Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальних збитків за договором. Свої вимоги мотивував тим, що 16.05.2011 року між ККП ДМР «Донелектроавтотранс» та [PERSON] був укладений договір про навчання останнього професії водія трамваю за рахунок позивача. Згідно з першим розділом укладеного договору позивач зобов'язався провести навчання відповідача професії водія трамваю на курсах підготування нових робітників та після закінчення навчання надати роботу за спеціальністю водія трамваю ККП ДМР «Донелектроавтотранс». Відповідач згідно з другим розділом договору зобов'язався відпрацювати після закінчення курсів водієм трамваю не менше трьох років, а в разі розірвання трудового договору з його ініціативи або з ініціативи адміністрації за порушення навчального процесу, а також дисципліни, відшкодувати позивачу фактичні витрати на навчання пропорційно відпрацьованому часу. 11.10.2011 року після закінчення навчання відповідач був переведений водієм трамвая, а 22.02.2013 року відповідач звільнений за власним бажанням, не відпрацювавши до закінчення трирічного строку. До теперішнього часу відповідач не відшкодував фактичні витрати на навчання згідно з п.2.4 договору в добровільному порядку. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору, внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивачу були спричинені матеріальні збитки, а саме: підприємством невиправдано понесені витрати на навчання робітника, який не залишився працювати. Просить стягнути з відповідача суму завданого матеріального збитку у розмірі 3498 грн.60 коп., суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.2). Представник позивача Варенікіна В.В., повідомлена в установленому порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву, в якій вказала, що позивач повністю підтримує позовні вимоги, оскільки вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах договору про підготовку фахівця від 16.05.2011 року, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача винести заочне рішення (а.с.17-22, 29-31). Відповідач, повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, у суд не надійшло повідомлення про причини його неявки. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить провести заочний розгляд справи, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з наказом Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» (далі - ККП ДМР «Донелектроавтотранс») від 11.05.2011 року за №860л кондуктора пасажирського транспорту [PERSON] з 16.05.2011 року було переведено учнем групи підготовки водіїв трамваю до учбово-курсового комбінату зі сплатою стипендії у розмірі 500 грн.. у місяць (а.с.5). Наказом ККП ДМР «Донелектроавтотранс» від 11.10.2011 року за №1840л учня групи підготовки водіїв трамваю учбово-курсового комбінату [PERSON] з 11.10.2011 року переведено водієм трамваю 3-го класу до трамвайного депо №3 (а.с.6). Наказом ККП ДМР «Донелектроавтотранс» від 22.02.2013 року за №261п водія трамвайного депо №3 [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.7). У договорі від 16.05.2011 року, укладеному між ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (підприємство) та [PERSON] (учнем курсів), вказано, що підприємство зобов'язалося обучити «учня курсів» професії водія трамвая на курсах підготовки нових робітників у Навчально-курсовому комбінаті «підприємства» з витратами, згідно наданого кошторису (п.1.1); виплачувати «учневі курсів», що навчається з відривом від виробництва, за час навчання стипендію в розмірі 500 грн. на місяць згідно з п. 3.23 колективного договору, при умовах постійного відвідуванні занять (п.1.2). У разі пропуску занять з поважних причин, з наданням оригіналів виправдувальних документів, стипендію виплачувати у повному обсязі (п.1.2.1). Надати «учневі курсів» після закінчення навчання та складання іспиту в ДАІ роботу за фахом водія трамвая в ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (п.1.3). Учень курсів зобов'язався у разі розірвання цього договору, в період навчання з ініціативи «учня курсів» чи з ініціативи адміністрації за порушення «учнем курсів» навчального процесу, а так само дисципліни, «Учень курсів» відшкодувати «підприємству» фактичні витрати на навчання професії водія трамвая пропорційно часу навчання (п.2.2); відпрацювати після закінчення курсів у ККП ДМР « Донелектроавтотранс» водієм трамвая не менше 3-х років (п.2.3). В разі розірвання трудового договору раніше трирічного терміну обов'язкового відпрацювання з ініціативи працівника або з ініціативи адміністрації, за винятком випадків, передбачених п.1,2ст.40 КЗпП України, відшкодувати ККП ДМР «Донелектроавтотранс» витрати на навчання професії водія трамвая з розрахунку 5 грн. 88 коп. за кожний календарний день (до трирічного терміну) (п.2.4). В разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України (3.1). У разі невиконання обов'язку, передбаченого п.2.3 цього договору, «учень курсів » несе відповідальність згідно зі ст. 22ЦГК України у повному розмірі фактичних витрат на навчання професії водія трамвая (п.3.2). Згідно з наказом ККП ДМР «Донелектроавтотранс» від 10.05.2011 року за №310, [PERSON] розпочав заняття в учбовій групі №2 з підготовки водіїв трамвая 3-го класу з відривом від виробництва по програмі 695 годин, з них на теоретичне навчання 434 години, на виробниче 255 годин (а.с.10). У наказі ККП ДМР «Донелектроавтотранс» від 10.10.2011 року за №706 вказано, що [PERSON] згідно з протоколом екзаменаційної комісії №2 від 10.10.201011 закінчив заняття в учбовій групі №2 з підготовки водіїв трамвая 3-го класу в учбово-курсовом комбінаті ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (а.с.9). Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та підставі доказів сторін. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2011 року між ККП ДМР «Донелектроавтотранс» та [PERSON] був укладений договір, за умовами якого підприємство позивача зобов'язалось навчити відповідача професії водія трамваю на курсах підготовки нових працівників та надати після закінчення навчання роботу по спеціальності водія трамваю в ККП ДМР «Донелектроавтотранс». Відповідач в свою чергу, згідно з п.2.2. розділу 2 вказаного договору зобов'язався відпраювати після закінчення курсів в ККП ДМР «Донелектроавтотранс» водієм трамваю не менш ніж 3 роки. Після закінчення навчання [PERSON] наказом №1952л від 27.10.2011 року був переведен водієм трамваю 3 класу в трамвайне депо №3, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором. Відповідач в порушення умов укладеного договору 22.02.2013 року на підставі наказу №255 л від 22.02.2013 року було звільнено за власним бажанням, тобто раніше встановленого п. 2.2. договору трирічного строку. Пунктом 2.3 договору передбачено, що у випадку розірвання трудового договору раніше трирічного строку за ініціативою робітника чи за ініціативою адміністрації трудової дисципліни, відповідач зобов'язався відшкодувати ККП ДМР «Донелектроавтотрас» витрати на навчання по професії водія трамваю із розрахунку 5 грн. 88 коп. за кожний не відпрацьований день. Так, згідно з наданим суду розрахунком по відшкодуванню витрат на навчання професії водія відповідача встановлено, що відповідач став до роботи водієм 11.10.2011 року, а звільнився 22.02.2013 року, тобто кількість невідпрацьованих днів до закінчення трирічного строку складає 595 днів. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивачу були спричинені матеріальні збитки, а саме: підприємством були невиправдано понесені витрати на навчання робітника, який не залишився працювати. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в наслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, якщо інше не передбачено договором або законодавством. Відповідач достроково розірвав договір про підготовку фахівця в односторонньому порядку, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх обов'язків, тому для нього настають правові наслідки, встановлені договором - відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням його у навчальному закладі. Враховуючи, що згідно з умовами договору сума відшкодування витрат на навчання по професії водія за 1 календарний день складає 5 грн. 88 коп., а кількість невідпрацьованих днів складає 595 днів, то загальна сума до відшкодування витрат на навчання за невідпрацьований період, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 3498,60 гривень. Суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальних збитків за договором підлягають задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в розмірі 3498,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved