Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS], що належить йому на праві власності, обтяжену з метою забезпечення цивільного позову на підставі постанови старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Науменко І.І. під час досудового слідства у кримінальній справі № 54-3543, на даний час кримінальне провадження № 12012110000000134. Вимоги мотивує тим, що він є власником вказаної квартири, яку придбав 04 серпня 1993 року за договором купівлі-продажу, посвідченого старшим нотаріусом Тринадцятої Київської державної нотаріальної контори Лаврентьєвою Е.О., зареєстрованим в КМБТІ. У провадженні слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві перебувало кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на № 12012110000000134 за ст. 15 ч. 1, ст. 190 ч. 4 КК України. 30 грудня 2013 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в місті Києві Коток Н.О. вказане кримінальне провадження № 12012110000000134 закрите у зв»язку з відсутністю кримінального правопорушення. Однак, при закритті слідчим кримінального провадження залишилося не вирішеним питання щодо звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS]. Арешт був накладений під час досудового слідства 05.01.2012 року старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Науменко І.І. під час розслідування кримінальної справи № 54-3543, яка після введення в дію нового КПК України була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012110000000134. У зв»язку з викладеним він обмежений в реалізації свого права щодо розпорядження та користування належним йому майном, чим порушуються його конституційні права, як власника. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та обставини, викладені у заяві, проти постановлення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представників позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (а.с. 27). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Науменко І.І. під час розслідування кримінальної справи № 54-3543, порушеної 26.12.2011 року стосовно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, постановою від 05.01.2012 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 26, 27). Вказані матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012110000000134. 30 грудня 2013 року старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Коток Н.О. винесена постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 3-5). Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, згідно договору купівлі-продажу від 04.08.1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Тринадцятої Київської державної нотаріальної контори Лаврентьєвою Е.О., зареєстрованого у реєстрі за № 2у-436 та в Київському міському БТІ за реєстраційним написом на правовстановлювальному документі за реєстровим № 35233/32246 від 28.04.2009 року (а.с. 8-10). Спірна квартира 26.09.2002 року була відчужена на користь [PERSON] (третьої особи у справі) [PERSON], який діяв за довіреністю від імені позивача. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року визнана недійсною довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.07.2002 року за реєстровим № 1672, за якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS]. Також визнано недійсним договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 вересня 2002 року за реєстровим № 8506, згідно якого [PERSON], діючи від імені [PERSON], продав [PERSON] вказану квартиру (а.с. 15-20). Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, за викладених обставин, право власності позивача на квартиру [ADDRESS] встановлено вищевказаним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Постанова слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві Коток Н.О. про закриття кримінального провадження від 30.12.2013 р. у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, ґрунтується на рішенні Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2013 року. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З пояснень представників позивача, при закритті слідчим кримінального провадження арешт з квартири позивача знято не було. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд України зробив правовий висновок у спорі про звільнення майна з-під арешту, відповідно до якого, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, уставновленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. За викладених обставин позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати представники позивача просили покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved