Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що за наслідком неправомірних дій працівників державної автомобільної інспекції йому була причинена матеріальна шкода в розмірі 1032грн., та моральна шкода в розмірі 10000 грн., яку з урахуванням уточнень до позовної заяви просив стягнути з головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Представник головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області в судовому засіданні також позовні вимоги не визнала посилаючись на їх необґрунтованість до особи інтереси якої вона представляє. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що постановою від 05.06.2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Строк на оскарження постанови закінчився 16.06.2014р., відповідно у вказаний термін постанова набрала чинності. 14.06.2014 року належний позивачеві автомобіль Mercedes-Benz C180, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було затримано інспектором ДПС, про що складено відповідний акт № цр140304, на підставі якого вказаний транспортний засіб було перевезено за допомогою евакуатора на зберігання на спеціальний майданчик в м.Цюрупинську. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що підставою для затримання належного позивачеві транспортного засобу стала постанова ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні про накладення арешту та оголошення в розшук вказаного автомобіля. Постановами старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від 16.06.2014 року автомобіль позивача знято з розшуку та звільнено з-під арешту. З квитанцій від 16.06.2014 року вбачається, що позивачем сплачено 432,00 грн. за послуги зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу та 600,00 грн. за послуги по транспортуванню автомобіля. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем сплачено у встановлений строк, до застосування наслідків передбачених ч.2. ст. 308 КУпАП України, накладений постановою від 05.06.2014 року штраф у розмірі 255,00 грн., про що свідчить відповідна квитанція від 20.06.2014 року. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] в обґрунтування позовних вимог, зазначив, що внаслідок незаконного відкриття виконавчого провадження та неправомірного вилучення транспортного засобу йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1032,00 грн., та моральну шкоду, яку він оцінює в 10000,00 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 310 КУпАП визначено, що постанова про накладення штрафу, за якою стягнення штрафу проведено повністю з відміткою про виконання повертається органові (посадовій особі), який виніс постанову. Оскільки автомобіль було арештовано до закінчення строку на добровільне виконання постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, на момент затримання транспортного засобу постанова не набрала законної сили, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то за таких обставин суд погоджується з твердженнями про неправомірність вилучення належного йому, позивачу, транспортного засобу, однак не вбачає в діях працівника державної автомобільної інспекції вини, оскільки таке вилучення було обумовлено передчасним відкриттям виконавчого провадження та наступними виконавчими діями, про що працівник державної автомобільної інспекції не міг знати, а тому він діяв в межах своїх повноважень. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На думку суду в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданням шкоди, як матеріальної так і моральної, позивачу, зокрема, з матеріалів справи не вбачається, що саме відповідачем (працівником ДАІ) завдана шкода позивачу в обумовленому розмірі, інших допустимих, належних доказів, щодо доведення вини та завданні шкоди [PERSON] в обумовленому розмірі суду не надано, в зв'язку з чим суд не може погодитися з тим, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, відповідно в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed