Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ЛКП «Житловик-С», яке є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] зобов'язане надавати мешканцям будинку житлово-комунальні послуги в повному обсязі і утримувати будинок в належному стані, своїх обов'язків не виконує, нарахування плати за послуги проводить в розмірі, який є більшим від встановлених тарифів. Зазначав про незаконність застосування двоставкового тарифу на теплову енергію. З огляду на наведені обставини просив, з урахуванням уточнень, постановити рішення, яким зобов'язати ЛКП «Житловик-С» провести перерахунок плати за спожите тепло, скасувати борг в сумі 2 302,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Треті особи явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності представників третіх осіб на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Згідно з нормами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст.ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В судовому засіданні встановлено, що ЛКП «Житловик-С» є комунальним підприємством, яке відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради від 08.06.2007 року № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» визначено виконавцем послуг у житлових будинках м. Львова, зокрема, централізованого опалення. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] що знаходиться на балансі ЛКП «Житловик-С». В судовому засіданні встановлено, що ЛКП «Житловик-С» нараховувало позивачу плату за послуги теплопостачання на підставі тарифів, затверджених рішенням виконкому Львівської міської ради від 20.10.2006 року № 1189. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року в справі № 876/4135/13 дане рішення було визнано протиправним, та у зв'язку з цим у вказаний період діяли тарифи, які були встановлені раніше. Однак всупереч положенням ст. 14 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб і громадян, позивач за первісним позовом не провів перерахунок за послуги з централізованого теплопостачання у відповідності з тарифами, що діяли до встановлених скасованим в судовому порядку рішенням органу місцевого самоврядування. Приписи ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вимагають неухильного дотримання визначеного Кабінетом Міністрів України порядку формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи, визначеної у ст. 14 вказаного Закону. Частиною 2 ст. 32 даного Закону визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє введення в оману споживача стосовно ціни товару чи способу її розрахунку, а згідно зі ст. 21 даного Закону права споживача вважаються безумовно порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання ЛКП «Житловик-С» провести перерахунок плати за послуги теплопостачання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про скасування боргу, оскільки вони не відповідають способам захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, визначених ст. 16 ЦК України.

Outcome: partial