Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що 01 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 19860 грн. 27 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у генеральній угоді. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 14.10.2020 року у розмірі 104050 грн. 50 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16697 грн. 74 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 6002 грн. 24 коп.; заборгованості за пенею в розмірі 21544 грн. 40 коп., штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди в розмірі 59806 грн.12 коп. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 104050 грн. 50 коп., а також 2457 грн. 85 коп. судових витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позов та просить суд слухати справу за його відсутності, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2016 року між ПАО КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач отримав кредит у сумі 19860, 27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.12.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 14 жовтня 2020 року заборгованість за кредитним договором становить 104050 грн. 50 коп., з яких: 16697 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; 6002 грн. 24 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 21544 грн. 40 коп. заборгованість за пенею, 59806 грн. 12 коп. - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на [PERSON] , кредитний ліміт 01.12.2016 р. встановлений у розмірі 19860 грн. 27 коп.; 06.04.2020 р. зменшений кредитний ліміт у розмірі 0 грн.; 07.04.2020 р. зменшений кредитний ліміт у розмірі 0 грн. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», термін дії кредитної картки № [NUMBER] від 18.05.2016 р. становить до 05/20 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, на думку позивача, відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку позивача станом на 01.12.2016 року становить 104050 грн. 50 коп., з яких: 16697 грн. 74 коп. заборгованість за кредитом; 6002 грн. 24 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 21544 грн. 40 коп. заборгованість за пенею, 59806 грн.12 коп. - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору від 01.12.2016 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів. Відповідач до судових засідань неодноразово не з`являвся, заперечень проти позову суду не надав, обставини, викладені позивачем, не спростував. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16697 грн. 74 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 року між ПАО КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до пункту 2.1 вказаної Угоди, Банк надав Позичальнику строковий кредит у розмірі 19860 грн. 27 коп. на строк 12 місяців з 01.12.2016 року по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на побутові цілі в розмірі 19860 грн. 27 коп., в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,083 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1773 грн. 87 коп. Дата останнього погашення заборгованості до 31.12.2017 року. Пунктом 2.2 Угоди сторони передбачили підстави сплати позичальником Банку штрафу в розмірі 59806 грн. 12 коп. Пунктом 2.8 Угоди передбачено зобов`язання позичальника сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір . Частиною 1статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається із частини 1статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань по вищевказаному кредитному договору необхідно стягнути проценти за період з 01.12.2016 року по 14.10.2020 року у розмірі 6002 грн. 24 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 21544 грн. 40 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема, затвердити перелік відповідних населених пунктів. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження, м. Українськ (Селидівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Українськ Донецької області. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта відповідача, тому в даному випадку слід застосувати положення вищевказаного Закону. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 14 жовтня 2020 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафу у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені вбачається, що період її нарахування визначений з 01 грудня 2016 року по 14 жовтня 2020 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобов`язаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року, тобто під час проведення АТО. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 21544 грн. 40 коп. задоволенню не підлягають. Крім того, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 59806 грн. 12 коп., суд вважає, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штраф нарахований станом на 01.12.2016 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання, передбачені кредитним договором від 01 грудня 2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 16697 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 6002 грн. 24 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2457 грн. 85 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 536 грн. 30 коп. (21,82 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial