Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що слідчим відділом Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваженні № 12015060190000328 від 08.06.2015 року за ч.1 ст.140 КК України за фактом неналежного виконання медичними працівниками Коростишівської ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна своїх професійних обовязків, внаслідок чого померла дружина позивача [PERSON] Досудове розслідування здійснювалося слідчим Левківською Л.М. За результатами досудового розслідування СВ Коростишівського 27.02.2016 року провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вважає, що неправомірними та необґрунтованими діями слідчого Коростишівського ВП ГУ НП [PERSON] та начальника слідчого ВП ГУ НП в Житомирській області Рудницького С.В., на думку позивача, йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 600 000 грн., та яку він просить стягнути з відповідачів на його користь. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що відсутні докази, які б підтверджували незаконність дій чи бездіяльності слідчого СВ Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області [PERSON] щодо неналежного проведення розслідування у кримінальному провадженні, як і відсутні докази спричинення моральних страждань позивачу. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи на умовах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку про те, що даний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.3,15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідачів не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування викладеного в позові. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, а також враховуючи, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди та причинно-наслідкового звязок між шкодою та незаконними діями відповідачів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed