Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що він працював слюсарем-інструментальником 5 розряду в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» з 06.08.2010 року. Наказом №58-у від 24.04.2014 року був звільнений відповідачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. При розрахунку в день звільнення йому не виплатили заробітну плату за період із січня 2014 року по квітень 2014 року, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, всього в сумі 4514,47 грн. Оскільки розрахунок з ним проведено несвоєчасно, тому відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2322,18 грн. Крім того, діями відповідача, що виразилися у відмові своєчасно виплатити заробітну плату та інші виплати, передбачені законом, йому заподіяно моральної шкоди в сумі 5 000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує моральними стражданнями, яких він зазнав внаслідок відсутності коштів для утримання родини, неможливістю реалізувати свої життєві плани, приниженням своєї гідності, необхідністю звертатися за відновленням своїх прав за юридичною допомогою. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4514,47 грн., середній заробіток за весь затримки розрахунку при звільненні з 25.04.2014 року по день постановлення рішення суду, з урахуванням середньоденної заробітної плати в сумі 92,89 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач, його представник збільшили позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача також компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 153,53 грн., індексацію в сумі 5400,55 грн., компенсацію за затримку виплати належної йому індексації в сумі 294,57 грн. 23.06.2014 року позивач його представник зменшили позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 1009,65 грн., індексацію заробітної плати за період з листопада 2010 року по грудень 2012 року в сумі 2418,30 грн., компенсацію індексації в сумі 217,08 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 153,53 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні 22.07.2014 року представник позивача зменшив позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача індексації заробітної плати в сумі 2418,30 грн. та компенсації індексації в сумі 217,08 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, вказавши, що заборгованість із заробітної плати позивачу виплачена ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» шляхом перерахування грошових коштів на зарплатну банківську картку в АТ «БМ Банк» з 08.05.2014 року до 28.05.2014 року в сумі 4514,47 грн., що підтверджується витягами з відомостей по заробітній платі. Позивач був звільнений з підприємства 24.04.2014 року, його середньогодинна заробітна плата за останні два місяці становить 11,87 грн., тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 1674,87 грн., який перерахований на зарплатну банківську картку 28.05.2014 року. Моральну шкоду вважає необґрунтованою, оскільки позивач не довів своїх моральних страждань, до того ж затримка по заробітній платі виникла не з вини відповідача. В зв'язку із несприятливим економічним становищем в країні, на ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» виник тягар надзвичайної кредиторської заборгованості. Що стосується компенсації втрати частини заробітної плати представником відповідача визнані позовні вимоги в частини суми 118,33 грн. Вважають, що заробітна плата позивача не підлягає індексації, оскільки в період підвищення його заробітної плати поріг інфляції не перевищував 101 %, базовими місяцями є жовтень 2012 року та січень 2013 року, тому підстав для нарахування індексації та компенсації за несвоєчасне нарахування індексації у підприємства немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працював слюсарем-інструментальником 5 розряду, наказом №58-у від 24.04.2014 року був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. З розрахункових листів за березень, квітень, травень 2014 року слідує, що позивачу нараховувалася заробітна плата, проте в повному обсязі не виплачена. З доказів наданих представником відповідача вбачається, що [PERSON] 08.05.2014 року зараховано на банківську картку 304,32 грн., 22.05.2014 року - 1290,60 грн., 28.05.2014 року - 715,98 грн., 912,97 грн., 1290,60 грн., 1674,87 грн. З розрахунку середнього заробітку [PERSON] та розрахункового листка за травень 2014 року слідує, що йому нараховувався середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1 970,43 грн., з них утримано 295,56 грн., до виплати 1674,87 грн. Зі звіту про фінансові результати за 1 квартал 2014 року, наданого представником відповідача слідує, що збитки підприємства становили 34 303 000 грн. Позивачем надано розрахунок індексації заробітної плати за період з 08.2010 року до 12.2012 року (базовий місяць серпень 2010 року), відповідно до якого індексація становить 2418,30 грн. З розрахунку компенсації за затримку індексації, наданого позивачем, компенсація становить 217,08 грн. Розмір компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати, розрахований позивачем становить 153, 53 грн. Відповідачем надано суду висновок спеціаліста - ТОВ «Бонус -К», з яким укладено договір про надання послуг з питань бухгалтерського обліку, у якому вказано, що компенсація втрати частини заробітної плати [PERSON] становить 119,07 грн., індексація грошових доходів складає 4,80 грн., компенсація індексації не нараховується. За базові місяці взято жовтень 2012 року та січень 2013 року, в яких відповідно до наказів підприємства підвищувалася заробітна плата [PERSON] Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 4, 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Згідно зі ст. 2,3,6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; Розрахунок втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 із змінами. Відповідно до п.4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. З матеріалів справи вбачається, що позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» 06.08.2010 року слюсарем-інструментальником 5 розряду та звільнений 24.04.2014 року за п.1 ст. 40 КзпП України за скороченням штату. Заборгованість по заробітній платі йому сплачено 28.05.2014 року у сумі 4 514, 47 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 1674,87 грн. З розрахунків компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її сплати, наданих сторонами слідує, що вони різняться на суму 34,94 грн. компенсації обрахованої позивачем в травні 2014 року, проте відповідно до п.4 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 із змінами індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається, тому компенсація за травень 2014 року обрахована позивачем безпідставно. Таким чином, суд бере до уваги розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати розрахований відповідачем в розмірі 119,07 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Суд дослідивши розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, зроблений представником відповідача вважає, що він відповідає вимогам п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та не суперечить ст.117 КзпП України, оскільки обрахований, виходячи з заробітку за останні два місяці роботи позивача - лютий 2014 року та березень 2014 року та кількості відпрацьованих в цих місяцях робочих годин : (1 374,11 грн. + 762,30 грн.) : 180 год. = 11,87 грн. за 1 год. роботи, оскільки позивач працював неповний робочий день та не повний робочий тиждень, що підтверджується наказами по підприємству від 28.11.2013 року № 31 та від 25.12.2013 року № 33. Представник відповідача у своєму розрахунку виходив із затримки по заробітній платі за період з 24 квітня до 30 квітня 2014 року та з 1 травня до 28 травня 2014 року та відповідно 31 год. + 135 год., які б мав відпрацювати позивач в квітні -травні 2014 року при повному робочому дні. 11,87 грн. Х 166 год. = 1970,42 грн. без урахування податків. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 11,87 грн. Х 8 год. = 94,96 грн., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням встановлених робочих днів в квітні, травні 2014 року (4 робочі дні затримки в квітні, 16 робочих днів затримки в травні 2014 року) становить 94,96 грн. Х 20 роб. днів затримки розрахунку = 1899,20 грн., що менше ніж нараховано та з утриманням податків, виплачено позивачу. З цих підстав, суд вважає, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1009, 65 грн. задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення 24.04.2014 року, а заборгованість по заробітній платі виплачена лише 28.05.2014 року, за період роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалася несвоєчасно, що стало підставою для нарахування [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, позивач вказує на моральні страждання в зв'язку з порушенням його трудових прав, конфлікти в сім'ї через несвоєчасне проведення розрахунку, значний стаж роботи, приниження у зв'язку з несвоєчасним проведенням розрахунку, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, невеликого періоду затримки розрахунку при звільненні, сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в день проведення розрахунку, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачу становить 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці», п. 4,5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, ст. 2,3,6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159,

Outcome: partial