Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с.43-44), просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Широка (стара назва Радянська), буд. № 85 в с. Градениці Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 10 грудня 2004 року, встановити факт належності сертифікату серії ОД № 027608 від 22.12.1998 року на земельну частку (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж в натурі [PERSON], як члену КСП «Україна», визнати за ним право власності на вказану земельну частку (пай). Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька він, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, а саме житлового будинку, але листом № 5269/02-14 від 17 листопада 2017 року йому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як свідоцтво про право власності на житловий будинок під № 85, що розташований в с. Градениці Біляївського району Одеської області по вул. Широка (колишня назва Радянська), видано виконкомом Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області 30 травня 2005 року, а його батько [PERSON], помер 10 грудня 2004 року, тобто вказане свідоцтво видане після смерті батька. В оформленні права на спадщину, а саме земельної частки (паю), йому також було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як в сертифікаті на право на земельну частку (пай), що належав його батькові, вказане прізвище як «Данич», а в свідоцтві про смерть «Даніч». Посилаючись на вказані обставини позивач просить встановити факт належності його покійному батьку сертифікату на земельну частку (пай) та визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, але представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що на позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, але направили до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги [PERSON] визнають та просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2004 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 403183 (а.с.8). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10), а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем за законом першої черги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] як зазначають в своїх заявах є сестрою та братом позивача, але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертались, про що свідчить копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] 01.06.2005 року позивач подав до Біляївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 29). 17.11.2017 року державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на нього видано після смерті спадкодавця, а 11.01.2018 року відмовив і у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в звязку з тим, що у сертифікаті вказано прізвище батька «Данич» замість «Даніч». (а.с. 40, 49). З технічного паспорту виготовленого 27.11.2017 року ПП «Одеське БТІ» (а.с. 11-13) та довідки Граденицької сільської ради №2213 від 06 жовтня 2017 року вбачається, що житловий будинок №85 по вул. Широка в с. Градениці Біляївського району Одеської області з надвірними спорудами двома сараями, огорожею та басейном згідно запису в погосподарській книзі №01-1631-1 стор. 216-217 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1987 року. (а.с.9, 11-13). Позивач на час смерті батька мешкав разом з ним за адресою: с. Градениці Біляївського району Одеської області вул. Широка 85 (колишня Радянська), про що свідчить довідка Граденицької сільської ради №2920 від 16 листопада 2017 року (а.с. 31), а тому відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину. З свідоцтва про право власності на житловий будинок №237 вбачається, що воно видано 30 травня 2005 року виконкомом Граденицької сільської ради Біляївського району на житловий будинок №85 по вул. Радянська в с. Градениці Біляївського району Одеської області на імя [PERSON] (а.с. 7). При цьому суд не приймає до уваги вказане свідоцтво, оскільки воно видане після смерті його власника, а відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Враховуючи викладене суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на спадковий будинок. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0278608 вбачається, що спадкодавцю належала земельна часка (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в якому було допущено помилку в прізвищі і вказано «Данич» замість «Даніч». Відповідно до довідки від 12 січня 2018 року за № 69 виданої виконкомом Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON], який вказаний в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278608 та [PERSON] вказаний в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 403183, який помер 10 грудня 2004 року одна і таж сама особа (а.с.48). Враховуючи викладене суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON] вказаного сертифікату. Згідно положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «ґ» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну частку (пай).

Outcome: approved