Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Він зареєстрований та фактично мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира не приватизована, є комунальною власністю. Відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною, а відповідач [PERSON] - його сином. Позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані в цій квартирі, але не мешкають фактично в ній з 2015 року. Вони з власної волі виїхали з цієї квартири, інтересу до квартири не проявляють, комунальній платежі не сплачують. Позивач зазначає, що він за своїм матеріальним станом не має можливості самостійно оплачувати комунальні послуги. Вважає, що відповідачі втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням у зв`язку з не проживанням у цій квартирі без поважних причин понад 6 місяців. Добровільно знятись з реєстрації у вищезазначеній квартирі відповідачі не бажають, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з цим позовом. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2020 р. відкрито провадження по даній справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті справи. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. В судове засідання відповідачі по справі повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавали. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідачів, які повернулися на адресу суду з причин «адресат за зазначеною адресою не проживає». Також на сайті «Судова влада України. Комунарський районний суд м. Запоріжжя» було розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання по цій справі. З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідачі повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів. Вислухав позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи (а.с. 5, 16, 17) вбачається, що місце проживання сторін по справі зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії особового рахунку по даній квартирі, її основним наймачем була [PERSON] , на підставі ордеру від 17.08.1966 р. (а.с. 34, 55). Відповідно до копії цього ордеру, надано право на вселення до вищезазначеної квартири - наймачу [PERSON] , її донькам - [PERSON] , [PERSON] , сину - [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.54). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . З пояснень позивача вбачається, що наразі його сестри [PERSON] , [PERSON] не зареєстровані та не мешкають у вищезазначеній квартирі. Позивач та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1990 р., який був розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2020 р. (а.с. 58). З матеріалів справи вбачається, що наразі вищезазначена квартира не приватизована наймачем та членами її родини (а.с.57). ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» надає послуги з управління багатоквартирним будинком, в якому розташована дана квартира (а.с. 7). Згідно Акту, складеного працівниками ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» (а.с. 33), відповідачі з квітня 2015 р. фактично не мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача. Зазначили, що позивач з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] мешкали у вищезазначеній квартирі. Відповідачі більше п`яти років не мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Виїхали вони добровільно. До квартири більше не приїжджали, знов вселитись не намагались. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Проаналізував вищезазначені правові норми та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідачі, які отримали право користування квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як члени родини наймача цієї квартири, з власної волі з 2015 року, без поважних причин не мешкають в даній квартирі, не цікавляться цим житлом, не беруть участь в утриманні квартири, не сплачують комунальні послуги, в зв`язку з чим вони втратили право користування цим житлом. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved