Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Під час чергової перевірки дотримання містобудівного законодавства був зафіксований факт самочинного будівництва відповідачем, капітального гаражу, загальною площею 18 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, 37. Враховуючи, що зазначена будівля була зведена [PERSON] без отримання відповідних дозволів та необхідної для будівництва документації, Одеська міська рада вважає будівлю самочинним будівництвом, що підлягає знесенню. Представник позивача надав до суду заяву, якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів. З листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.04.2010 року за вих. реєстр. №1932/01-20 Одеській міській раді стало відомо, що під час чергової перевірки дотримання містобудівного законодавства був зафіксований факт самочинного будівництва [PERSON], капітального гаражу, загальною площею 18 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, 37 (а.с. 10). Зазначені обставини підтверджені актом від 19.03.2010 року, складеного начальником відділу контролю за самочинним будівництвом [PERSON], спеціалістом відділу контролю за самочинним будівництвом [PERSON], спеціалістом першої категорії відділу контролю за самочинним будівництвом [PERSON] за результатами обстеження спірного нерухомого майна (а.с. 13), матеріалами фото фіксації (а.с. 12), а також листом начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 10.03.2010 року за вих. реєстр. №416 (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом. Згідно ст. 23 Закону України «Про планування та забудову територій» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки при проектуванні і здійсненні будівництва об'єкта містобудування. Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з вимогами законодавства та відповідно до затвердженої проектної документації. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Також, відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Пре?- планування і забудову територій». Статтею 28 Закону' України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що власники та користувачі обєктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури. Враховуючи, що в процесі здійснення будівництва спірного нерухомого майна, відповідачем були порушені вищезазначені приписи діючого законодавства України, суд вважає гараж, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, 37 самочинним будівництвом. Згідно з ч. 2 ст. 376 особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Стосовно земельної ділянки, на якій розташований спірний гараж, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. З Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель державної та приватної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно з ст. 1 16 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до пояснень представника позивача, які не заперечені відповідачкою, відповідного рішення стосовно спірної земельної ділянки Одеською міською радою не приймалось. Стаття 1 ЗУ «Про Державний контроль за використанням та охороною земель» встановлює, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Разумовська, 37 була зайнята відповідачем самовільно. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, суд враховує встановленні обставини по справі та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) На підставі викладеного,

Outcome: approved