Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрована, але фактично не проживає з 20 серпня 2013 року його колишня дружина - [PERSON]. Послуги, пов'язані з утриманням житлового будинку він оплачує самостійно. Відповідач ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. Просить визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач до початку відкритого судового засідання надав заяву якою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до початку відкритого судового засідання надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності. Свідок [PERSON] у відкритому судовому засіданні,я ке відбулося раніше пояснила, що є сестрою позивача. Знає, що його колишня дружина - відповідач по справі з 2013 року не проживає разом з позивачем. Таким чином суд, заслухавши пояснення свідка, та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2007 року та 20.09.2006 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 23 лютого 2015 року колишня дружина [PERSON]-[PERSON], [INFO] року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з 20.08.2013 року за даною адресою не проживає. Згідно письмового пояснення свідка [PERSON] [PERSON] з 2013 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Місце реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується паспортом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що зазначений у позовній заяві будинок дійсно належить позивачу, однак у ньому по теперішній час зареєстрований відповідач. Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше одного року за адресою реєстрації без поважних причин, створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому будинком, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved