Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд винести рішення яким стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість у розмірі 4 821,66 грн. за кредитним договором № BL_ЖГ00013732 від 18.02.2011 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 18.02.2011 р. між відповідачем та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00013732 . За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 000,00 грн. на поточні потреби, термін повернення 18 лютого 2014 р. включно. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязаний був за користування кредитом сплачувати плату в розмірі 20 % річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена в розмірі 1,50 % від суми кредиту. Банк свої зобовязання по кредитному договору виконав у повному обсязі. Відповідач свої обовязки по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом не виконав, так, станом на 26.08.2015 року заборгованість складає 4 821,66 грн., яка складається з простроченої суми кредиту 2 060,28 грн., прострочених процентів за користування кредитом 436,97 грн., з простроченої комісії 520,20 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 804,21 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином сповіщений про день та час слухання справи в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки. Суд з урахуванням письмової заяви представника позивача ухвалив: розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги з огляду на таки підстави. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 18 лютого 2011 р. було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00013732, відповідно до якого банком було надано відповідачу кредит у розмірі 3 000,00 грн. на поточні потреби, зі строком повернення 18 лютого 2014 р. включно. (а.с. 9-16) Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався за користування кредитом сплачувати плату в розмірі 20 % річних, та щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,50 % від суми кредиту. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. Станом на 26 серпня 2015 року заборгованість складає 4 821,66 грн., яка складається з простроченої суми кредиту 2 060,28 грн., прострочених процентів за користування кредитом 436,97 грн., з простроченої комісії 520,20 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 1 804,21 грн. (а.с. 5,6) Відповідно до ст. 1054 ЦК України, згідно якої, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором до теперішнього часу відповідачем не сплачена, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору його необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved