Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 01 листопада 1986 року Вербовецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 11. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, в сім'ї постійно виникали сварки, непорозуміння, внаслідок чого подружні відносини припинені, він проживає окремо, примирення неможливе і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, наполягає на розлученні, просить позов задовольнити. Позивач також пояснив суду про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою вони мають двоє дітей, які вже повнолітні. Він з дітьми спілкується, підтримує відносини, а з дружиною не бажає перебувати в шлюбі і категорично заперечує щодо примирення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, від неї не надходило заперечень та повідомлень про причини неявки. Будучи присутньою в попередньому судовому засіданні відповідач не погодилась на розлучення, однак ствердила пояснення позивача про те, що дійсно за час спільного проживання в сім'ї виникали сварки. Позивач проживає окремо і шлюбні відносини припинені. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01 листопада 1986 року виконавчим комітетом Вербовецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 04 лютого 2015 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, припинили подружні відносини, позивач не бажає їх поновлювати, наполягає на розлученні, а тому примирення між сторонами неможливе На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Судом приймалися міри до збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення, однак позивач не погодився на примирення і наполягав на розлученні. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла.

Outcome: approved