Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому вказує, що наказом №389 від 08.08.2002р. відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу У ВП «Запорізька АЕС» контролером на контрольно - пропускному пункті Загону відомчої воєнізованої охорони. На підставі заяви [PERSON] від 02.12.2013р. був оформлений наказ №7306-вн від 09.12.2013р. про надання йому чергової відпустки з 18.01.2014р. по 10.02.2014р. тривалістю 24 календарних дня за робочий рік з 08.08.2013р. по 08.08.2014р. Наказом №184-з від 14.07.2014р. відповідач був звільнений з ВП «Запорізька АЕС» за п.4 ст. 40 КЗпП України, тобто за вчинення прогулів, останнім робочим днем - 05.04.2014р. Таким чином відповідно до ст. 127 КЗпП України, відповідач повинен сплатити на користь позивача заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки в кількості 8 календарних днів. 14.07.2014р. на адресу відповідача було направлено повідомлення про звільнення та прохання з`явитись до управління кадрів за трудовою книжкою. Просять стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1 189,92 грн. та відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановити заочне рішення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справі та доказів. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію. Доказами по справі є: наказ №389 від 08.08.2002р. по прийняття [PERSON] на роботу (а.с.5), заява [PERSON] від 02.12.2013р. про надання чергової щорічної відпустки та наказ №7306-вн від 09.12.2013р.( а.с.6), наказ №184-з від 14.07.2014р. про звільнення [PERSON] (а.с.7), розрахунок заборгованості ( а.с.8), повідомлення від 14.07.2014р. про звільнення ( а.с.9). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved