в осінній-весняний період 2019-2020 років внаслідок обставин непереборної сили природного характеру, всі посіви на землях, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району, були знищені. Саме ця ситуація природного характеру завдала істотної шкоди ТОВ «Агропрайм Холдинг», збитки від загибелі врожаю (з урахуванням специфіки праці, пов`язаної із вирощуванням сільськогосподарської продукції) швидкому відшкодуванню не підлягають, у зв`язку з чим не можливо було в повному обсязі виконувати умови щодо орендної плати. У зв`язку із вказаними форм-мажорними обставинами ТОВ «Агропрайм Холдинг» 27 січня 2021 року , користуючись правом передбаченим ч.4 ст.762 ЦК України, надіслав на адресу позивача пропозицію щодо змін умов договору оренди землі від 12.07.2019 року, до якої долучено, додаткові угоди, в яких передбачене зменшення орендної плати за 2020 рік. Однак позивач на пропозицію не погодився. З цих підстав представник відповідача просив відмовити в позові позивачу. В судовому засідання за клопотанням представника відповідача було оголошено перерву до 07.20.2021 року, надано час розглянути питання щодо можливості укладення мирової угоди. В судовому засіданні 07.10.2021 року, було з`ясовано, що сторони не дійшли до мирової угоди: -позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. -представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу оренди земельних ділянок, які регулюються нормами Земельного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельних ділянок, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області з кадастровим номером 5121483600:01:003:0029, площею 2.92 га, з кадастровим номером 5121483600:01:003:0170, площею 2.94 га та з кадастровим номером 5 121483600:01:002:0743, площею 0.6121 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №054805 (а.с.5). 12 липня 2019 року між ТОВ «Агропрайм Холдинг» та [PERSON] були укладені два договори оренди землі, на підставі яких у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Так, 02.10.2019 року зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 2,94 га (кадастровий номер: 5121483600:01:003:0170) (а.с.8), а 20.11.2019 року зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 0,6121 га (кадастровий номер: 5121483600:01:002:0743) (а.с.9), розташованих на території Каракуртської сільської ради Белградського району Одеської області. (а.с.7). Положеннями з п. 7 Договору оренди землі від 12 липня 2019 року ТОВ «Агропрайм Холдинг» мав сплатити єдино разовий платіж 10 000,00 (десять тисяч гри. 00 коп.) за 1 умовний пай по сільській раді (3,54 га) наступним чином: 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) після підписання Договору, та 5 000,00 (п`ять тисяч грн. 00 коп.) після проведення його державної реєстрації. Також п. 7 Договору оренди землі від 12 липня 2019 року передбачено, що складовою орендної плати є щорічний платіж за рік, який на дату укладання цього Договору складає 15 484,49 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні сорок копійок), у тому числі військовий збір 1,5% - 188,15 грн, ПДФО 18% - 2753,34 грн, до виплати 12 543,00 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок три гривні 00 коп.) за один умовний пай по сільраді (3,54 га) на рік. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі і за домовленістю сторін може сплачуватися готівкою через касу орендаря, безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця у фінансовій установі, поштовим переказом на адресу місця реєстрації орендодавця. У 2019 році на підставі п. 7 Договору оренди землі від 12 липня 2019 року ТОВ «Агропрайм Холдинг» сплачено єдино разовий платіж після підписання договору у розмірі 5 000,00 гривень, що було підтверджено сторонами по справі. Однак зобов`язання по сплаті 5000 грн після проведення державної реєстрації договору, що виникло у відповідача 03.10.2019 року, станом на 01 квітня 2021 року, так і на час розгляду справи судом, відповідач - не виконав, 5000 гривень не сплатив. Орендна плата за користування земельними ділянками в 2020 році в сумі 12 543.00 гривень до 30 листопада 2020 року також сплачена не була, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. За змістом частин 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, що слідує з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі». Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі - ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати». Відповідно до ч. 2 ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Права та обов`язки власника земельної ділянки, наданої у користування для сільськогосподарських потреб. Стаття 629 ЦК У встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ, зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов Договору. Судом першої інстанції встановлено, що в зв`язку з неможливістю виконання умов договору, відповідач 27 січня 2021 року за №47 на адресу позивача надіслав Пропозицію щодо зміни умов договору оренди землі від 12.07.2019 року посилаючись на несприятливі погодні умови (посуха), що підтверджено висновком Одеської регіональної торгово-промислової палати (а.с.4), до якої додав: - Додаткову угоду до договору оренди землі від 12.07.2019 року, зареєстрований 02.10.2019 року за №33585462, 34315709 (а.с.12), - Висновок про загибель посівів (а.с.13). Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Тобто, рентабельність та фінансове становище підприємства в силу специфіки виду своєї господарської діяльності залежить від ступеню врожайності. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що у осінній-весняний період 2019-2020 рр. спостерігалися несприятливі погодні умови (засуха та заморозки), які призвели до загибелі на території Болградського району Одеської області значної кількості площ озимих сільськогосподарських культур, що підтверджується: - Актами обстеження посівів озимих культур (пшениці та ячменю) на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.05.2020 року (а.с.3738, 39-40), - Довідкою Гідрометцентру Чорного та Азовського морів № 517/-09 від 08.05.2020 року (а.с.34), - Протоколом позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій райдержадміністрації від 19 травня 2020 року (а.с.35-36); - Протоколом №25 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій облдержадміністрації від 12.06.2020 року (а.с.41-42). Так, відповідно до вказаного протоколу комісія вирішила відповідно до пункту 8 розділу II Кваліфікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.08.2018 №658. зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 969/32421. Національного класифікатора надзвичайних ситуацій ДК 019.2010, пунктів 4.5 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року, ситуацію, що склалася в агропромисловому секторі економіки Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов 2019-2020 років, класифікувати як надзвичайну ситуацію природного характеру державного рівня (код надзвичайної ситуації 20323-НС, пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів унаслідок засухи) (а.с.41-42). Відповідно до складеного Одеською регіональною торгово-промисловою палатою Висновку про загибель посівів (вих. № 2003-14/376 від 21.07.2020 р.) підтверджено, що на полях ТОВ «Агропрайм Холдинг» на території Болградського району Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та несприятливих явищ навесні 2020 року відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме - посівів озимої пшениці на площі 3 103,39 га та озимого ячменю на площі 2336,89 га (а.с.13-14). Однак, за змістом частини 1 вказаної статті Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Отже, єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин. Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач, отримавши від позивача в оренду земельну ділянку, взявши на себе зобов`язання, передбачені договором оренди земельної ділянки, не виконав безпідставно умови договору та не здійснив повну його оплату, оскільки не надав суду сертифікат Торгово-промислової палати України на підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», до обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника належать обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія). Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України, рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України. Таким чином, наявність у відповідача Висновку про загибель посівів (вих. № 2003-14/376 від 21.07.2020 р.) Одеської регіональної торгово-промислової палати, свідчить лише про наявність обставин, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань. А відтак, відповідач не звільняється від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі від 12.07.2019 року, укладеного з позивачем [PERSON] . Укладаючи договір оренди позивач та відповідач погодили усі умови, в тому числі щодо єдино-разового платежу та орендної плати, але відповідач не надав відповідних доказів, які б підтверджували сплату ним єдино-разового платежу після реєстрації договору оренди земельної ділянки в розмірі 5000.00 гривень, та орендної плати. Також, відповідач не скористався іншими встановленими законодавством способами щодо належного виконання ним взятих на себе обов`язків зі сплати орендних платежів. Отже, на момент укладення Договору оренди землі існували певні обставини, які гарантували як одній, так і іншій стороні, права користування землею та отримання за її користування орендної плати. З цих підстав, з відповідача на користь позивача піддягають стягненню: -5000.00 гривень єдино разовий платіж, який мав бути сплачений після проведення реєстрації договору оренди землі (абзац 2 п.7 Договору) 08.10.2019 року; -12 543.00 гривень - заборгованість по орендній платі за 1 умовний пай по сільраді (3.54 га) за 2020 рік. Щодо позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції і трьох відсотків річних: Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Положеннями ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання: ч.1 - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. ч.2 - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 41 Договору оренди землі від 16 липня 2019 року також встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Суд приймає до уваги, що не своєчасне виконання зобов`язання відповідачем відбулось з незалежних від ТОВ «Агропрайм Холдинг» причин, оскільки в осінній-весняний період 2019-2020 рр. внаслідок обставин непереборної сили природного характеру, всі посіви на землях, розташованих на території Каракуртської сільської ради Болградського району, були знищені. Вказана ситуація природного характеру завдала істотної шкоди ТОВ «Агропрайм Холдинг», збитки від загибелі врожаю (з урахуванням специфіки праці, пов`язаної із вирощуванням сільськогосподарської продукції), тобто не виплата орендної плати за користування земельною ділянкою позивача за 2020 рік та виплата єдино-разового платежу 5000.00 гривень, що мала бути сплачена після реєстрації договору, сталася не з вини відповідача, а відтак в силу пункту 41 Договору оренди землі від 16 липня 2019 року, відповідач звільняється від відповідальності за прострочення сплати цих платежів, але не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання, передбачене договором у повному обсязі. З цих підстав, вимога позивача про стягнення з ТОВ «Агропрайм Холдинг» на свою користь індексу інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди землі від 16.07.2019 року - задоволенню не підлягає. Враховуючи та підсумовуючи наведене вище, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ТОВ «Агропрайм Холдинг» на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором оренди від 12 липня 2019 року в розмірі 17 543,00 гривень, яка складається з: - 12543,00 гривень - заборгованості за орендною платою за 2020 рік; - 5000,00 гривень - заборгованості з єдино разової виплати відповідно до п.7 договору. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Судом також враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Щодо судових витрат: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальна сума заявлених вимог позивачем складала 19452,14 гривень, судовий збір сплачений в сумі 908.00 гривен (а.с.3). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 17 543,00 гривень (заборгованість за орендною платою та одноразовим платежем). Здійснюючи розрахунок суми судового збору, суд враховує висновок ВС, викладений в постанові від 27.08.2020 року справа №188/1815/17. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 818.89 гривень (розмір заявлених вимог - 19452,14 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 17543,00 гривень (90%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 908.00 гривень (908.00 грн х 17 543,00 грн :19 452,14 = 818,89 гривень). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial