Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, в якій зазначив, що з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою суду. Згідно із договором страхування позивачем було відшкодовано потерпілому в ДТП завдані збитки. Вказані витрати відповідач добровільно не відшкодував. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути виплачені ним як страхувальником кошти з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення з нього страхового відшкодування, заперечив щодо стягнення судового збору. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 17 квітня 2015 року в м. Києві по Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач, та автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року відповідача визнано винним у скоєнні цієї ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, оскільки він порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим автомобілем. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративних матеріалів, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме відповідача. Внаслідок зіткнення автомобілю «Фольксваген» було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1996 грн. 35 коп., що підтверджується експертним висновком № 107179 від 23.04.2015 року. На виконання укладеного 27.01.2015 року Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнітім Груп» полісу № АІ/7065511 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі страхового акту позивачем було здійснено страхове відшкодування та виплачено потерпілому суму понесених збитків в розмірі 1486,35 грн. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33. Враховуючи викладене, суд вважає правомірним звернення позивача із вказаним позовом, оскільки вимоги позову ґрунтуються на законі та узгоджуються із наявними у справі доказами. Судом також враховується факт визнання позовних вимог вцідповідачем, а тому позов слід задовольнити повністю. Сплачені позивачем судові витрати повинні бути відшкодовані йому відповідачем відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved