Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем до 01.10.2020 р. на посаді сторожа-прибиральника ДП «Укрводшлях». 01.10.2020 р. у зв`язку зі змінами в штатному розписі ДП «Укрводшлях» позивач переведений на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів ДП «Укрводшлях» (ВП ДТДВШ ДП «Укрфодшлях»). 02.12.2020 позивач звільнився за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем останнім була нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата станом на 22.07.2021 р. у розмірі 98 109,05 грн., а також під час роботи у відповідача заробітна плата також не виплачувалася, що призвело до заборгованості у розмірі 16 302,83 грн., та в день звільнення позивача (02.12.2020 р.) відповідач не здійснив виплату належних позивачу коштів на порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України в загальному розмірі 114 411,08 грн. 14.11.2021 р. від позивач надійшла до суду заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої 09.11.2021 відповідач у добровільному порядку частково сплатив заявлену до стягнення заборгованість, а саме 98 109,05 грн., яка була нарахована ДП «Укрводшлях» [PERSON] до 01.10.2020 р. З урахуванням вказаної виплати, позовна заява містить вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 16 302,83 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 03.12.2020 по 03.10.2021 в сумі 85 503,70 грн. Позивач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях; у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 114 411,88 грн. не підлягають задоволенню, оскільки відповідач сплатив позивачу 98109,05 грн. заборгованості за період з лютого 2019 р. по вересень 2020 р.;. решта коштів у сумі 16302,83грн. за період жовтень - грудень 2020 р. буде сплачена позивачу найближчим часом. Також відповідачем не визнаються позовні вимоги, що стосуються стягнення суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку у розмірі 85 503,70 грн., оскільки, на переконання відповідача, позивачем надано невірний та вочевидь завищений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зокрема, позивач вважає, що йому до сплати підлягає середньоденна заробітна плата за період з 03.12.2020 р. по 30.10.2021р., період часу якого становить календарних 305 днів. Відповідач зауважує на тому, що позивачем було здійснено розрахунок, зважаючи на календарні, а не на робочі дні, що недопустимо та суперечить чинному законодавству, оскільки у період з 03.12.2020 р. по 03.10.2021р. в Україні всього було 208 робочих днів, що, якщо брати до уваги отримані позивачем показники середньоденної заробітної плати у сумі 280,34 грн. становило б: 280,34грн. (середньоденна заробітна плата) * 208 робочий день = 58310,72грн., що значно менше від означених позивачем у позовній заяві. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач з 01.02.2009 р. по 02.12.2020 р. перебував у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 11-14); 02.12.2020 р. позивач був звільнений за власним бажанням та при звільненні позивачу належало до виплати 114 411,88 грн. (а.с. 15,16), які не виплачені у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, розрахунок проведений не був, що підтверджується довідками відповідача про період та розмір сум, які нараховані та не виплачені (а.с. 15,16): 1.4476,25 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за лютий 2019 р.; 2.4965,49 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за березень 2019 р.; 3.4517,32 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за квітень 2019 р.; 4.4779,81 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за травень 2019 р.; 5.5851,12 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за червень 2019 р.; 6.4805,97 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за липень 2019 р.; 7.4981,29 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за серпень 2019 р.; 8.4840,22 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень 2019 р.; 9.5239,71 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень 2019 р.; 10.4889,87 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад 2019 р.; 11.5073,79 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за грудень 2019 р.; 12.5892,23 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за січень 2020 р.; 13.5326,10 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за лютий 2020 р.; 14.4387,60 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за березень 2020 р.; 15.5579,95 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за квітень 2020 р.; 16.6463,89 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за травень 2020 р.; 17.5345,03 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за липень 2020 р.; 18.5390,71 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за серпень 2020 р.; 19.5302,70 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень 2020 р.; 20.6025,00 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень 2020 р.; 21.5258,88 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад 2020 р.; 22.5018,95 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за грудень 2020 р. Правовідносини між учасниками справи виникли із трудових правовідносин, зокрема, із захисту трудових прав позивача, які порушені через непроведення відповідачем розрахунку при звільненні. Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. За ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, при звільненні із позивачем відповідач не провів розрахунок із позивачем, та між сторонами не має спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні: заявлена позивачем до стягнення сума (114 411,88 грн.) визнана відповідачем (а.с. 15,16), як заборгованість по заробітній платі, за такий період: 1.4476,25 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за лютий 2019 р.; 2.4965,49 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за березень 2019 р.; 3.4517,32 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за квітень 2019 р.; 4.4779,81 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за травень 2019 р.; 5.5851,12 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за червень 2019 р.; 6.4805,97 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за липень 2019 р.; 7.4981,29 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за серпень 2019 р.; 8.4840,22 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень 2019 р.; 9.5239,71 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень 2019 р.; 10.4889,87 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад 2019 р.; 11.5073,79 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за грудень 2019 р.; 12.5892,23 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за січень 2020 р.; 13.5326,10 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за лютий 2020 р.; 14.4387,60 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за березень 2020 р.; 15.5579,95 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за квітень 2020 р.; 16.6463,89 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за травень 2020 р.; 17.5345,03 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за липень 2020 р.; 18.5390,71 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за серпень 2020 р.; 19.5302,70 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень 2020 р.; 20.6025,00 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень 2020 р.; 21.5258,88 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад 2020 р.; 22.5018,95 грн. розмір заборгованості по виплаті заробітної плати за грудень 2020 р. 09.11.2021 відповідач у добровільному порядку частково сплатив заявлену до стягнення заборгованість, а саме 98 109,05 грн., яка була нарахована ДП «Укрводшлях» [PERSON] до 01.10.2020 р., що підтверджується відомістю розподілу виплат ДП «Укрводшлях» від 09.11.2021, наданою відповідачем до відзиву на позовну заяву та заявою позивача про зменшення позовних вимог. Відтак, залишається нарахованою та не виплаченою заробітна плата у розмірі 16 302, 83 грн. за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року (а.с. 15). З огляду на вищенаведене, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому вимога позову про стягнення 16 302, 83 грн. (заборгованості по заробітній платі) підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03.12.2020 по 03.10.2021 в сумі 85 503,70 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Здійснюючи розрахунок суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, суд бере до уваги період, за який має місце затримка (03.12.2020 р. по 03.10.2021 р.). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими розд. 2 абз.3 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100 обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100). Згідно п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п.п. «л»). Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Як встановлено судом, місяцем звільнення позивача є грудень 2020 року (02.12.2020) /а.с. 11-14/. Відповідно до наданих позивачем розрахункових листів (а.с.17) за жовтень його нарахована заробітна плата складала 7484,47 грн. (24 відпрацьовані дні) та за листопад 2020 року 6532,77 грн. (26 відпрацьовані дні), тобто загальна нарахована заробітна плата 14017,24 грн. та 50 робочих днів, звідси: 14017,24 грн. : 50 = 280,34 грн. (середньоденна заробітна плата) та 280,34 грн. х 208 днів (робочих за час затримки у виплаті заробітної плати з 03.12.2020 по 03.10.2021) = 58 310,72 грн. Тобто, суд бере до уваги заперечення відповідача щодо того, що позивачем було помилково здійснено розрахунок, зважаючи на календарні, а не на робочі дні. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 03.12.2020 по 03.10.2021 в сумі 58 310,72 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з позовної вимоги про стягнення заробітної плати, то позивач має пільги щодо сплати судового збору (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Так, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового розміру за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», становить суму 2270 грн., тобто не менше (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн.). Відтак, з відповідача в дохід держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 980 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати (оскільки позивач має пільги щодо сплати судового збору за вказану позовну вимогу), виходячи із ціни позову в розмірі 114 411,88 грн. Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, сплаченого за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України. Підстави для негайного виконання рішення передбачені п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial