Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів, в якій зазначає, що 08.10.2010 року зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, який в кінці 2018 року за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області розірвано. Від цього шлюбу у них народились три доньки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що згідно з судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2017 року по справі № 194/933/17 з нього стягнуто на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019 року по справі № 194/306/18 з нього стягнуто на користь [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Позивач також вказує, що він працює неофіційно на ПП, має нестабільний дохід від своєї праці, заробітну плату отримує від виробітки (в процентній ставці). Загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь [PERSON] складає більше половини його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище, коштів на оплату житлово-комунальних послуг, харчування, придбання необхідних речей категорично не вистачає. Також, на момент звернення до суду з позовом його матеріальний стан суттєво змінився, тому він позбавлений сплачувати аліменти в тому розмірі, які були встановлені судовим наказом та рішенням суду та вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів визначених судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2017 року по справі № 194/933/17, яким з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітніх дітей у розмірі з 1/2 частини на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак раніше засобами поштового зв`язку надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просив після розгляду позовної заяви винесене рішення, яке вступить в законну силу, направити на його адресу (а.с. 14), відповіді на відзив відповідача до суду не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, підтримує відзив на позовну заяву, просила долучити виписку з карткового рахунку (а.с. 56-57). Крім того, раніше відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з наступних підстав. З 08.10.2010 року по 2018 рік вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області по справі № 194/933/17 від 06.10.2017 року з позивача стягнуті на її користь аліменти на утримання доньок у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019 року по справі № 194/306/18 з позивача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідач також зазначає, що фактично, щомісячно вона отримує від позивача аліменти у розмірі 5000 грн. на дітей та 1003 грн. на своє утримання. Окрім цього, вона отримує 860 грн. соціальної допомоги та не має можливості працювати, оскільки має дбати про трьох дітей, наймолодшій з яких не має 2 років, яка ще не відвідує дитячий садок. Крім того, відповідач вказує, що у позивача не змінилася жодна обставина з перелічених в ст. 182 СК України, він не створив нову сім`ю, у нього не народилися діти, він не став інвалідом, а щодо матеріального становища, то він має змогу надавати їй матеріальну допомогу, оскільки перебуває на заробітках за кордоном. Відповідач наголошує, що вона дбає про дітей, сплачує рахунки по комунальним платежам, купує одяг, їжу, намагається дати дітям все необхідне, а позивач навіть не цікавиться станом та розвитком дітей, у зв`язку з чим, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 46-48). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2010 року, який між ними розірваний за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 року, яке набрало законної сили (а.с. 24). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.10.2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7-9). Згідно з судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2017 року, який набрав законної сили 06.10.2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019 року, долученого позивачем до матеріалів справи, як таке, що не набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.03.2018 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, а саме до 12.07.2020 року (а.с. 11-13). У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, стаття 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Аналогічні правові позиції викладені в постановах судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 464/3480/17-ц від 23.01.2019 року та у справі № 216/7779/15-ц від 11.04.2018 року. В судовому засіданні з позовної заяви встановлено, що відповідач вказує на те, що його матеріальний стан суттєво змінився, а тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, які були встановлені судовим наказом та рішенням суду (а.с. 2-3). Крім того, з позовної заяви та з письмової заяви [PERSON] від 21.02.2019 року видно, що позивач [PERSON] працює, однак не офіційно та отримує щомісячну заробітну плату (а.с. 2-3, 23). Також, з оглянутого в судовому засіданні листа головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-50643/0/15-18-Вих від 13.12.2018 року, з цивільної справи № 194/306/18, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перетинав державний кордон України у період з 01.01.2018 року по 12.12.2018 року, а саме: 03.02.2018 року (виїзд); [INFO] року (в`їзд); 20.09.2018 року (виїзд) (а.с. 58). З довідки управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 18.04.2019 року № 490 про отримання (неотримання) допомоги встановлено, що відповідач [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини на доньку - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 860 грн., щомісячно, з 01.08.2017 року по 31.07.2020 року (а.с. 45). З виписка відділення № 798 АТ «УкрСиббанк» від 28.05.2019 року з карткового рахунку [PERSON] за період з 01.12.2018 року по 28.05.2019 року видно, що [PERSON] окрім соціальної допомоги та поповнення рахунку безготівковим перерахуванням, які з відзиву відповідача є аліментами, доходів не отримує (а.с. 57). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Положеннями ст.ст. 12, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд не приймає посилання позивача про суттєву зміну його матеріального стану, оскільки позовну заяву про зменшення розміру аліментів [PERSON] було подано до суду наступного дня після набрання законної сили рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.03.2018 року до досягнення дитиною віку трьох років, а саме до 12.07.2020 року, що не може свідчити про погіршення майнового стану позивача. Разом з тим, суд вважає, що не є підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих з позивача на дітей у розмірі 1/2 частки його доходів, у зв`язку з тим, що судом ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частини до досягнення дитиною віку трьох років, однак суд враховує ту обставину, що з позивача стягуються аліменти на користь відповідача у загальному розмірі 60% від заробітку, що не перевищує розмір відрахувань із заробітної плати встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суд враховує, що позивач офіційно хоча і не працевлаштований, однак з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, працює не офіційно та отримує щомісячну заробітну плату, своєчасно сплачує аліменти позивачу, що не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих на дітей. Інших доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивачем до суду не надано, а тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, за необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed