Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні він та його представник просили суд стягнути з відповідачки на його (позивача) користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 118000,00 грн., інфляційне збільшення суми вищезазначених грошових коштів у розмірі 83409,1З грн., 3% річних від простроченої суми вищезазначених грошових коштів у розмірі 7099,40 грн., а також судовий збір в розмірі 2085,09 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав представник позивача, що останній 30 квітня 2014 року уклав договір про надання послуг з товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс», предметом якого було надання ним останньому, в т.ч., послуг щодо передачі уповноваженій особі товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт стар» грошових коштів у розмірі 10000 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент передачі таких коштів (на виконання п. 4.1 укладеного між обома товариствами договору від 05.05.2014 року про надання посередницьких та юридичних послуг). 05 травня 2014 року позивачем вищезазначені грошові кошти були передані відповідачці, що підтверджується власноручно написаною нею розпискою, як уповноваженому представнику ТзОВ «Клайт Стар». Однак, умови укладеного між між обома товариствами договору від 05.05.2014 року про надання посередницьких та юридичних послуг з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар» не виконані, оскільки йому не були передані вищезазначені грошові кошти відповідачкою, у звязку з чим 22.04.2015 року позивачем на її адресу була направлена вимога про повернення цих коштів, і яка була нею проігнорована. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову та останній пояснив суду, що у квітні 2014 року вона (відповідачка) в приватному порядку погодилась бути посередником в намаганні ТзОВ «Асканія Плюс» отримати кредит у банку, за що ТзОВ «Клайт Стар» обіцяло їй комісійну винагороду. Від імені останнього виступала особа на імя «Тамара Костянтинівна» (з її слів працівник даного товариства). Від імені ТзОВ «Асканія Плюс» діяв позивач. В подальшому, а саме 05.05.2014 року, вказані товариства уклали між собою договір на надання посередницьких та юридичних послуг. 05.05.2014 року позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 118000 грн., яка на зворотному боці останньої сторінки кожного з примірників договору зробила записи про те, що вона за дорученням [PERSON] (директора ТзОВ «Клайт Стар») отримала завдаток в сумі 118000 грн.. Цього ж дня ці грошові кошти, призначені для ТзОВ «Клайт Стар», вона передала його представникові «Тамарі Костянтинівні», яка зробила відповідний запис на зворотному боці останньої сторінки примірнику договору про їх отримання, сфотографувавши записи про рух коштів. В подальшому відповідачці стало відомо, що укладений між товариствами договір від 05.05.2014 року не був виконаний, оскільки ТзОВ «Асканія Плюс» не було укладено кредитної угоду з банком. До того ж, згідно з положеннями пункту 1.1. договору про надання послуг від 30.04.2014 укладеного між позивачем і ТзОВ «Асканія Плюс» він зобовязався надати за плату послуги щодо супроводу та забезпечення укладення між вказаними вище товариствами Договору про надання посередницьких та юридичних послуг. Згідно з положеннями пункту 1.2. договору про надання послуг позивач зобовязався власними силами та за власний рахунок передати ТзОВ «Клайт Стар» власні грошові кошти у розмірі 10000 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент передачі. При цьому пунктом 1.2.1 даного договору передбачено, що ТзОВ «Асканія Плюс» зобовязується компенсувати позивачеві передані ним ТзОВ «Клайт Стар» грошові кошти протягом семи календарних днів з моменту передачі таких грошових коштів. Тому, він повинен був звернутися до ТзОВ «Асканія Плюс» з вимогою про компенсацію йому переданих коштів, а не до відповідачки, оскільки вона не має перед позивачем зобовязань. Належним відповідачем по справі є ТзОВ «Асканія Плюс». Крім того, відповідачка не набула у власність грошові кошті позивача, а правовідносини, що виникли передбачають зовсім інший спосіб захисту позивачем своїх прав, ніж той, що був ним обраний. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар» в судове засідання не зявився двічі, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Позивач та його представник вважали, що оскільки відповідачка отримала грошові кошти для передачі їх ТзОВ «Клайт Стар», можна стверджувати, що вона їх отримала безпідставно та вони підлягають стягненню з неї на підставі ст. 1212 ЦК України. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, адже отримання однією із сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним. Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або коли ж набуття відбулось у звязку з договором, але не на виконання договірних умов. У судовому засіданні безперечно встановлено, що також й було підтверджено сторонами по справі, що спірні грошові кошти переводилися на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар» на виконання: договору про надання послуг від 30 квітня 2014 року укладеного позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс» та договору від 05.05.2014 року про надання посередницьких та юридичних послуг укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс» і товариством з обмеженою відповідальністю «Клайт Стар», а тому не можуть бути визнані судом, як безпідставно отримані, й відповідно не може бути задоволений позов з підстав, заявлених в ньому.

Outcome: dismissed