Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2013 року він придбав у відповідача нежитлову будівлю зерноскладу, площею 417,5 кв.м., розташовану по вул. Зелена, 32 «А» селища Мирне с. Василівка Лебединського району Сумської області. Договір купівлі-продажу був оформлений між сторонами у простій письмовій формі. При цьому сторони домовилися про наступне нотаріальне посвідчення договору. Однак, до цього часу договір між ними не укладений, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань. Тому [PERSON] просив визнати договір купівлі-продажу, укладений між ним та ПАТ «Племзавод Василівка», дійсним та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач в наданій заяві свій позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача та представники третіх осіб в заявах, адресованих суду, вказали те, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 27.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі зерноскладу, площею 417,5 кв.м., розташованої по вул. Зелена, 32 «А» селища Мирне с. Василівка Лебединського району Сумської області. Даний договір між сторонами був оформлений у простій письмовій формі (а.с. 7). Передача майна відбулася того ж дня згідно акту приймання-передачі (а.с. 8). Кошти за придбане майно [PERSON] 31.07.2013 року вніс на рахунок відповідача згідно квитанції (а.с. 6). При укладені договору купівлі-продажу сторони домовилися в подальшому посвідчити даний договір нотаріально. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобовязання і до цього часу право власності [PERSON] не оформлене належним чином, незважаючи на те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будівлі зерноскладу і позивач, будучи покупцем у даному договорі, виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Встановлено, що спірна будівля на час купівлі- продажу не була зареєстрована за відповідачем і з цих підстав сторони не змогли укласти нотаріально посвідчений договір. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] не суперечать закону, не оспорюються й не заперечуються з боку сторони відповідача і третіх осіб, а тому такі його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved