Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 17 червня 2014 року, в ході проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.239-1 КК України, а саме огляду місця події, було тимчасово вилучено автомобіль самосвал «КАМАЗ 6520», державний номерний знак [NUMBER]. Автомобіль знаходився на майданчику ФОП «[PERSON].». 26.07.2014 року позивач разом з адвокатом звернулись до працівника майданчику ФОП «[PERSON].» з вимогою про повернення транспортного засобу, відповідно до листа-повідомлення слідчого СВ Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області від 25.07.2014 року. Проте приймальником штрафмайданчику було відмовлено у поверненні транспортного засобу, посилаючись на те, що повернення транспортного засобу можливе за умови сплати суми за простій автомобіля на штраф майданчику. На звернення позивача про ознайомлення з свідоцтвом про реєстрацію ФОП та тарифами на послуги, йому було відмовлено, до того ж виявлено відсутність на даному підприємстві куточка споживача. Посилаючись на те, що авто довгий час знаходилось на штрафмайданчику, що порушило право позивача на користування транспортним засобом, а також те, що ФОП «[PERSON]» незаконно та необґрунтовано, безпідставно набув майно, а саме сплачені кошти в розмірі 4800 грн., просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 4800 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач чи/або його представник не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, Заяв, клопотань суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26.07.2014 року сплатив ФОП [PERSON] 4800 грн. оплати за послуги стоянки автомобіля. Як вбачається з рахунку б/н від 26 липня 2014 року ФОП «[PERSON]», платник [PERSON] за 40 днів стоянки автомобіля загальна вартість послуг складає 4800 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, при чому, особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказаною вище нормою, зазначав, що ФОП [PERSON] незаконно та необґрунтовано, безпідставно набув майно (гроші) [PERSON], що в свою чергу спричинило останньому майнову шкоду. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не доведено заподіяння відповідачем позивачу майнової шкоди. Заява позивача в частині додаткового збору судом належних доказів не заслуговує на увагу, оскільки суперечить принципу змагальності, в ній не містять дані про складнощі у їх отриманні. Суд також враховує, що позивачем добровільно сплачено кошти відповідачу. За таких обставин суд, правових підстав для задоволення позову не вбачає, як і для стягнення коштів за надання правової допомоги.

Outcome: dismissed