Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідач в рівних частинах є співвласниками будинку, розташованого в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул.В.Прохорського (Пархоменка),4, загальна площа якого складає 82.4 м.кв; на даний час кожен з них користується певною частиною будинку, тобто між ними фактично встановлений порядок користування вказаною нерухомістю, однак іноді під час користування виникають непорозуміння, тому позивач просить визначити порядок користування спірною нерухомістю в судовому порядку, виділивши йому приміщення загальною площею 47.5 кв.м, житловою 19.1 кв.м, зокрема приміщення 1-4 площею 19.1 кв.м, приміщення 1-3 площею 7.3 кв.м, приміщення 1-2 площею 8.9 кв.м, приміщення 1-1 площею 8.3 кв.м, приміщення 1-10 площею 2.0 кв.м, приміщення 1-11 площею 1.9 кв.м, ганок гн та залишити в його користування гараж Д-1, сарай д-1, 1/2 частину колодязя К та 1/2 частину огорожі N, а відповідачу виділити приміщення загальною площею 34.9 кв.м, житловою 20.6 кв.м, зокрема приміщення 1-5 площею 10.8 кв.м, приміщення 1-6 площею 9.8 кв.м, приміщення 1-7 площею 3.5 кв.м, приміщення 1-8 площею 8.0 кв.м, приміщення 1-9 площею 2.8 кв.м, а також сарай Б-1, сарай б-1, погріб Пг, 1/2 частину колодязя та 1/2 частину огорожі N. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити; відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти порядку користування спірною нерухомістю, який запропонував позивач, оскільки вказаний порядок користування вже фактично склався між ними і потребує лише юридичного закріплення. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частинах є співвласниками житлового будинку, та надвірних будівель, розташованих в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Василя Прохорського (Пархоменка),4. Право власності за вказаними особами зареєстроване на підставі договору дарування від 22.12.1982 року. (а.с.12,17-19). Згідно з технічним паспортом, житловий будинок № 4 по вул.Василя Прохорського в м.Бахмачі Чернігівської області має загальну площу 82.4 кв.м, житлову площу 39.7 кв.м та складається з приміщення 1-1 (веранди) площею 8.3 кв.м, приміщення 1-2 (кухні) площею 8.9 кв.м, приміщення 1-3 (коридор) площею 7.3 кв.м, приміщення 1-4 (кімната) площею 19.1, приміщення 1-5 (кімната) площею 10.8 кв.м, приміщення 1-6 (кімната) площею 9.8 кв.м, приміщення 1-7 (тамбур) площею 3.5 кв.м, приміщення 1-8 (кухні) площею 8.0 кв.м, приміщення 1-9 (ванна кімната) площею 2.8 кв.м, приміщення (комора) 1-10 площею 2.0 кв.м, приміщення 1-11 (вбиральня) площею 1.9 кв.м (а.с.13-16). Згідно з характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, розташованих в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул.Василя Прохорського (Пархоменка),4, окрім будинку, за вищевказаною адресою знаходяться: гараж Д-1, сарай д-1, сарай Б-1, сарай б-1, погріб Пг, Колодязь К, огорожа N (а.с.21). Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач в рівних частинах є власниками житлового будинку, розташованого в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Василя Прохорського (Пархоменка),4 і відповідно до належних часток кожен має право на 41.2 кв.м загальної площі спірної нерухомості та на 19.85 кв.м житлової площі. Отже, спірний будинок є обєктом спільної часткової власності сторін, тому на підставі ст.358 ЦК України співвласники мають право використовувати вказаний обєктом як спільно, так і в окремих частинах. У звязку з наведеним, положення ч.3 ст.358 ЦК України надають кожному із співвласників право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі, в розмірі, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч.3 ст.358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, хоча при визначенні порядку користування майном у праві спільної часткової власності і не припиняється право спільної часткової власності, але при цьому не повинно порушуватися чи обмежуватися право власника на користування майном, що входить до змісту права власності. Заявляючи свої позовні вимоги, [PERSON] просить виділити йому в користування приміщення загальною площею 47.5 кв.м, житловою площею 19.1 кв.м, та залишити в його користуванні гараж Д-1, сарай д-1, 1/2 частину колодязя та 1/2 частину огорожі, а відповідачу виділити приміщення загальною площею 34.9 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м, залишити в її користуванні сарай Б-1, сарай б-1, погріб ПГ, 1/2 частину колодязя та 1/2 частину огорожі, при цьому відповідач згодна з таким варіантом порядку користування спільною частковою власністю; сторони не ставили питання про стягнення передбаченої законом компенсації у разі невідповідності часток виділеної їм у користування нерухомості з частками, власниками яких вони є. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Дослідивши усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на те, що запропонований позивачем варіант порядку користування спірною нерухомістю, хоч і не відповідатиме розмірам часток, на які мають право співвласники, але визнаний відповідачем і фактично вже склався між сторонами. На підставі викладеного та ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 року,

Outcome: approved